ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 130, 2004-06-28 13:00

קולט אביטל: בוקר טוב לכול האורחים אנחנו מתכבדים לפתוח ישיבה שלא מן המניין וכינסנו אותה דיי מהר.

קולט אביטל: חברי אילן שלגי ואנוכי, אחרי שאני חושבת שביום רביעי בערב צפיתי בכתבה של סמדר פלד בערוץ השני בקשר לאותו מנהל בית ספר באשדוד שבלשון ההמעטה מתנכל לתלמידים אתיופים.

קולט אביטל: אנחנו מבינים שזאת לא הפעם הראשונה, אנחנו כשתי ועדות קיימנו דיון דומה בקשר לאיזה שהוא בית ספר חרדי פה בירושלים וזאת לא הפעם הראשונה שכשתי ועדות יחד אנחנו נקראים לדון בנושא הזה.

קולט אביטל: אני מוכרחה לומר שבסך הכול דיי הופתעתי שהדבר הזה יכול עוד להיות קיים במדינת ישראל בימנו, אחרי כל מה ששמענו בישיבות קודמות ממשרד החינוך ולמרות זאת המנהל שכבר פעם אחת הצטיין בהתנהגות דומה בבית ספר אחר, הוא עבר והמשיך באותה התנהגות בבית ספר אחר, אז בעצם ההתכנסות שלנו כאן

קולט אביטל: היום היא לא רק אמירה ציבורית, אלא היא גם באה קודם כל לבדוק איך דבר כזה יכול לקרות ומה משרד החינוך עושה לגביי מקרים מהסוג הזה ומה משרד החינוך עושה בדרך כלל כמדיניות של קבע.

קולט אביטל: אנחנו נתבקשנו על ידי משרד החינוך לדחות את הישיבה וזה בגלל מה שקרה הבוקר בדרום, אנחנו מבינים שמנהלת המחוז מנסה להרגיע את המצב כפי שהוא עכשיו בדרום, אני מקבלת את זה שזה לא התחמקות של מנהלת המחוז.

קולט אביטל: אנחנו גם צריכים לבדוק מה הייתה תרומתה או התנהגותה של מנהלת המחוז בנושא הזה, אז אף אחד לא יכול לדבר במקומה, אני מבינה שמאיר סבג תוכל לדבר בשמה.

קולט אביטל: כך או אחרת אנחנו החלטנו, גם אילן שלגי וגם אני שאין אפשרות ואין טעם לדחות את הישיבה הזאת, מה עוד שהזמנו הרבה מאוד אנשים ואנחנו מכבדים אותם.

קולט אביטל: אני רוצה אולי לפנות לדוקטור קדמן ולבקש ממנו כמי שמכיר מקרוב את הנושא פשוט להציג את העובדות.

אילן שלגי: אני מבקש להוסיף שתי מילים קצרות, ראשית אנחנו ועדות של כנסת, אנחנו לא בית משפט, אנחנו לא קובעים אם מישהו עשה דברים שהם פלילים או לא, את זה יקבע מי שצריך, אני מקווה שאם יהיו טענות לאלימות אז הם לא רק הופנו לתקשורת, אלא גם היו תלונות במשטרה ושהמשרד בצינורות שלו בודק את הדברים.

אילן שלגי: אני רואה פה מכתב של מנהלת המחוז אל מר קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד, מכתב שמדבר בעדו, ואולי באמת מר קדמן שתציג את הנושא, תתייחס גם לתלונות שקיבלת ממשרד החינוך והתרבות.

יצחק קדמן: תודה רבה, בתחילת דברי אני קודם כל רוצה להודות לשתי הוועדות שהתכנסו באופן דחוף ובהול לדיון בנושא שהוא חשוב מעין כמותו, גם מאוד חשוב לי ההקדמה שלך חבר הכנסת שלגי, אני עמדתי לומר דברים דומים.

יצחק קדמן: אני בטוח שאף אחד מחברי הכנסת והוועדות הנכבדות לא רוצה להיות בית משפט שדה, אני חושב שלתקשורת יש תפקיד חשוב, אבל גם התקשורת לא צריכה להיות בית משפט שדה.

יצחק קדמן: אם יש טענות אז הכתובת צריכה להיות אצל הגופים המוסמכים שצריכים לבדוק לגופו של עניין, אני בוודאי לא רוצה להיות הגורם שמוציא גזר דין כזה או אחר, גם למי שבאים אליו בטענות, גם אם זה מנהל בית ספר, גם לו יש זכויות ועומדת לו חזקת החפות ואני חייב להדגיש את העניין הזה כי אני הולך להגיד דברים מאוד קשים, אבל אני אומר שוב, אני לא אומר את הדברים כדי שפה יתנהל איזה שהוא משפט כזה או אחר.

אילן שלגי: אני מבין שמנהל בית הספר לא פה, הוא פה אז נשמע גם את האדון.

יצחק קדמן: אני אומר שוב, אני חושב שלא אנחנו צריכים לשפוט אותו פה, יש מערכות שזה תפקידן, אני מציע בכבודם של כל האנשים גם כמובן מורים, תלמידים, הורים של תלמידים אבל גם מנהלי בתי ספר, ואני בהקדמה הזאת ראיתי חובה לפתוח.

יצחק קדמן: אנחנו מלווים את הנושא של טיפול בתלונות על מורים אלימים, על מורים משפילים, על מנהלים כאלה, לצערי כבר הרבה מידי זמן, גם לך אדוני יו"ר ועדת החינוך, שלחתי כבר לפני חודשים ארוכים מכתב מלווה בדוגמאות רבות, אני אקדים שוב ואומר, אני חושב שרוב המורים והמנהלים במדינת ישראל הם אנשים טובים, מסורים, מקצועיים, אכפתיים ואוהבים ילדים.

יצחק קדמן: אבל כמו בכל מערכת, במערכת החינוך יש בה נדמה לי 110 אלף עובדי הוראה, אולי אפילו יותר, לא יכול להיות שכולם יהיו מושלמים, לא יכול להיות שלא תהינה בעיות ולצערי יש בעיות, נקודת המפתח היא שמערכת החינוך לא יודעת לטפל בבעיות האלה, או לא מסוגלת או שידיה קשורות ואני אוכיח את מה שאני אומר.

יצחק קדמן: ככל שהתלמידים באים מקבוצות אוכלוסיה יותר חלשות כך הסיכוי שיתנכלו להם הוא יותר גדול, האוכלוסייה של תלמידים עולי אתיופיה זאת אוכלוסיה חלשה ואפילו מוחלשת.

יצחק קדמן: יש פער גדול מאוד בין ההצהרות עד כמה אנחנו אוהבים את העלייה מאתיופיה לבין הדברים שנעשים בשטח וזה סותר על פנינו שוב ושוב, גברתי יו"ר ועדת העלייה והקליטה יודעת את זה מסיפור אחר שאנחנו עוסקים בו בימים האלה של תלמידים שנדרשים לשלם חובות שצברו שלא באשמתם וזה חוזר על עצמו שוב ושוב גם בדברים אחרים.

