ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 112, 2004-05-11 10:00

קולט אביטל: אנחנו רוצים לדון באחת הבעיות שאולי נדונה גם בועדות אחרות בכנסת, אבל למיטב ידיעתנו זאת אחת מאבני הנגף הקשות שעומדות בפני עולים.

קולט אביטל: בפני עולים שכבר הגיעו, כל הנושא של רישוי מקצועות, ובפני עולים פוטנציאליים שרוצים אולי להגיע.

קולט אביטל: לא מזמן היתה משלחת של הכנסת באיזה שהוא ביקור קצר בצרפת, ושם אנחנו מתרשמים שיש פוטנציאל אדיר לעלייה, אבל בצרפת הפוטנציאל לעלייה הוא מבין כל אותם האנשים שהם בעלי מקצועות חופשיים, רובם סיימו אוניברסיטאות רובם עובדים במקצועותיהם בצרפת, בין אם מדובר ברופאים או רופאי שיניים, או פיזיוטרפים או אופטומטריסטים או אופטיקאים, פסיכולוגים, פסיכיאטרים, ועורכי דין, והרשימה די ארוכה.

קולט אביטל: וכמעט בכל תחום ותחום קיימת בעיה מאד קשה, לגבי הרישוי, לגבי רישום המקצוע ומתן הרשאה לעבוד בארץ.

קולט אביטל: לפני כמה זמן הייתי במרכז קליטה בקרית ביאליק וגם שם פגשתי קבוצה מאד גדולה של עולים שהגיעו בשנתיים האחרונות מאמריקה הלטינית, אותו הסיפור.

קולט אביטל: אנחנו מדברים על ציבור של אנשים, אם לתת דוגמה, אשה שנחשבה לאחת מהמובילות בתחום הפסיכולוגיה הקלינית בארגנטינה, עבדה 30 שנה, הביאה את התעודות הביאה את כל ההמלצות שרק אפשר, אין כמעט שום אפשרות שהיא תעבוד בארץ.

קולט אביטל: לא מזמן, אני חושבת, לפני שלושה ארבעה חודשים קיימנו כאן עוד ישיבה לגבי קבוצה ספציפית של רוקחים שהגיעה מרוסיה, ושלגביהם אין שום כמעט דרך להנפיק להם רשיון לעבוד בארץ, עבדנו מול משרד הבריאות, ניסינו לשכנע את משרד הבריאות, ההר הוליד עכבר, משום שהם נדרשו, אנשים מבוגרים שרובם לא גרים פה, באזור ירושלים, הפתרון שהוצע להם, או יותר נכון הפתרון הכאילו מוצלח שהוא אחרי כל פניותינו, יבואו לירושלים ויעברו קורסים מרוכזים במשך שנתיים באוניברסיטה העברית, בבית הספר לרוקחות, אנשים שמגיעים לארץ עם מקצוע שעבדו, שהביאו איתם תעודות קשה באמת לתבוע מהם עוד שנתיים של לימודים כשלכולם יש משפחה והם לא יכולים להעדר מהבית.

קולט אביטל: אני חושבת שהסיפור הזה הוא כנראה סיפור ישן כי אנחנו נתקלנו בזה בכל גלי העלייה, קשה לי לקבוע לפחות מבחינתי, אם מדובר בגילדות סגורות בארץ, שקשה להם לקבל אנשים מבחוץ, אנחנו יודעים שלא זה קרה לגבי פרופסורים מאד ידועים שרצו לעלות מארצות הברית, והיה להם קשה מאד להתקבל במערכת הבריאות פה, כי הכל פתאום נסגר באיזה גילדה שחס וחלילה שמישהו מבחוץ לא יכנס, או קשה לי לדעת אם הדבר נקבע ברמה של משרדי הממשלה או בקומבינציה בין השניים.

קולט אביטל: אבל אני יודעת שזה גורם להרבה בעיות בקרה העלייה, אני יודעת שזה גורם לנו היום לבעיות מאד קשות בקרב כל העולים הפוטנציאליים לפחות אלה שבאים מצרפת, ולגבי רופאי שיניים אני מבינה שהיתה איזה שהיא התרככות של המערכת, התקיימו קורסים ומבחנים לעולים פוטנציאליים בצרפת עצמה והם 90% מאלה שנרשמו להשתלמות הזו עברו את זה בהצלחה ועלו לארץ, ויכולים לעבוד.

קולט אביטל: יכול להיות שיש פה, לפחות אני, אף אחד מאיתנו לא מנסה לעבוד נגד המערכת ולנסות להכניס לתוך המערכת אנשים שאין להם את הכישורים המקצועיים.

קולט אביטל: לא זו נקודת המוצא שלנו, אנחנו היינו רוצים לדעת שאנשים שיש להם עבר מקצועי מוכר, ממוסמך, וידוע תפתחנה להם דלתות במקצועות האלה בארץ.

קולט אביטל: ואני חושבת שאת רובם מיניתי כאן.

קולט אביטל: אנחנו עובדים גם מול ארגון שנקרא נפש בנפש, שזה ארגון וולונטרי שמביא עולים מארצות הברית ומקנדה.

קולט אביטל: בשנה שעברה עלו לארץ 1000 איש, הצד החזק של הארגון הזה זה שהוא מטפל, א' – במציאת מקום עבודה, ב' – בקורת גג, במשפחה מאמצת כך שכל עולה שמגיע באופן עקרוני מגיע גם למקום עבודה וגם למקום מגורים, ואנשים נקלטים הרבה יותר טוב.

קולט אביטל: אני חושבת שזאת הדרך האופטימאלית לקלוט אנשים.

קולט אביטל: אבל גם הם נתקלים בבעיות מאד חמורות.