יצחק קדמן: אני מוכרח לומר, אני בא הבוקר מישיבה קשה ביותר בוועדה אחרת של הכנסת על המצב של ילדים בלוד, עיר שהתמוטטה לחלוטין, שאחיות טיפות חלב מתארות שהילדים עוזבים את הבתים, באים לטיפת חלב לשתות מים.

יצחק קדמן: אפרופו הנושא של העלייה מאתיופיה של העיר הממוטטת הזאת ממשיכים להגיע השנה, שולחים לשם 300 משפחות עולים, למקום שיודעים שאין מי שיטפל בהם.

יצחק קדמן: אז אני רוצה בכוונה להכניס את זה לקונטקסט.

יצחק קדמן: לפני שנה טיפלנו בתלונה מאוד חמורה על שני בתי ספר בעיר אשדוד, אם אני לא מדייק בשמות אסמרה יתקן אותי, צמח ב' וישי, שהיו למעשה שני בתי ספר נפרדים תחת קורת גג אחת.

יצחק קדמן: נעשו שם דברים קשים מאוד לתלמידים אתיופים, הדברים הוכחו, ההנהלות של בתי הספר עשו הפרדה בהפסקות כדי שלא יפגשו התלמידים האתיופים עם התלמידים האחרים, היו שם ביטויים חמורים שהושמעו בטלוויזיה של ילדות שאמרו שהן לא רוצות להתקרב לילדים אתיופים, שהעור שלהם לא ייהפך לשחור.

יצחק קדמן: אני לא מאשים את הילדים האלה, אלה היו ילדים מאוד קטנים, הם שמעו את זה באיזה שהוא מקום כדי לומר את הדברים הללו, הייתה שם פרשה חמורה ביותר.

יצחק קדמן: אני יכול לומר לכם שלפחות אישיות מאוד בכירה במשרד החינוך, טענה אז שהיא ניסתה לפתור את הבעיה באמצעות זה שהמנהל שהיה אחראי לזה ילך הביתה, אני לא יודע אם זה נכון או לא נכון, אני לא רוצה לשפוט.

יצחק קדמן: התוצאה הייתה שהמנהל לא הלך הביתה, הוא הלך לבית ספר אחר ואני מוכרח לומר, ויש לי את הדברים הכתובים שאחת השיטות של משרד החינוך---

קולט אביטל: אני מבקשת להבין, במקרה הראשון של שני בתי הספר, השאלה היא אם אז הדברים הוכחו, זאת אומרת טופל בבעיה ומה שאתה אומר הוכח?

יצחק קדמן: כן.

יצחק קדמן: עכשיו, משרד החינוך מודה ויש לי את זה בכתב, שבגלל קושי שלו לטפל באנשי חינוך שהוא חושב שלא צריכים להיות במערכת, יש לו שיטה, הוא מעביר אותם ממקום למקום.

יצחק קדמן: יש לנו עכשיו כמה סיפורים כאלה שמשרד החינוך הודה, אנחנו לא יכולים לפתור את הבעיה כרגע ואני לא אכנס למה, ואז מעבירים את איש החינוך שיש נגדו טענות למקום אחר בתקווה ששם אולי העניינים יסתדרו עד ששם צומחת בעיה חדשה.

יצחק קדמן: כאן אני מגיע לפניה קודם כל טלפונים ואחר כך למכתב שקיבלנו בראשית החודש הזה מהורים בבית הספר מוריה באשדוד, זה הבית ספר שבו מדובר.

יצחק קדמן: כאשר התלונות היו תלונות על מספר דברים, היו תלונות על אלימות של המנהל כלפי תלמידים בכלל אבל בעיקר כלפי תלמידים ממוצא אתיופי, על השפלות מאוד חמורות ועל מקרים נוספים כמו למשל הורדת תלמיד מאוטובוס בבוקר טיול, תלמיד ממוצא אתיופי, אגב זה אושר על ידי סגנית מנהלת המחוז הכול ממוסמך פה, בטענה שהאימא לא שילמה, האימא שפנתה אלינו בין היתר במכתב, כתבה שהיא אם חד הורית לשלושה ילדים, שהיא חיה מאבטחת הכנסה ובודאי עונה לקריטריונים של מישהו שמסיבות כלכליות לא יכול לשלם.

יצחק קדמן: בניגוד להנחיות של משרד החינוך שאין להוציא מפעילות כאשר הרקע לאי התשלום הוא רקע כלכלי, ילד הורד מאוטובוס לעיניי חבריו אם כל מה שנשתמע מזה.

יצחק קדמן: מייד כשקיבלנו את המכתב אני פניתי למנהלת מחוז הדרום של משרד החינוך, איזה שהיא תקופה לא קיבלתי שום תגובה, קיבלתי אחר כך מכתב מסגנית מנהלת המחוז שהמם אותי לחלוטין, שנתנה גיבוי למנהל בית הספר בעניין הזה של הורדת התלמיד וטענה שהאימא לא בסדר, היה לה מספיק זמן לשלם את החוב והיא לא שילמה ולכן היא לא בסדר.

יצחק קדמן: יש לי את הכול כתוב פה, עותק מזה נמצא אצלכם.

יצחק קדמן: אני כתבתי להם מכתב מאוד כועס מפני שאני חושב שהייתה צריכה לנזוף במי שנקט בצעד הזה שנוגד את המדיניות של משרד החינוך ובמקום זה היא נותנת גיבוי ומאשימה את האימא בכל.

יצחק קדמן: במשך תקופה לא קיבלתי תגובה ממנהלת המחוז גם על הדברים האחרים, עד שלפני יומיים בערך זה הגיע בפקס, היום זה הגיע גם בדואר, הגיע מכתב של מנהלת המחוז שלמעשה מאשרת את הדברים, היא כותבת שהיא הזמינה את המנהל לברור, המנהל הכחיש פגיעה פיזית בילדים, אני מצטט מה שכותבת מנהלת המחוז: "הערתי לו על חוסר רגישותו והעדר תקשורת עם התלמידים והוריהם, הבהרנו לו כי אנחנו רואים את ההתנהלות עבודתו בחומרה רבה, ולאור תלונות ההורים נגדו הוא ננזף בצורה קשה והוצע לו לפרוש מתפקידו לאלתר".

יצחק קדמן: זה כבר לא שיגעון שלי, זה גם לא שיגעון של ההורים, חתומה על זה מנהלת המחוז, היא כתבה עוד דברים אני לא רואה מפאת צנעת הפרט להוסיף את הדברים הנוספים.

יצחק קדמן: אבל אני חושב שברור מהמכתב הזה שזה לא דברים בעלמא.

יצחק קדמן: בעניין הזה אני רוצה עוד מילה אחת כן לומר, הדבר תמוהה בעניי עד מאוד, בכלל בנושא תשלומי הורים שנתבעים הורים יוצאי אתיופיה לשלם.

יצחק קדמן: ידוע לכם בודאי שיש דבר שנקרא סל קליטה לתלמידים עולים, משרד החינוך מעביר מיליוני שקלים, לדעתי 7 מיליון ₪, אבל זה סכום שבעבר הועבר על ידי משרד הקליטה, היום הוא עבר ממשרד הקליטה למשרד החינוך, משרד החינוך מעביר לרשויות המקומיות כסף עבור תלמידים יוצאי אתיופיה כדי שלא יעמדו בבוקר של הטיול להוריד ילדים שההורים שלהם לא שילמו, לזה זה מיועד, לסל תרבות.

יצחק קדמן: מסתבר שחלק גדול מהכסף הזה לא מגיע ליעדו, התלמידים וההורים האלה לא מקבלים את הכסף, איפה בלוע אני לא יודע, ברשות המקומית, לאן זה נעלם, ואז גם מדינת ישראל, וכמו באמת השוטר שהיה צריך גם לצאת העיר וגם לרקוד וגם לאכול את הדגים המסריחים, מדינת ישראל מוציאה את הכסף , הוא לא מגיע ליעדו ואז תלמיד נאלץ לעמוד מול כל החברים שלו ולרדת מהאוטובוס כי אימא שלו לא שילמה.

אילן שלגי: מר סבג בבקשה.

אילן שלגי: אתה מפקח חמ"ד.

מאיר סבג: כמה נקודות על מחוז הדרום, המחוז שלנו כולל שמונה מרכזי עולים, סך הכול מונים העולים מאוכלוסיית החמ"ד בחינוך היסודי והעל יסודי, כ- 20 עולים.

מאיר סבג: הם למעשה נמצאים מאשדוד ועד אילת, ישנם בתי ספר בלי מכסת עולים וישנם בתי ספר עם אחוז עולים גבוהה ובתי ספר אחרים עם אחוז עולים נמוך.

אילן שלגי: האם נכון לומר שכל העולים מאתיופיה נמצאים בחמ"ד הממלכתי דתי?

מאיר סבג: בדרום למעלה מ- 90% מהעולים נמצאים בחמ"ד.

אילן שלגי: וזה על פי בחירתם?

מאיר סבג: על פי בחירתם.

מאיר סבג: יש כ-40 פעילויות חינוכיות בין תרבותיות שמשלב הן את התלמידים והן את ההורים בתוכניות אחר הצהריים וגם במהלך הלימודים, כל זה הקדמה כדי להראות דוגמה אחת פשוטה באשדוד, מתוך מאה בוגרים במקיף הדתי, 17 מתוכם עולים מאתיופיה וכולם קיבלו את אותו הדבר.

מאיר סבג: אנחנו לא רואים את זה כדבר מפריד, אלא הילדים זוכים, הם מגיעים לכיתות אולפניות, כיתות ישיבתיות.

קולט אביטל: מה שאתה אומר זה שאתם משקיעים בילדים וזה גם נותן את אותותיו, אבל בוא כיוון שכולנו מאמינים בזה ואין צורך לשכנע אותנו ואנחנו לא מדברים עכשיו רק על מה שאתם משקיעים, אנחנו רוצים להתייחס לנושא הזה עצמו, השאלה שלי וגם אחר כך למנהל, מה הסיפור של סיגרגציה ולמה?

אילן שלגי: המכות, מה הסיפור של המכות?

מאיר סבג: קודם כל ביום רביעי בלילה, 20 לחודש שודרה התוכנית, באותו ערב---

קולט אביטל: לפני ה-20 לחודש הייתם מודעים לזה, לא עשיתם כלום, אתם פתאום גיליתם את זה דרך הטלוויזיה?

קולט אביטל: צריך לקרוא לסמדר לפה ולהגיד לה שסוף, סוף בתי ספר לומדים משהו, מנהלי בתי ספר לומדים מה קורה אצלם דרך הטלוויזיה.

מאיר סבג: אני אומר מה המחוז עשה ונקט בצורה המהירה והנחרצת ביותר, שודרה התוכנית ביום רביעי בלילה, עוד באותו הערב חגג בית הספר את הסיום של הבוגרים שלו, ביקשנו לזמן את המנהל למחרת.

מאיר סבג: למחרת המנהל הגיע לברור אצל מנהל המחוז ושם הובהר לו על העובדה שיש ריבוי תלונות במשטרה, זה התברר לנו באותו יום חמישי, ב-21 בחודש, התבררו התלונות שיש ל-15 תלמידים.

מאיר סבג: למרות ריבוי השאלות והתלונות והעיתוי---

אילן שלגי: מתי הוגשו התלונות?

מאיר סבג: התלונות הוגשו ב-6 ביוני.

אילן שלגי: כולן הוגשו ב-6 ביוני, המשטרה לא ידעה את משרד החינוך?

מאיר סבג: המשטרה לא יידעה את משרד החינוך, מפקד המשטרה אף אמר לנו, אני לא חייב להודיע לכם.

אילן שלגי: אנחנו נחייב אותם, זה אלמנטארי, את מערכת החינוך צריך לידע, בלי להיכנס ליותר מידי פרטים אבל צריך לידע.

קולט אביטל: תסלחו לי אבל זאת בכלל לא השאלה, השאלה היא מדוע זה מגיע למצב שמחייב אנשים להגיע למשטרה, מה קורה באותו בית הספר, במערכת החינוך שמחייב הורים להגיע למשטרה, האם אי אפשר לפתור את זה?

אילן שלגי: גם אומר לנו ד"ר קדמן שהוא פנה אליכם קודם, הוא אמר שהיו תלונות במשטרה, היו פניות של ד"ר קדמן ולכן זה הגיע דרך הטלוויזיה.

מאיר סבג: ד"ר קדמן, קראנו את המכתב הראשון שלו והוא קיבל תשובה, קראנו את המכתב השני שלו ושלחנו תשובה.

מאיר סבג: לפחות תתנו לי שתי דקות להסביר מה המחוז עשה, המחוז הבהיר למנהל בית הספר, למרות התמיהות והשאלות שעלו מתוך דבריו של המנהל שיש סכסוך קשה בינו לבין המגשר, כאשר המגשר אסף את ההורים וגרם לכך שהם יתלוננו במשטרה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו לא זקוקים להסברים מסוג זה, זה פגיעה באינטליגנציה של אלה שיושבים ואני חושבת שיש מחלה מאוד גדולה בדרום, שזה גזענות ואטימות של מערכת החינוך, אני גם מהדרום ואני יודעת מה קורה עם התלמידים מברית המועצות ופי כמה זה קורה לאתיופים.

יצחק קדמן: ולא רק באשדוד.

מאיר סבג: למרות ההסברים האלה אנחנו נקטנו בצעד מהיר והגשנו בקשה להשעיה עוד ביום חמישי אחר הצהריים, כל זה נעשה, אלף בגלל ריבוי התלונות---

אילן שלגי: למי הגשתם את הבקשה?