קולט אביטל: אני הייתי רוצה אולי שנקבל מהארגונים שנמצאים פה, ולא ממשרדי הממשלה, אלא קודם מהארגונים, ההסתדרות הרפואית, הסתדרות רופאי השיניים, לשכת עורכי דין, מועצת הפסיכולוגים.

קולט אביטל: אני מבינה שאתם מיוצגים כאן היום, הייתי רוצה שנקבל איזה תמונת מצב מה נדרש מהעולים, האם זה לא מחמיר מידי ומה לפי דעתכם כן ניתן לעשות.

עוזי כהן: הבחינות הנדרשות ותנאי ההכשרה של עולים חדשים לעסוק במקצוע עריכת הדין בישראל, קבועים בתקנות מכח חוק לשכת עורכי הדין ותקנות שהותקנו עוד בשנות ה-60 על ידי שר המשפטים.

עוזי כהן: בעקרון עולים חדשים מתחלקים לארבע קטגוריות.

עוזי כהן: קודם כל, עולה חדש שלמד משפטים בארץ מבחינתנו הוא לא עולה חדש, הוא ישראלי לכל דבר עושה את התנאים שכולם עושים, ואין סידורים מיוחדים לגביו.

עוזי כהן: מי שלמד משפטים בחוץ לארץ, מתחלקים לשלוש קטגוריות.

עוזי כהן: הקטגוריה הראשונה זה מי עסק במקצוע לפחות חמש שנים, הוא מקבל פטור מבחינות לשכת עורכי הדין הכלליות, זה הבחינות שכל אחד עושה פה גם אם הוא למד בישראל.

עוזי כהן: יש סט אחר של בחינות שעולים חדשים בלבד עושים אותם.

יגאל יאסינוב: הוא פטור מכל הבחינות ומקבל את הרשיון באופן אוטומטי.

עוזי כהן: לא, כל ישראלי, כל אדם זר, כל מי שרוצה להיות עורך דין בישראל חייב לעשות בחינות לשכת עורכי הדין.

עוזי כהן: זה בחינה של שלוש שעות בכתב ואחרי זה בחינה בעל פה מול ועדה.

עוזי כהן: זה מה שאני עשיתי, זה מה שכל מי שלמד בארץ עושה.

עוזי כהן: מי שעולה חדש שעסק במקצוע שלו בארץ המוצא שלו לפחות חמש שנים מקבל פטור מהבחינה הזאת.

עוזי כהן: מה שהוא כן חייב לעבור, זה מה שנקרא בחינות בדיני מדינת ישראל, שזה בחינה שהיא קיימת רק לעולים חדשים, או ליתר דיוק, לבוגר אוניברסיטה בחוץ לארץ.

עוזי כהן: מי שקיבל את ההכשרה המקצועית שלו בחוץ לארץ.

עוזי כהן: מי שנכנס לקטגוריה שלמד משפטים בחוץ לארץ חייב לעבור קודם כל בחינה בעברית, שבודקת את רמת העברית שלו, זה לא בחינה קשה מידי, לא כל מי עובר את הבחינה הזאת, נגיד, יכול לכתוב סיכומים בכתב לבית המשפט העליון בעברית או חוזה מאד מורכב בעברית, אבל זה בערך הרמה של קריאת עתון בעברית ויכולת לנהל שיחה בעברית.

עוזי כהן: היא בודקת שיש ידע בסיסי בעברית כדי להמשיך הלאה במה שנדרש ממנו.

עוזי כהן: אחרי זה בחינות דיני מדינת ישראל, זה שמונה בחינות.

עוזי כהן: הם בוחנים ידע בסיסי בשמונה קטגוריות משפטיות או שמונה תחומי משפט עיקריים שצריכים לדעת אותם ומי שעובר את הבחינות האלה, כעולה חדש, אם הוא לא עסק חמש שנים לפחות בחוץ לארץ הוא אחרי הסטז' יכול לעשות את בחינות הלשכה שכולם עושים.

עוזי כהן: סטז' כולם חייבים לעשות.

קולט אביטל: זאת אומרת גם מי שהיה משפטן או עורך דין או בעל משרד עורכי דין מאד בכיר, נניח בארצות הברית, עדיין אתה דורש ממנו חוץ מבחינות הסטז' ראשונות - -

עוזי כהן: זה לא אני דורש, זה החוק דורש.

עוזי כהן: יש סמכות לקצר בהתחשב בוותק.

קולט אביטל: נניח, אדם כמו פלויד אברהם מגיע מארצות הברית, אתם דורשים ממנו סטז'?

עוזי כהן: אני לא יודע מה המדיניות של קיצורים ופטורים.

עוזי כהן: הכלל לפי החוק, הוא שהם חייבים שנת סטז', כולם, גם ישראלים.

עוזי כהן: אני מניח שאם שופט עליון אמריקאי, לשעבר, יעלה לארץ יתחשבו בו, ויקצרו.

עוזי כהן: אבל, אני לא יכול לומר איזה מקרים כאלה היו.

עוזי כהן: מפאת קוצר הזמן לא הספקתי לאסוף נתונים, הספקתי את שהספקתי, אבל לא עד כדי כך לחקור.

עוזי כהן: מי שעבד לפחות שנתיים במקצוע משפטי בחוץ לארץ, יכול להתחיל את הסטז' מיד, בלי שהוא עובר את בחינות דיני מדינת ישראל קודם.

עוזי כהן: זה מאפשר לו לעשות את הבחינות תוך כדי שנת הסטז'.

קולט אביטל: אתם מאפשרים לאדם להתחיל לסטז' גם אם הוא לא עבר בחינות?