מאיר סבג: למנהל כוח האדם בירושלים, יש פה את המכתב, מנהלת פניית המחוז, בקשה להשעיה דחופה של מנהל בית הספר מוריה אשדוד לאור התלונות ולאור הברור שעשינו.

מאיר סבג: יכול להיות מאוד שהמשטרה תפריח את התלונות וההשעיה לא תהיה בתוקף ויכול להיות שהמשטרה תוכיח את התלונות כנכונות ואז ההשעיה תהיה בתוקף, בכל מקרה המחוז לא מגבה ואינו תומך לא בהכאת תלמידים, לא מילולית ולא פיזית, זהו צד המחוז.

מרינה סולודקין: ואנחנו שומעים שהמחוז לא תומך בהכאת התלמידים.

מאיר סבג: משפט אחרון.

מאיר סבג: בקשר לסיפור שאתה העלתה והסיפור הוא מציק לי מאוד ונוגע לתלמיד שהורד מהאוטובוס, אני הזמנתי אותו לברור נוסף, מאז המנהל לא רק ננזף, אלא גם הודה שהוא מתנצל בפני התלמיד והוריו.

מאיר סבג: אנחנו בודאי לא רואים את הצעד של הורדת תלמיד מטיול כצעד חינוכי.

אילן שלגי: אנחנו נשמע את מר חזן.

אבי חזן: אני מברך שניתנה לי ההזדמנות בפורום מכובד מאוד כזה לומר את כל מה שיש לי ולהעמיד דברים על דיוקם.

אבי חזן: אני ראשית מאמין שאם פגעתי במישהו, אם זה בשוגג, אם זה במזיד, אם זה במילה ואם זה בדרך כל שהיא, אני מתנצל, אני אומרת את זה כדבר ראשון לכל הציבור שיושב כאן.

אבי חזן: הסיפור של צמח, חד וחלק, לי אין יד ורגל בנושא של צמח, להפך, בית הספר שלי בצמח היה מורכב גם מעולים וגם מוותיקים.

אבי חזן: אני נלחמתי, באו אליי שני חברי כנסת לשעבר לבית הספר והם באו אליי לראות איך אני משלב את העולים עם הוותיקים.

אבי חזן: אני לא הוצאתי את הקבוצה הזאת שבאה אליי, אלא זה הרשות הביאה את זה, זה משרד החינוך הביא את זה, אני אין לי שום יד בעניין, להפך אהבתי ואני אוהב את העדה, אני שילבתי אותם בכל התחומים מר קדמן ולהפך, חס ושלום, אני נלחמתי בקבוצה ההיא, פתחתי שערים בכוח, באו נלחמו נגדי, הוציאו אותי החוצה, אני עמדתי בפרץ נגד אותה קבוצה ואני רוצה שזה יהיה ברור.

אבי חזן: ניהלתי מלחמה עיקשת כדי להוציא אותם משם, אני הבאתי את כל הציבור, והם נלחמו בי, הביאו את קבוצות ההורים שלהם ועמדו מולי.

אבי חזן: יצאתי למכרז תקני של משרד החינוך ללא שום רבב, וזה חשוב להדגיש מר קדמן.

אבי חזן: עכשיו לנושא שלנו, למוריה.

אבי חזן: אני ממשיך עם העדה ועם כל הציבור של הילדים, אוהב אותם ותומך ועשיתי הרבה מאוד השנה.

אבי חזן: זה בית ספר שהיה בו 40 שנה מנהל ופרש, אני הכנסתי נורמות טובות לטובת הילדים וההורים---

קולט אביטל: מדוע יש הפרדה בין תלמידים?

אבי חזן: חס ושלום, אין שום הפרדה בין תלמידים.

אבי חזן: אני מודיע לכם מפורשות, לא הייתה שום אלימות ישירה כלפי ילד, לא עקיפה ולא ישירה, אלא להפך, מר קדמן, אישרנו תוכנית שבדקנו ייפוי של בית ספר, על פי המצב שהיה שנה שעברה, על פי תמונת מצב של הכיתות, הייתה אלימות קשה בבית הספר ואני רוצה לומר שנקטנו בפעולות חשובות מאוד כדי להקטין ולצמצם את הנושא הזה.

אבי חזן: והיה לי חשוב מאוד להראות את זה, דוגמה, כאשר היום התמונה כל כך רגועה אצל הילדים---

אילן שלגי: רגע מר חזן, תסלח לי שאני קצת ישיר.

אילן שלגי: הטענות הם פה לא שיש אלימות בין התלמידים, אלא שהמנהל, כלומר אתה, מכה תלמידים, אלה הטענות.

אבי חזן: הדוגמה שאני רוצה להראות לך, חבר הכנסת שלגי, שכאשר ילד לוקח אבן ורוצה ממש להכות ילד בראש, מה מנהל בית הספר יכול לעשות, אני שואל את כל הציבור כאן, האם אין לי זכות וחובתי לבוא ולהפריד?

אבי חזן: היה ילד שעמד ותפס את החבר שלו בגרון, ממש ככה, אני פשוט הזדעזעתי איך שהעניים שלו היו בחוצה.

אבי חזן: האם מנהל בית הספר חובתו, להפריד, להציל, אני אומר את זה בכאב לב.

אבי חזן: והתלונות שיהיו תלונות כי אני יודע שאני יעמוד ויבהיר כל דבר ודבר, לא חס ושלום לקחת ילד ולהכות או משהו דומה, בשום פנים ואופן, אני מכחיש את זה בצורה ברורה.

אבי חזן: אבל להציל ילד מהוצאת הנשמה של הילד, רבותי, כל מי שיושב כאן צריך להזדעזע, איזה אלימות הייתה בין הילדים.

אבי חזן: היום ברוך השם, אפשר לומר שצמצמנו את האלימות, עשינו פעולות רבות, יושבים פה מורים שזומנו עשרות פעמים, הנורמה בבית הספר הייתה להזמין הורים, אנחנו שיתפנו את ההורים מאלף ועד תף.

אבי חזן: משפט אחד לגבי הטיול אם יותר לי לומר, רבותי, חס ושלום, לא בגלל שהוא ילד אתיופי או משהו כזה, אלא האימא חודש לפני כן בקשתי ממנה, גברתי בואי תשלמי, הם לא זכאים כבר לסל קליטה, עשיתי לה הנחה של 150 ₪, אמרתי לה, גברתי בואי תוציאי את הילד שלך לטיול, היא התעלמה ממני חודש.

יצחק קדמן: אז בגלל זה אתה מעליב את הילד?

אבי חזן: לא אני אספר לך, באותו היום של הטיול בשעה 8:15 מתייצב האימא ואומרת, ועד ההורים ביקש לארגן איזה יום תחבורה, שייט, רכבת וטיסה, אמרתי לה גברתי, עכשיו באמת אין מקום במטוס, איחר ילד מכיתה ו', אמרתי לה גברתי תעלי עם הילד לאוטובוס, למזלי הרב הילד שאיחר הגיע, רבותי איזה דילמה למנהל בית הספר שקרה דבר כזה, לכן אני הצטערתי והתנצלתי לפני האימא והילד.