עוזי כהן: נכון, אם הוא עסק שנתיים במשפט בחוץ לארץ, עבר את בחינות הידע בעברית, הוא יכול להתחיל את הסטז'.

עוזי כהן: תוך כדי השנה הזאת הוא חייב לעבור את שמונה הבחינות.

עוזי כהן: מי שלא עבד שנתיים בחוץ לארץ, ישר מהפקולטה למשפטים, בסורבון או איפה שלמד, בא לארץ, כדי שהוא יתחיל את הסטז' הוא חייב לעבור לפחות שש מתוך שמונה הבחינות ואת שתי הבחינות האחרות הוא רשאי לעשות תוך כדי הסטז'.

קולט אביטל: את יכול בבקשה להגיד לנו, כמי שאחראי לנושא הקליטה, אנחנו רוצים לבקש לדעת שני דברים, כמה אנשים עברו את ההליך הזה בזמן האחרון, בהצלחה.

קולט אביטל: כמה אנשים הוכשלו.

עוזי כהן: אני יכול לומר שבערך, בשנים האחרונות, זה פחות ממאה בשנה, בסביבות 70-75, זה משתנה, אבל זה סדר הגודל, שיש לנו ככה, בבחינות הכלליות לעורכי דין באפריל 2004 מתוך אלה שנגשו 43% עברו, אני מדבר על בחינות לשכה לא דיני מדינת ישראל, אלא הבחינות המסורתיות.

קולט אביטל: אלה רק בחינות לשכה.

קולט אביטל: זאת אומרת כמעט 60% לא עברו.

עוזי כהן: מחזור לפני זה 57% מהעולים נגשו, אני אומר, העולים שנגשו בפעם הראשונה אחרי זה יש סטטיסטיקה למי שניגש לפעם שניה ושלישית.

עוזי כהן: יש מחזור של אוקטובר 2002 71% עברו מהעולים החדשים שנגשו בפעם הראשונה.

עוזי כהן: יש לנו קורסי הכשרה שהלשכה נותנת.

קולט אביטל: אני מבינה שיש קורס כזה במרכז הקליטה ברעננה.

אריאל דפורטה: היה.

קולט אביטל: היה.

עוזי כהן: אני יודע שהלשכה נותנת.

נירה זוהר: הלשכה בשיתוף משרד הקליטה, שנותנים את הקורס בדיני מדינה.

יגאל יאסינוב: בנימוס, לא, זה חשוב, להבהיר, כי זה לא גוף שלהם הם הסכימו לקבל את העולים ולתת להם על חשבונכם קורס.

יגאל יאסינוב: אז זה חשוב.

עוזי כהן: גם לגבי החשבון יכול להגיד שהמרצים הם כמעט כולם מתנדבים שלא מקבלים שכר.

עוזי כהן: יש לנו קורס שהלשכה בשיתוף משרד הקליטה נותן בתל-אביב, הוא קורס של כ-130 שעות, מתנהל ארבעה או חמישה ימים בשבוע בשעות אחר הצהריים וערב, ומתנהל בשפה העברית.

עוזי כהן: בנוסף יש קורס שמתנהל שאנגלית שהוא יוזמה פרטית, אבל מקבל תמיכה של הלשכה.

קולט אביטל: מה ההיגיון לנהל את הקורס באנגלית?

נירה זוהר: זה על חשבון העולים דוברי האנגלית.

עוזי כהן: זה לא כל כך הרבה כסף, זה מממן את עצמו.

קולט אביטל: לא, אני שואלת מה ההיגיון.

קולט אביטל: אם אתם דורשים מאנשים ללמוד את השפה וללמוד את דיני מדינת ישראל והם צריכים בסופו של דבר, מה ההיגיון להכין קורס בשפה האנגלית.

עוזי כהן: אז קודם כל, זה לא הלשכה יזמה את זה, זה עורך דין סביל, עושה את הקורס הזה כבר עשרים או כמעט שלושים שנה, כיוזמה פרטית.

עוזי כהן: הלשכה נותנת תמיכה.

יגאל יאסינוב: הוא גובה על זה תשלום.

יגאל יאסינוב: אז למה אתה מביא לנו את זה לפה, זה קורס פרטי שמישהו על חשבונו עושה אז למה אתה מביא לנו.

קולט אביטל: תאפשר לו לדבר, מה זה איכפת לך.

קולט אביטל: רוצים לדעת.

עוזי כהן: לפי מבחן התוצאה, אני רוצה לומר, אז יכול להיות שאין היגיון לתת את הקורס באנגלית לעולים מארצות דוברות אנגלית, אבל אני יכול לומר שסטטיסטית מי שעשה את הקורס באנגלית אחוז המעבר בבחינות דיני מדינת ישראל הוא בסביבות 90%, מי שעשה את הקורס של הלשכה בשיתוף משרד הקליטה בעברית, אחוז המעבר הוא בדרך כלל בסביבות 70%, ואחוז המעבר של מי שעושה את הבחינות בלי קורס הכנה הוא בכלל בסביבות 50%.

קולט אביטל: יש לי עוד שתי שאלות ואולי לחברים יש שאלות משלימות.

קולט אביטל: אם יש אליכם, אתם מתרשמים שיש הרבה פניות, יש עניין, יש התעניינות מחוץ לארץ יש אנשים שמעונינים, האם בסך הכל אתה מתרשם, או אתה יכול לבוא ולהגיד כאן, שהתהליכים הם סבירים ולא מערימים קשיים מיוחדים, כמי שאחראי לקליטה עכשיו.

עוזי כהן: אין לי נתונים על פניות בחוץ לארץ, ניסיתי להתעניין מה קורה, הרושם שאני קיבלתי מהלשכה, אין היום הרבה עלייה ונתונים האלה של מספר אנשים שהם פחות ממאה בשנה, זה כמה שנים כבר ככה.

מל פולישוק-בלוך: אולי זו אחת הסיבות שאין הרבה עלייה של עורכי דין, כי המעבר בין להיות עורך דין בצרפת לבין ישראל הוא כל כך בלתי אפשרי שלא באים.

עוזי כהן: אני לא יודע אם זה כל כך בלתי אפשרי, אנחנו לא מדברים על קשיים.

עוזי כהן: לדעתי מאד מאד קשה.

עוזי כהן: מי שעסק ברפואה בצרפת ויעשה את אותו ניתוח על מישהו בישראל אני סומך על מערכת הבריאות הצרפתית שהם הסמיכו אותו.

קולט אביטל: רק מראה שהבריאות בארץ לא סומכת.

קולט אביטל: אתה סומך, אני מקווה שאתה כעורך דין אתה - -

עוזי כהן: אבל המשפט הוא שונה.

עוזי כהן: בכל זאת החוקים הם שונים, הפסיקה היא שונה, והמערכת.

קולט אביטל: לכן התחלנו בעניין שהוא יותר ברור מהבחינה הזאת, כי אין ספק שמי שרוצה להיות ערוך דין בישראל צריך ללמוד מערכת משפטית שלא כך לגבי רפואה, רפואת שיניים וכו'.

קולט אביטל: רק רציתי לבקש ממך להשלים לפי הידוע לך על האם יש הרבה עורכי דין שמתענינים בצרפת, האם אתם מוצאים שיש פה איזה שהוא קושי בלתי סביר, ומה נראה לכם שצריך היה לעשות.

אריאל דפורטה: יש הרבה פניות מצרפת.

אריאל דפורטה: אני חוזרת מיריד גדול מאד שבו ביקרו 7.000 איש כשבנובמבר שעבר ביקרו 3.000 איש בלבד.

אריאל דפורטה: ויש הרבה פניות.

קולט אביטל: בין ה-7,000 , כמה עורכי דין?

אריאל דפורטה: בין המבקרים כמאה עורכי דין.

אריאל דפורטה: בקורס הזה שעשינו ברעננה, היתה בעיה.

אריאל דפורטה: לשכת עורכי הדין בשיתוף איתנו התחייבה למצוא סטז' לאנשים.

אריאל דפורטה: אנשים חזרו לצרפת כי לא נמצא להם סטז'.

אריאל דפורטה: אנחנו, אני אישית עזרתי לכמה אנשים לנסות ולמצוא סטז'.

אריאל דפורטה: פה חבל, ואנחנו החלטנו, אנחנו כסוכנות, לא יכולים להחזיר את הקורס הזה, כי בסופו של דבר לא היתה תוצאה, אנשים לא קיבלו את הסטז'.

אריאל דפורטה: אנשים היו צריכים להסתדר דרך קני, או דרך קשרים אישיים כדי למצוא את הסטז', וזה חבל מאד.

אריאל דפורטה: כי זה פוריקט, אני חושבת שהקורס היה מצויין.

אריאל דפורטה: להביא אותם כקבוצה, למרכז קליטה, עם קורס הכנה.

קולט אביטל: הם עברו את הקורסים.

אריאל דפורטה: הם עברו את הקורסים.

קולט אביטל: מה עם שמונה בחינות?

אריאל דפורטה: הם עברו את שמונה הבחינות, הם עברו את הבחינות.

אריאל דפורטה: הבעיה היתה ברגע של הסטז'.

קולט אביטל: מי אחראי לחלק הזה של מציאת מקום לסטז'.

קולט אביטל: יש אינסטנציה כלשהי.

עוזי כהן: לא, יש ועדת התמחות.

עוזי כהן: בעקרון כל סטז' זה עניין פרטי.

עוזי כהן: מתמחים פונים אל מאמנים.

יגאל יאסינוב: אז הם לא קיבלו אותו לסטז', ובצורה כזו הוציאו אותו החוצה.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא תפקיד שלהם.

יגאל יאסינוב: אז שלא יגידו לנו שהם עוזרים להם.

עוזי כהן: הגברת , פה ריטשה לי כי זה לא הדברים שאני שמעתי מהלשכה.

עוזי כהן: אבל מה שאני יכול לומר.

קולט אביטל: נציג משרד המשפטים, אולי אתה יכול להאיר את עינינו, אנשים עברו את כל המבחנים, מבחן בעברית, שמונה בחינות מקצועיות, למדו את חוקי מדינת ישראל, כיצד ניתן להבטיח שאנשים יתקבלו לסטז'.

קולט אביטל: יש דרך כלשהי?

עמי ברקוביץ: כמו שנאמר כאן, סטז' זה עניין, באופן עקרוני, בלי לדבר על עולים חדשים, סטז' זה נעשה על ידי - -

מרינה סולודקין: אנחנו בועדת עלייה וקליטה, למה לדבר על אחרים.

עמי ברקוביץ: לא, אני לא מדבר, אני אומר שאין מנגנון באופן כללי, עד כמה שאני יודע, שוב, אני לא מטפל.

קולט אביטל: אתם לא, עכשיו, משרד הקליטה יכול לעזור - -

עמי ברקוביץ: כמו שאמרתי, יש ועדת התמחות של לשכת עורכי הדין, יכול להיות שזו הדרך.

עמי ברקוביץ: לאוניברסיטאות יש ועדות השמה, יש כל מיני, אבל באופן עקרוני זה לפי בחירה.