קולט אביטל: יש לנו את מר דניאל קליין קודם.

דניאל קליין: ראשית, בעניין המודעות לאירוע, ייתכן מאוד שמשרד החינוך ידע קודם כי מר קדמן דאג לידע אותם, מבחינתו, מבחינת עיריית אשדוד, לי נודע על המקרה רק יום אחרי כי פשוט לא צפיתי באותה תוכנית טלוויזיה, מסיבות אישיות אבל לא שום דבר אחר, אז אנחנו פשוט לא ידענו, לא דאגו להודיע לנו.

דניאל קליין: אבל אנחנו לוקחים אחריות, זאת עיר שלנו ובית ספר שלנו, אמנם הבעלות היא בעלות של משרד החינוך, אבל הילדים הם ילדי אשדוד ויש לנו חלק בחינוכם.

דניאל קליין: שני משפטים בעניין מדיניות העיר אשדוד, העיר אשדוד ידועה כעיר קולטת עלייה מכל הגוונים, הצבעים, עדות וכיוצא בזה וקולטת בברכה גם את בני הקהילה האתיופית.

דניאל קליין: מדיניות העיר בעניין בני הקהילה האתיופית, מדיניות של העדפה סופר מתקנת, אני רוצה לומר את הדברים ללא כחל וסרק.

דניאל קליין: נמצאת לידי ידידה, מארגון יוצאי אתיופיה מטעם המשרד, אם ירשו לה לדבר אז היא תוכל לספר על כמה פרויקטים משותפים שהם אך ורק לבני הקהילה האתיופית במטרה לקדם אותם, במטרה להשאיר אותם בעיר ובמטרה שהם יוכלו לאכלס בסופו של דבר את האקדמיות הטובות ביותר.

דניאל קליין: לעניין האשמת מנהל בית הספר בעניין המכות, אמרתי למנהל בית הספר ואני חוזר ואומר, שאם יסתבר שאכן יש דברים בגו והמשטרה תחקור ותמצא שהוא אכן הכה במזיד, פגע בקטין, אז הרשויות הממונות על החוק יעמידו את האדון לדין, אמרתי לו את זה והוא יודע את הדברים.

דניאל קליין: בקטע הזה אין שום הגנה, יש רשויות חוק, הם ימצו את החוק, אני אומר את הדברים בדיוק כמו ד"ר קדמן, אנחנו לא בית משפט.

גטה מולונש: מה שרציתי להגיד שבבוקר באתי ללוות את הילד לטיול ונודע לי שהוא לא ברשימה, למרות שדיברתי איתו לפני כן שלא יכולתי להביא לו את הצ'קים, את הסיבות דיברנו שנינו ביחד ועדכנתי אותו בזה וגם חלק שילמתי, מה שנשאר אני הבטחתי בזמן מסוים שאני אשלם.

גטה מולונש: באותו הרגע שהגעתי לבית הספר והבנתי שהוא לא ברשימה, נכנסתי ודיברתי איתו, התווכחנו קצת, אחרי עשר דקות הוא קרה לי ואמר שהילד נוסע ואני כתבתי אישור שאני מאשרת שהוא יוצא לטיול וחתמתי.

גטה מולונש: באותו זמן המזכירה בקשה ממני 600 ₪, באותו הזמן אני הגעתי בשביל ללוות את הילד, לא בשביל לשלם, אבל במקרה ראיתי את הלחץ שלה, במקרה הסתכלתי והיה לי 200 ₪ בארנק, הוצאתי ונתתי לה והיא לא הסכימה והתקשרה אליו בזמן שהוא נוסע עם הילדים באוטובוס.

גטה מולונש: הוא אמר להוריד אותו מהאוטובוס, אז באותו רגע שהוא אמר את זה אני יצאתי מהמשרד, רצתי לכיוון של האוטובוס, בדיוק שהגעתי לדלת של האוטובוס, הילד ירד.

גטה מולונש: עליתי לאוטובוס וביקשתי מהמחנכת שתדבר איתו, היא התקשרה ודיברה איתו והוא לא אישר, הילד ירד וכל מי שהיה מסביב, הורים, השומר, התלמידים היו שם.

קולט אביטל: היו מקרים אחרים של ילדים לא עולים שהיה איתם מקרה דומה של הורדה מאוטובוסים?

אבי חזן: לא קרה לי בשלושים שנה בעבודה שלי שילד ירד מאוטובוס, פעם ראשונה שקרה בגלל שפשוט לא היה מקום בטיסה ואני הסברתי את זה לגברת---

יצחק קדמן: ואם היא הייתה משלמת?

דניאל קליין: אם היא הייתה משלמת אז היה מוזמן לה מקום במטוס כנראה.

אבי חזן: היה מוזמן לה אתמול בלילה, אני ערב לפני כן ישבתי עד שמונה בלילה וכל הורה שבא אליי סידרתי לו מקום, עד שמונה בלילה אני ישבתי במשרד.

אבי חזן: כל הילדים יצאו.

יפעת סולל: מאחר ואנחנו לא טיפלנו במקרה הזה ואנחנו לא בקיאים בו, אני רציתי רק להגיד משפט אחד, הבעיה של המערכת החינוך כלפי יוצאי אתיופיה היא בעיה מאוד רחבת היקף ודובר כאן על אזור הדרום, אני טיפלתי רק במשך החצי השנה האחרונה למשל, במקרה של מחוז מרכז דווקא, של מנהלת בית ספר שנכנסה לכיתה וקרעה את התעודות של שני תלמידים יוצאי אתיופיה מול כל הכיתה.

יפעת סולל: עד היום משרד החינוך מסרב לתת לי תשובות בעניין הזה וכל פעם מעבירים את זה לגורם אחר שייתן תשובה.

יפעת סולל: הבעיה היא מאוד קשה וכללית, אני לא רוצה להגיד מעבר לזה כרגע כי הדיון הוא ספציפי לעניין הזה.

עודי בהט: להגיד משפט כזה של רחבת היקף בלי שום דוגמה.

לידיה בנלולו: אני מייצגת את ועד ההורים בבית הספר אוריה כבר שנה שלישית.

לידיה בנלולו: לי נודע על המקרה הזה רק ב- 2 ליולי, באותו ערב שהודיעו לי, המגשר התקשר אליי והודיע לי שהמנהל מרביץ לילדים, שאלתי אותו ממתי, הוא אמר לי מתחילת השנה, אמרתי לו ומדוע אני יודעת על זה רק היום, איפה היית, אתה רואה המון פעמים בבית הספר, למה אני לא יודעת על זה.

לידיה בנלולו: זו האשמה מאוד חמורה שדורשת טיפול מיידי, הרי המנהל הגיע בתחילת שנה לבית הספר.