עוזי כהן: אם יורשה לי, זה גם התקשרות דו צדדית, הרי גם המתמחה פונה למשרד או לשופט או למשרד ממשלתי שהוא רוצה להתמחות אצלו מסיבות שלו, או מפאת העניין במקצוע או בתחום ההתעסקות או היוקרה של המקום, וגם המהמר מקבל את המתמחה הכי טוב או המתמחים הכי טובים שהוא יכול מבחינת הצרכים שלו.

עוזי כהן: אין כאן עניין של עבודות יזומות.

קולט אביטל: מה השכר שמקבל עורך דין בזמן סטז'.

מל פולישוק-בלוך: הוא עוד לא עורך דין.

קולט אביטל: הוא עורך דין כי הוא מגיע מחוץ לארץ כעורך דין.

מל פולישוק-בלוך: בין 4,000 ל-6,000 שקל.

מל פולישוק-בלוך: ויש גם ב-2,500.

עוזי כהן: אני לא מכיר נתונים.

מל פולישוק-בלוך: אתה כבר מזמן כנראה לא עשית סטז', אבל אני עשיתי סטז' לא כל כך ממזמן.

עוזי כהן: כשאני עשיתי סטז' קיבלנו מעט מאד.

קולט אביטל: אבל את לא היית עולה חדשה.

עוזי כהן: בארה"ב קיבלנו 100 דולר לחודש, בישראל היום זה לפחות שכר מינימום.

מרינה סולודקין: יש לי שאלה לנציגת הסוכנות.

מרינה סולודקין: אז כמה כסף הסוכנות השקיעה בקורס של עורכי דין מצרפת, וכמה אנשים חזרו לצרפת.

קולט אביטל: רובם.

מרינה סולודקין: אני רוצה לדעת.

אריאל דפורטה: לא רובם.

אריאל דפורטה: היתה קבוצה של 18 עורכי דין בקבוצה הזאת, עשרה מהם מצאו סטז'.

קולט אביטל: זה בערך חצי.

קולט אביטל: כמה השקעתם בקורס?

אריאל דפוטה: ההשתתפות שלהם היתה מינימאלית.

אריאל דפוטה: הם כמעט ולא שילמו שום דבר, הם לא משלמים.

קולט אביטל: לא, אנחנו לא שאלנו כמה הם.

קולט אביטל: כמה זה עלה לכם לסוכנות הקורס הזה, כי לפי דעתי זאת באמת אחת מהפעולות המבורכות שאפשר לדבר עליהם.

אריאל דפוטה: אני יודעת, אבל - -

מרינה סולודקין: תחשיב של כסף הלך לאיבוד.

עוזי כהן: אני רציתי רק להזכיר עוד נתון אחד, הנושא הזה שחברת הכנסת אביטל דיברה על מתן הכשרה בחוץ לארץ, עניין אותי גם ובדקתי והיו שני נסיונות לתת את קורסי ההכשרה לדיני מדינת ישראל בחוץ לארץ, לא על ידי הלשכה אלא בקורס של אותו עורך דין סביל, נעשה בדרום אפריקה ב-1983.

יגאל יאסינוב: אל תביא לנו קורסים של עורכי דין פרטיים עושים כדי להרוויח כנסיונות.

יגאל יאסינוב: זה היה, או שאתה בא לפה או שאתה עורך דין, - -

עוזי כהן: הוא לא עשה את זה כדי להרוויח, הוא עשה את זה מתוך ציונות.

יגאל יאסינוב: לא נכון, לא נכון, זה דבר שעולה הון כסף.

יגאל יאסינוב: אני שואל אותך שאלה אחרת, אתה יושב ראש ועדת קליטה של לשכת עורכי הדין, אתה אישית יושב ראש, כמה מכתבים הוצאת לעורכי דין רשומים אצלכם בלשכה, וביקשת לקבל עורכי דין עולים לסטז', כמה מכתבים ובאיזה תדירות הוצאת.

עוזי כהן: אני לא מכיר מכתב כזה שיצא.

יגאל יאסינוב: תודה רבה.

יגאל יאסינוב: מה אתה חושב אתה צריך לעשות כיושב ראש ועדת קליטה, לבוא לפה ולספר לנו על קורסים פרטיים, תבין, גם כן על גדר פרסומת.

עוזי כהן: אני חושב רק שהנתונים יכולים לעניין אותך.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להציע הצעה, אני לא חסידה גדולה של לשכת לעורכי הדין למרות שאני מנויה על חבריה, אני גם עורכת דין, אבל אני לא חושבת שצריך להפיל את זה עליהם, במיוחד.

מל פולישוק-בלוך: זה צריך להיות בשיתוף פעולה איתם, אבל זה לא הם האשמים, אם אנחנו מחפשים פה את מי להאשים.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להציע שלפנות למשרד הקליטה שיכין צוות השמה והוא זה שצריך לחבר את כל הקשירות יחד, כל אחד לפי מקצועו, אם אנחנו מדברים עכשיו על עורכי דין, אז מאד מבורך שעושים קורס כזה כמו שנעשה, אבל לפני שמתחילים את הקורס חייב כל אחד מהנרשמים לקורס לדעת איפה הוא עושה את ההתמחות שלו.

מל פולישוק-בלוך: התמחות זה נכון שזה עסק פרטי, כמי שלא מזמן חיפשה מקום להתמחות, ואני יודעת במה זה כרוך, שזה לא קל וכל אחד עם הקשיים שלו, יש מקומות ציבוריים שאפשר לעשות התמחות.

מל פולישוק-בלוך: יש למשרדי עורכי דין הרבה שמתנדבים לעזור לכל מיני דברים, א-פרובונו, אפשר לעשות גם פרובונו לקליטת עלייה.