לידיה בנלולו: אני באותו ערב נפגשתי עם ההורים, משש בערב עד עשר בלילה נפגשתי עם ההורים, שמעתי גם את הגברת, רשמתי את כל הדברים, ההורים רצו שאני מייד יתגייס לטובתם, שלושה ילדים קטנים, חמודים, שלא נראים בכלל מוכים, מלאי חיים, ילדים יפים.

לידיה בנלולו: מייד באותו הערב, עד 12 בלילה היה רצף של טלפונים, הודעתי מייד לגברת יהודית גרנות, מנהלת מחלקת חינוך יסודי בעיריית אשדוד.

לידיה בנלולו: היא מייד דווחה למפקחת, אמרתי לגדעון שאני אדווח לו, אני לא שופטת, אני לא משטרה, באותו יום העמידו גם שוטר מהמשטרה, חוקר אתיופי שהסביר להורים, כי רובם לא ידעו לדבר עברית, מה עליהם לעשות.

לידיה בנלולו: תבינו שבשני לחודש ידעתי על המקרה, התלונות במשטרה הוגשו ב-6 בחודש, אחרי המקרה של הילדה---

קולט אביטל: יושבים פה אנשים מבוגרים, כולנו אנשים מבוגרים, את באמת חושבת שהורים קמו בוקר אחד ופשוט התחשק להם לגשת למשטרה, להגיש תלונות סתם ככה.

לידיה בנלולו: אני רק אומרת דבר אחד, אני לא שמעתי על המקרים האלה, אני עשרה חודשים עובדת עם מר חזן.

קולט אביטל: גברתי אנחנו לא בית משפט ואנחנו לא באנו לשאול אותך מתי שמעת, אנחנו באנו, את רצית לדבר, לא כדי להגיד לנו מתי שמעת ומתי לא שמעת, אלא מה עמדתכם כוועד של הורים.

לידיה בנלולו: כוועד של הורים, כרגע זה בחקירת המשטרה ומשרד החינוך בדרגים הגבוהים, אני חושבת---

קולט אביטל: את נפגשת עם ההורים האתיופים?

לידיה בנלולו: בהחלט, באותו ערב שנודע לי, אני לא הבנתי למה עשרה חודשים אני לא ידעתי על זה, שפגשתי את המגשר כל כך הרבה פעמים.

לידיה בנלולו: אני רוצה רק לציין שמתחילת השנה יש אקלים חדש בבית הספר, אווירה מאוד נינוחה, מהתרשמות שלי, אני לא שמעתי, אני גם חקרתי כמה ילדים, אני שאלתי אם הם ראו מקרה של מכות, הם כולם אמרו לי שהם לא ראו בעניים, שהם רק שמעו מהמגשר, זו הייתה המילה האחידה של כולם.

לידיה בנלולו: אני לא שופטת, אני לא יכולה לדון את אבי חזן.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו רוצים לשמוע מהמגשר ואחר כך מאחד ההורים.

קולט אביטל: המגשר נמצא פה, הוא לא נמצא, אז אוקיי אדוני תקום בבקשה ותציג את עצמך.

אביב דוד: הילדים מקבלים מכות, סטירות, משיכות באוזניים.

קולט אביטל: אתה יכול לשאול אותו בבקשה, כמה זמן זה, ואם הוא ידע על זה כל הזמן והתלונן גם קודם?

אביב דוד: הוא ידע במשך תשעה חודשים, הילדים האלה בוכים ומספרים לנו כבר שלושה חודשים.

קולט אביטל: אחרי תשעה חודשים אתם הלכתם לדבר עם המנהל.

אביב דוד: אני באופן אישי הלכתי עם הבן שלי לדבר איתו אבל לא הייתה אוזן קשבת.

אבי חזן: אני לא מכיר אותו, אני מצטער.

קולט אביטל: את רוצה לקום ולהגיד לנו משהו?

שרה זימרו: מה שרציתי להגיד זה שהמנהל שניהל לפני כמה שנים את צמח ב', הייתה את ההפרדה בין השחורים ובין הלבנים.

שרה זימרו: ואני חושבת שאחרי שהוא ניהל ככה בית ספר ועשה הפרדה, איך בכלל נותנים למנהל להמשיך ולנהל את הבית ספר הזה.

שרה זימרו: ואני בטוחה שיש משהו בדברים שכל אחד פה אומר ואני בטוחה שזה רק בגלל שהם אתיופים, זה ברור---

נורית טזזו: לא נשכח שבבית הספר לומדים אחוז מאוד גבוה של תלמידים יוצאי אתיופיה.

שרה זימרו: וזה לא תלמיד אחד שבא והתלונן שמרביצים לו, זה חצי מהתלמידים שבאים.

קולט אביטל: אני פשוט מבקשת לדעת, מה שאת אומרת מבוסס על מה?

שרה זימרו: על התלמיד שבא ופנה אלינו.

דניאל קליין: אולי תתני לי בבקשה להבהיר את פרשת צמח ב', כי זאת אי הבנה גברת אביטל.

מרינה סולודקין: אדוני אנחנו רוצים לראות את התמונה המלאה.

דניאל קליין: אבל גברתי אתם מקבלים תמונה לא נכונה לגבי צמח ב'.

אביב דוד: שמי אביב דוד, לגבי פרשה של שנה שעברה, האדון ניהל את בית הספר, יאמר לזכותה של עיריית אשדוד שכשפינינו אליה, היא הייתה מוכנה באופן מיידי שתהיה הפרדה ואף העמידה הסעות לתלמידים בכדי שהם יגיעו לבית הספר, אבל אני כאן חייב לציין כאן שמנהלת מחוז דרום היא סירבה בכל תוקף בתחילת הפרשה שהילדים יתפזרו ומנהל בית הספר ימשיך לנהל את בית הספר.

אביב דוד: כאשר השנה נגמרה, הפלא ופלא העבירו אותו למקום אחר, ומה אנחנו מגלים, אותו מנהל חוזר על מעשים חמורים ביותר---

אבי חזן: אין קשר בין הדברים.

אסמרה אקלה: אני מציע גם היום לבדוק את המשפחות, יש משהי שמסתובבת בין המשפחות ומנסה להחתים אותם כדי שהמנהל ישאר בבית הספר איפה שהוא מנהל, זה חמור מאוד.

אסמרה אקלה: יש משפחות שמתקשרות אלינו ומדווחים לנו על הסוגיה הזאת, צריך להסתכל על זה בחומרה רבה מאוד.

אסמרה אקלה: לגבי כן הפרדה, או לא הפרדה, אני חושב---

יצחק קדמן: יש פה צ'קים שבאופן משונה, אני לא יודע על מה זה, אני לא רוצה להגיד שום דבר, אני רק אומר שהגיעו אלינו צ'קים שחולקו ב-23.6.04, אין לי מושג מה זה, אני לא יודע למה פתאום באיזה צרוף מקרים---

אבי חזן: ד"ר קדמן, אתה רוצה לשמוע תשובה, בקיץ יש השאלת ספרי לימוד, לא מתוך בית הספר, אלא דרך המתנ"ס, הילדים שילמו בקיץ את הספרים למתנ"ס ואז מה קרה, עכשיו שהגיע הסל קליטה לאותם תלמידים, עכשיו הוא רק הגיע, ב- 2.6.04---

קולט אביטל: אני מבינה מזה שאתה יודע על הצ'קים?