מל פולישוק-בלוך: ואז אם יש גוף שתופר את כל הדברים האלה ומחפש בשביל ה-18 אלף ואולים יש עוד 180 מכול העולם, הגוף הזה הוא שצריך לפעול ולחבר את זה.

מל פולישוק-בלוך: ואותו דבר זה לגבי רופאים, ולגבי אחרים.

מל פולישוק-בלוך: חייב להיות גוף מרכזי שמחפש את מקומות העבודה האלה.

קולט אביטל: אני חושבת שאת הנושא של עורכי הדין עם הבעיתיות שלו פחות או יותר כיסינו.

מרינה סולודקין: אולי מישהו עם מסקנה שרעיון לא פתוח והדלתות לא סגורות ואני רוצה בשעה של ישיבות שלנו לדבר על אנשי משטרה עם סטז' ועם מקצוע ואנשי צבא, אני מתעסקת בזה עכשיו.

יגאל יאסינוב: אני רק רוצה לפנות לאלה שידברו עכשיו מהלשכות, מהמשרדים האחרים אל תנסו למכור לנו אוויר, אני אתקוף כל אחד שיעשה את זה.

קולט אביטל: יאסינוב, אתה לא ברשות דיבור.

קולט אביטל: אנחנו מנסים לקיים דיון תרבותי.

יגאל יאסינוב: אז מי שינסה למכור אוויר יקבל את זה בחזרה.

קולט אביטל: הייתי רוצה אולי שתגיד לנו אם אתם נתקלים בבעיות מיוחדות ובאיזה תחומים.

דני אוברמן: אנחנו בשנתיים האחרונות כ-1.500 עולים, השנה אנחנו מתכננים להביא שלושה מטוסים של עולים מצפון אמריקה, במשך הקיץ בעוד מספר שבעות, וביניהם מספר לא קטן של רופאים, אנשים בתחום הרפואי.

דני אוברמן: מאלה שהגיעו בקיץ שנה שעברה, יש עדיין מספר מהם שלא התחילו לעבוד.

דני אוברמן: אני רוצה במקום להתמקד במקרים ספציפיים, להתמקד בשני נושאים של מדיניות של משרד הבריאות שאנחנו מוצאים לנכון לשפר את מצב של העולים.

דני אוברמן: מצב ראשון, עולים מגיעים ארצה ואינם מסוגלים לעבוד בגלל שממתינים לתשובות איזה מטלות משרד הבריאות יטילו עליהם כדי לקבל את הרשיון.

דני אוברמן: המידע הזה הם צריכים לקבל לפני שהם עולים.

קולט אביטל: משרד הבריאות לא נותן רשימה של סוג הבחינות או מה נדרש מהם כדי לקבל רשיון?

דני אוברמן: מבחינת ניירת כן, אבל יש רופא שכן יצטרך לעשות מבחן, יש רופא שלא, יש סטז' מהסוג הזה, סטז' מסוג אחר.

דני אוברמן: התשובות הם לא מקבלים לפני שעולים.

דני אוברמן: גם כשעולים לוקח לפעמים מספר חודשים עד שמקבלים את התשובות שזה עובר ועדה.

קולט אביטל: בסוכנות היהודית אין מישהו שיכול לענות על הדברים האלה?

דני אוברמן: הגוף שמתעסק עם זה, זה משרדו של ד"ר שרון, עמוס עבודה ופניות של אנשים שעדיין לא הגיעו לארץ קשה להם לטפל בהם.

דני אוברמן: אני מבין את המצוקה, אבל עדיין אנשים שמנסים לתכנן את חייהם, לדעת אם מתחילים לעבוד מיד עם הגעתם או בעוד ששה חודשים או שנה אחרי שמגיעים, לא יכולים לתכנן את העלייה שלהם.

דני אוברמן: זה קושי רב, זה נושא אחד במדיניות שהיינו רוצים לשפר.

דני אוברמן: הנושא השני, הוא הנושא של הבחינות השונות שרופאים ואנשי מקצועות הרפואיים נאלצים לעבור והתקנות קובעות שרופאים ממקצועות שונים צריכים לעבור מבחן, כמו רופאי שיניים או רופאים אחרים.

דני אוברמן: יש רופאים שהגיעו אלינו בוגרי הרוורד, בוגרי ייל, כשכל איש מקצוע בתחום הרפואי פה בארץ היו ששים לקבל את החינוך והנסיון שהם קיבלו, מגיעים פה לארץ והתקנות קובעים שחייבים לעבור מבחן בעברית.

דני אוברמן: אנחנו מבינים את הצורך לבחון את המקצועיות של האנשים שהולכים להתעסק בתחום הרפואי בארץ, אבל אנחנו, נפש בנפש, הצענו אופציה אחרת שכמו במשרד החינוך יש ועדה שבוחנת את התארים באופן ספציפי אז אמנם נותן תשובה לבן אדם אתה כן צריך לעבור בחינה, לא צריך לעבור בחינה, שמשרד הבריאות יגש לנושא באותה צורה.

קולט אביטל: דרך אגב, לא רק שזאת דרישה סבירה והגיונית, אני יודעת שהדרישה הזאת כבר קיימת בערך 50 שנה.

דני אוברמן: אז אנחנו מעלים את זה שוב.

דני אוברמן: לרשות הועדה.

דני אוברמן: דעתנו היא שזה עניין של משאבים וקצת רצון על מנת ליישם את זה.

דני אוברמן: וברור לנו שסיפורי הזוועה שאנחנו מביאים רופאים, שומעים על זה בארצות הברית מהעולים השנה, רופאים יודעים שהם עומדים לעבור מסלול מכשולים ולא יכולים לתכנן את חייהם שמגיעים לארץ בגלל שלא יודעים איזה מכשולים יעמדו בפניהם עד שהם מתחילים לעבוד.

קולט אביטל: נציגי רופאים עולים חדשים, יש מישהו כאן.

קולט אביטל: יש לכם משהו ספציפי שהייתם רוצים להעלות כהשלמה.

קולט אביטל: יש לכם מה להשלים לדבריו, יש קשיים מיוחדים.

גבי צימרמן: הוא אמר את כל מה שיש.

קולט אביטל: אתה מדבר על מקצוע רפואה כללית.

קולט אביטל: אנחנו יודעים שמקצוע הרפואה מתחלק לתחומים שונים, האם עושים יותר צרות לרופאים, לרופאי שיניים מה התחומים שבהם יש בעיות מיוחדות.

דני אוברמן: מבחינתנו אחיות שמגיעות מארצות הברית עם נסיון רב, צריכות לעבור בחינה בעברית, כאשר אחות שמגיעה מהפיליפינים לעבוד לידה בכל בית חולים עוברת בחינה באנגלית.

דני אוברמן: מה ההגיון.

ג'וסי ארבל: אם אני יכולה להוסיף מילה על האחיות.

ג'וסי ארבל: חלק מהתהליך ממה שמקשה לעולה, זה עד שנכנסים למאגר, מביאים את כל הדפים, לא אין לך את זה לכי הביתה.

ג'וסי ארבל: הדבר חוזר.

ג'וסי ארבל: עוד ניירת, שיש לך איזה הרגשה כמו שאמרו בהתחלה של איזה דבר שאולי חושבים שאם אני לא מתעקשת אני אלך.

קולט אביטל: מי דורש את כל הטפסים האלה במשרד הבריאות?

ג'וסי ארבל: בענין האחיות במיוחד.

קולט אביטל: כשאחות מגיעה ורוצה לעבור את התהליך הזה של הרישוי, מישהו נותן לה איזה דף במשרד הבריאות, במשרד הקליטה, מה הם המסמכים הדרושים?

קולט אביטל: והדרישות הם בדרך כלל מעבר לדף הזה?

קולט אביטל: אם אדם משלים בא עם התיק כפי שהדף הזה.

ג'וסי ארבל: יש לנו נסיון של עוד משהו, עוד הוכחה, עוד הוכחה על נסיון עוד מסמך ממחלקה, מה עשית לפני הרבה שנים.

קולט אביטל: זאת אומרת שיש כל פעם דרישות נוספות.

ג'וסי ארבל: התהליך עצמו קשה.

קולט אביטל: זה אגב נכון גם לגבי רשיון נהיגה.

קולט אביטל: אדם שנהג 39 שנים בארצות הברית, עד שהוא לא משלם שלמונים לעוד מדריך נהיגה לא מקבל רשיון בארץ.

יגאל יאסינוב: אני רציתי להגיד מעבר למה שהיא אמרה.

יגאל יאסינוב: השם של מסמך שצריך להביא זה בדיוק אותו שם שמופיע במסמך, רק שבמסך לא כתוב איך צריך לבנות את הדרישה של משרד הבריאות.

יגאל יאסינוב: אני יודע איך זה מתנהל.

יגאל יאסינוב: אי אפשר להבין בדרישות.

יגאל יאסינוב: הם מבקשים מסמך שהם בעצמם לא יודעים מה צריך להיות כתוב בו.

יגאל יאסינוב: יש שני פקידים שמקבלים קהל, באותו תפקיד, רק שהם מתחלפים יום אחרי יום.

יגאל יאסינוב: והדרישות יהיו שונות לחלוטין.

יגאל יאסינוב: ומה שהיא אמרה, שאפשר לבוא להביא את המסמך, ויגידו לה, לא, במסמך הזה חסרה, כמו שבמשרדים אחרים אומרים, אסמכתא.

יגאל יאסינוב: הם לא מסבירים, ולכי תביאי.

יגאל יאסינוב: עולה שגם כך יש לו קושי מסויים להבין עברית, ולהבין את השם של ההוכחה שהוא נדרש להביא, הוא לא מביא.

יגאל יאסינוב: הוא גם לא יכול להביא.

יגאל יאסינוב: לפעמים הדברים האלה לא קיימים בעולם.

ןיקי וקסלר: אני אחראית על רישוי אחיות במשרד הבריאות.

ןיקי וקסלר: אתייחס לכמה דברים.

ןיקי וקסלר: קודם כל, הליך בדיקה של רישוי אחיות הוא זהה לעולים מכל העולם, מצפון אמריקה, מקנדה, מצרפת ומחבר המדינות.

ןיקי וקסלר: ההתיחסות לכל העולים, היא התיחסות והדרישות הן אותן הדרישות.

ןיקי וקסלר: מידע מקודם קיים בתור קלסר של הסוכנות היהודית שאני מעדכנת אותו מדי שנה, אם יש שינוי ואם לא אני נפגשת עם שליחי סוכנות, עם אודליה, פעם בשנה ומעבירה להם את המידע הרלוונטי.

ןיקי וקסלר: אם ישנם שינויים לגבי רישוי, והם יודעים בדיוק.

קולט אביטל: יש לכם הבחנות לגבי, בכל זאת מישהו שבא מבית ספר מאחד מהחשובים בארצות הברית לבין משהו שבא מהפיליפינים.

ויקי וקסלר: כל פונה מקבל התייחסות אינדבידואלית, כל דיפלומה וכל תכנית לימודים נבדקת אינדבידואלית עם התייחסות אישית לכל אחד ואחד.

קולט אביטל: כמה אנשים עובדים ביחידה הזאת.

ויקי וקסלר: אנחנו ארבעה אנשים.