אבי חזן: בוודאי, אני חתמתי עליהם.

אבי חזן: כל היתרה של ההורים, מה שמגיע להם, החזרנו עד האגורה האחרונה.

אבי חזן: כלומר חס ושלום שיהיה הורה שמגיע לו והוא לא יקבל וזה לא פתאום מר קדמן.

קולט אביטל: אלה דברים שאפשר להבין.

קולט אביטל: אסמרה תסיים את הדברים שלך.

אסמרה אקלה: אני חושב שהתלונות שמדברים עליהם לא היו מגיעות גם לפני שנה, אני חושב שאת הבעיה הזאת בבית ספר צמח, הבעיה הזאת ממשיכה, הבנאדם הזה לדעתי לא צריך להמשיך בתפקידים.

יוסי מנגסטו: ביקשתי כמה פעמים מהמגשר, אף פעם לא הייתה תלונה, המגשר הזה נמצא בבית הספר שלוש שנים ואף פעם לא היו טענות למגשר, אי אפשר לתלות את כל האשמה במגשר, בגלל שהמגשר נמצא בבית הספר אז המנהל אשם, אז אני מבקש גם מוועד ההורים שלא לתלות את האשמה במגשר, הם עושים עבודת קודש ולבוא ולהגיד שהכול בגלל המגשר.

אילן שלגי: מר סבג, אני רוצה לשאול, מפקח בית הספר מדי כמה זמן מגיע לשם?

מאיר סבג: בדרך כלל המפקח, בבית ספר מוריה הוא מבקר בשנה למינימום שש פעמים ויכול להיות גם הרבה יותר.

אילן שלגי: על כמה בתי ספר הוא עוד מפקח?

מאיר סבג: מפקחת המוסד היא מפקחת על 13 מוסדות באשדוד, ועל עוד כ-18 ישובים במחוז, על כל החינוך המיוחד וועדות השילוב, דהיינו על ועדות השמה, היא משתרעת על פני עשרות בתי ספר.

אילן שלגי: מתי בפעם האחרונה היא בקרה בבית הספר מוריה?

מאיר סבג: מפקח המחוז היה ב- 22 בנובמבר 2002.

אילן שלגי: אתה הגעת פעם לבית הספר הזה?

מאיר סבג: אולי ב-17 שנות פיקוח שלי יכול להיות, אני לא זוכר.

אבי חזן: ב-16 ליוני המפקחת הייתה בבית הספר.

אילן שלגי: ב-16 ביוני הייתה אצלכם בבית הספר, לכמה שעות?

אבי חזן: שעתיים.

אילן שלגי: היא דיברה עם מי עוד, אתך ועם מי עוד?

אבי חזן: היא דיברה עם חלק מהמורים, הייתה לנו ישיבה בנושא אמנות, בנושא של בעיות קריאה וכדומה, היא יכולה להיכנס לכל מקום בבית הספר.

אילן שלגי: אז אני שואל אותך, המפקחת הייתה שם ב-16 ביוני, התלונות במשטרה הוגשו ב-6 ביוני, המפקחת שהייתה לא שמעה שיש שם איזה שהיא בעיה, טענות.

מרינה סולודקין: היא עצמה עניים והיא לא רוצה לדעת.

אבי חזן: גם אני לא קיבלתי שום הודעה מהמשטרה עד לרגע הזה.

מאיר סבג: מר שלגי, בינואר השנה אני שיניתי את כל אזורי הפיקוח של כל צוות המפקחים, בשל כניסתם של שני מפקחים חדשים---

אילן שלגי: המפקחת ב-16 ביוני הייתה שם, היא מגישה איזה שהוא דו"ח כתוב אחרי הביקור?

מאיר סבג: נושא התלונות במשטרה, לא הגיע לידיעתנו.

אילן שלגי: אני שואל אם היא מגישה דו"ח אחרי הביקור.

מאיר סבג: בדרך כלל יש סיכום ביקור למנהל בית הספר, עם העתק אליי ולתיק האישי.

אילן שלגי: ואתה מקבל את ההעתק מתי?

מאיר סבג: שבועיים אחרי בערך.

אילן שלגי: אתה הסתכלת על הדו"ח הזה, כעת אחרי שהתברר מה שקרה שם?

מאיר סבג: היה אירוע של הילדה עם הטיול, זה האירוע שהגיע לידיעתנו, כתוצאה, היא העבירה לידי מזכר שבו יש בעיה של ילדה שהורדה ושהסיפור שמר קדמן שלח מכתב ושמנהלת המחוז מטפלת בזה.

קולט אביטל: אני רוצה קודם לד"ר קדמן, אנחנו באמת מתקרבים לסוף, אני רוצה לשאול את עודי בהט, נניח שהפרשה הזאת נגמרה, נרגעה ויש שקט והכול בא על מקומו בשלום, מה משרד החינוך עושה כמדיניות עכשיו, כדי למנוע דברים מהסוג הזה כי בצורה זו או אחרת אנחנו מבינים שבדרום יש בעיות.

עודי בהט: אני חושב שבמילים האחרונות של היושבת ראש, נכנסו חלק מהדברים שנאמרו שהם גורפים ומכלילים, אין בדרום בעיות, יש בדרום קליטת עליה, ענקים של עולי אתיופיה, הגדולה ביותר במדינת ישראל, ויש שם פעילות חינוכית של עולים שבאו אתמול בערב ושל כאלה שנמצאים שם משנת 91.

עודי בהט: ויש בעיות בדרום כמו בצפון וכמו במרכז---

קולט אביטל: אנחנו פה מדברים ביושר ולפרוטוקול ואני אומרת לך שזו לא הפעם הראשונה שאנחנו נפגשים והיו תלונות של ילדים רוסים, יש בעיות אז בוא לא נצפה אותם.

יצחק קדמן: יש בעיות בצפון ויש בעיות ביבנה, אין בעיות ברעננה כי אין קליטת עליה שם.

יצחק קדמן: ראש עיריית יבנה כותב לי מכתב תעזור לי להפטר ממנהל בית ספר שמשפיל עולים ומשרד החינוך שלוש שנים לא זז, אז אתם אשמים, אז אני לא יודע איזה מחוז, אתם כל הזמן מטייחים.

קולט אביטל: אז מה עשית עם ראש עיריית יבנה?

יצחק קדמן: העברתי למנכ"לית, את רוצה לראות את ההתכתבות אז אני אתן לך.

עודי בהט: אני רק אמרתי, לא התכוונתי לעורר סערה, אני חושב שבמקום שיש עשייה, מטבע הדברים שיהיו תקלות---

קולט אביטל: לכן שאלתי אותך, אני באמת לא נכנסתי אתך לוויכוח שאלתי אותך מה אתם עושים כמדיניות כדי למנוע דברים כאלה, חוזרי מנכ"ל, פיקוח, מה אתם עושים?

עודי בהט: אז אני אומר בדיוק, רק הרשתי לעצמי במשפט אחד לומר כי נאמרו באמת דברים גורפים מאוד, יש בעיות במערכת החינוך, יש במערכת החינוך רגישות כל כך גבוהה, והנחיות כל כך ברורות, כולל חוזר מנכ"ל, כולל איגרת מיוחדת, עם המקרה הקודם שקרה בדרום בבית הספר צמח, ושבוע שלאחר מכן יצא חוזר של המנהל הכללית לכל מערכת החינוך, בצורך בסובלנות בכלל ובהתייחסות מאוד עדינה ונכונה וראויה לבני העדה האתיופית בכל רחבי הארץ.

מרינה סולודקין: לא רק לבני העדה האתיופית, לכולם וגם להם.

עודי בהט: כן, אבל האירוע בצמח זה היה בעניין העדה האתיופית.

קולט אביטל: אני מצטערת, אנחנו ממש הולכים לסיים, לכל אחד מאיתנו יש ישיבה בשעה שתיים והשעה היא כבר שתיים, אני באמת מצטערת נורא, עודי אתה סיימת.

עודי בהט: כל מקרה שנבדק ומתברר בסופו של דבר, ויכול להיות שהמקרה הזה הוא כזה ויכול להיות שלא, אני לא נכנס בכלל לעניין עצמו, מתברר שיש מאחוריו איזה שהוא עניין, אני משוכנע שברמה הגבוהה ביותר, דהיינו ברמת המנכ"לית יצאו הנחיות ותינתנה תזכורות ורענונים כאלה ואחרים לכל המערכת בנושא הזה בצורת הנחיות מאוד ברורות, כך נעשה גם בפעם הקודמת.

קולט אביטל: כך נעשה גם בפעם הקודמת ומאז עברה שנה והנה.

מרינה סולודקין: אני מאוד כועסת ומאוד לא מרוצה ממה ששמעתי היום, בגלל שקודם כל אני יודעת שיש קונפליקט עדתי בבתי ספר ישראלים ולא רק בדרום, אבל בדרום במיוחד, אני נציגת הדרום, אני גרה באשקלון, אני מטפלת בבעיות של עולים חדשים, מה שאני אומרת שיש קונפליקט עדתי בבתי ספר, באשקלון, באשדוד, בנתיבות, בשדרות וגם אמרו לי ביבנה, מה שאני אומרת, מה שאני מרגישה שמשרד החינוך לא רוצה לקבל את העובדה שיש קונפליקט עדתי ובמקרה של יהודי אתיופיה זה גם קונפליקט גזעני.

מרינה סולודקין: אני חושבת שאתם מטפלים מקרה, מקרה, מאוחר מאוד ואנחנו צריכים לפנות לפי דעתי למנהלת הכללית של משרד החינוך, לשבת איתה כי זה בעיה מאוד מאוד קשה.

מרינה סולודקין: צריך לעשות הסבות וכל מיני דברים למורים ולמחנכים, אתם לא מטפלים בצורה נכונה, אני מאוד מבינה את האנשים בעדה האתיופית, הם לא יודעים איך לפנות, למי לפנות, הם צריכים מתווכים ואנחנו יודעים שהם יודעים את השמות של מר קדמן ושל אחרים, זה טוב, הם לא יכולים לטפל במקום.

מרינה סולודקין: המגשר הם רוצים להאשים אותו, והוא מקבל כסף, מאיפה הוא מקבל כסף, ממשרד החינוך, הוא לא יכול להגיע להתנגשות.

עודי בהט: זה לא נכון, הוא לא מקבל כסף ממשרד החינוך.

טורוק מולד: אני רוצה להגיד רק משפט אחד, אני לא אחזור על כל מה שדובר בקשר למנהל כי זה בטיפול המשטרה ומשרד החינוך, אבל הפריע לי קצת ההערה של נציגת ההורים, אני חושבת שאם אפשר שיהיו גם נציגות גם מאוכלוסיות חלשות שיכולים לייצג גם בתוך ועד ההורים אז זה יכול לסייע.

אבי חזן: יש רק פשוט הם לא באו.

להחליט כדלהלן: ועדת החינוך והתרבות וועדת העלייה והקליטה שמעו בדאגה על דבר האירועים בבית הספר מוריה באשדוד.

להחליט כדלהלן: הוועדות תמהות על כי למשרד החינוך נודע על דבר הטענות לאלימות המנהל כלפי תלמידים רק מהכתבה בטלוויזיה.

להחליט כדלהלן: הוועדות למדו כי תלונות אחדות הוגשו למשטרה כשלושה שבועות לפני הכתבה בטלוויזיה, אולם המשטרה לא מצאה לנכון לידע את משרד החינוך על דבר הגשת התלונות.

להחליט כדלהלן: הוועדות קוראות לשר לביטחון פנים, להנחות את המשטרה לידע את משרד החינוך בכל מקרה של תלונה בגין אלימות בבית הספר.

להחליט כדלהלן: הוועדות למדו עוד כי המועצה לשלום הילד פנתה למשרד החינוך בעניין זה תשעה ימים לפני הכתבה בטלוויזיה ונענתה רק לאחר שידור הכתבה.

להחליט כדלהלן: הוועדות מודעות לרגישות הקיימת בקרב בני קהילת יוצאי אתיופיה ובדבר הפליה וקיפוח והן סבורות כי על הרשויות כולן ובמיוחד משרד החינוך והתרבות לגלות רגישות רבה בטיפול בעולים בכלל ובבני הקהילה האתיופית בפרט.

להחליט כדלהלן: על המשרד להפעיל את הפיקוח באופן רצוף והדוק ולהכיר את המציאות בשטח כדי לאתר תקלות בעודן באיבן.

קולט אביטל: אני מבקשת להוסיף שני דברים, א) אנחנו מבקשים לקבל דיווח ממשרד החינוך באיזה דרך עובר הכסף, זאת אומרת איך הכסף של סל הקליטה, אתם נותנים כסף לילדים ובסופו של דבר הכסף הזה הוא כסף שצריך לשמש אותם לכל אותן המטרות, אנחנו מבקשים לקבל מכם מידע, איזה דרך ולאן נשלח הכסף הזה כדי שנדע כי ההורים אפילו לא יודעים שיש אפשרות כזאת.

קולט אביטל: ב) אנחנו מבקשים ממשרד החינוך לתת לנו דיווח אחרי הברור במשטרה, מה העובדות האמיתיות, ואיזה פעילות חוזרי מנכ"ל וכולי אתם הולכים לנקוט ואנחנו גם פונים למשרד החינוך לארגן השתלמויות וימי עיון למורים ולמנהלים.

קולט אביטל: תודה רבה.