קולט אביטל: כמה זמן בדרך כלל לוקח תהליך הבדיקה של כל תיק כזה.

ויקי וקסלר: תהליך בדיקה אם התיק, שוב, מלא עם כל המסמכים, ממלא את כל הדרישות, עד חודש חודש וחצי, מיום פתיחת התיק.

ויקי וקסלר: אני רק רוצה להוסיף, מה שהגברת אמרה שאנחנו מבקשים עוד דברים.

ויקי וקסלר: מאחר וכל תכנית לימודים נבדקת באופן פרטני, היא נבדקת באלימה, האם היא עומדת באלימה לתכנית הלימודים בארץ, נבדקת בשעות הלימוד ובנושא הלימוד.

ויקי וקסלר: לצערנו נושאים מסויימים לא נלמדים גם בארצות מערב כמו בריאות הציבור, ועזרה ראשונה שבארצנו אנחנו לא יכולים להתעלם מזה, ואנחנו בונים תכנית לימודים פרטנית לאותם אנשים שיש צורך להשלים את זה.

קולט אביטל: ואיפה הם אמורים ללמוד.

ויקי וקסלר: אנחנו מסדרים להם את ההשתלמות.

ויקי וקסלר: ההשתלמות היא במימון משרד הקליטה.

ויקי וקסלר: אבל אנחנו מקבלים את כל התכנית ואת מקום ההשתלמות, הם לא מחפשים את זה לבד.

ויקי וקסלר: יש להבדיל בין הרמה של אחות מעשית לאחות מוסמכת, וכאן ההבדל הגדול בין ארצות המערב לארצות מזרח, ששם רוב האחיות הן אחיות מעשיות.

קולט אביטל: מאיזה מקום?

ויקי וקסלר: מחבר המדינות בעיקר.

ויקי וקסלר: בעיקר 95% מהאחיות המגיעות אומרות שבשנים האחרונות.

קולט אביטל: ואז מה אתם דורשים מהם?

ויקי וקסלר: אנחנו דורשים תכנית מסוימת למוסמכות, ותכנית מסוימת למעשיות.

ויקי וקסלר: יש הפרדה מוחלטת ואין תלונות.

דני אוברמן: אנחנו מקבלים פיד-בק מהעולות שהן אחיות, קודם כל הן כן צריכות לעבור מבחן.

ויקי וקסלר: הם חייבים כולם על פי תקנות בריאות העם.

דני אוברמן: לחלק גדול מהם בוודאי מארצות הברית, לדעתנו לא בהכרח נחוץ, אתם בכל מקרה בודקים את התעודות שלהם פה, למה לא ניתן לתת פטור.

קולט אביטל: אם הם לא למדו בריאות הציבור - -

דני אוברמן: אז יש לתת הוראה להשלים את הנושא הזה, אבל לא לעבור מבחן מחדש.

ויקי וקסלר: על פי תקנות בריאות העם חייב מבחן רישוי, הן בוגרי תכניות הלימודים בחו"ל והן תוכניות לימוד בארץ.

קולט אביטל: השאלה היא, ואני שואלת אותה, אני מתמקדת, הצדק עמכם אם אתם אומרים יש מקומות שבהם שני מקצועות שדרושים לנו בארץ לא נלמדים, אנחנו נדרשים, או אנחנו דורשים, להשלים אותם.

קולט אביטל: בסדר גמור.

קולט אביטל: נכון, השאלה היא אם אותם אנשים נדרשים ללמוד ולעבור מבחנים רק בשני המקצועות האלה שחסרים, או לעבור את כל הבחינות מחדש, כפי שאומרים.

ויקי וקסלר: על פי תקנות בריאות העם, כל מי שרשאי להירשם בפנקס אחים ואחיות זה רק מי שעבד בהצלחה במבחן רישוי.

ויקי וקסלר: התקנה הזאת כבר נבדקה על ידי הבג"ץ, שהגיש חבר הכנסת יורי שטרן ב-97, וקבע חד משמעית שאין לפטור את העולים החדשים מחובת בחינת רישוי.

ויקי וקסלר: בחינת רישוי כוללת אם בסיעוד היא מקצועית, בשתי רמות, כמו שציינתי יש רמה של אחות מעשית יש רמה של אחות מוסמכת.

קולט אביטל: אני שאלתי שאלה מאד ספציפית, את אומרת לי משהו מאד כללי, בחינת רישוי לפי שתי רמות.

קולט אביטל: אני רוצה להבין אם נכון הוא, שאחות שסיימה באחד מבתי החולים הבכירים בניו יורק האם היא צריכה לעבור מבחנים רק בשני המקצועות שחסרים לה, כי היא לא עבדה עליהם שם, או אתם דורשים ממנה לעשות את כל הבחינות מהתחלה.

ויקי קסלר: כדי לגשת לרמה של אחות מוסמכת היא נדרשת, כתנאי קדם להשלים את שני המקצועות.

ויקי קסלר: אחר כך היא צריכה לעבור מבחן רישוי.

ויקי קסלר: מבחן הרישוי, מתקיים פעמיים בשנה, הוא זהה לכל האחיות, עיוני יש 80 שאלות בקירוב.

קולט אביטל: למה?

קולט אביטל: אם אדם עובד 10 שנים, 30 שנה כאחות מוסמכת ויש אנשים שעבדו 30 שנה.

ויקי קסלר: והידע הוא שונה.

קולט אביטל: את רוצה להגיד לי שאנחנו בכל דבר הרבה יותר טובים, מקולומביה, מכל דבר בעולם.

ויקי קסלר: אחיות במדינת ישראל בוגרות הארץ בין הטובות בעולם, ונחטפות בכל העולם.

ויקי קסלר: והרמה שלנו בין הגבוהות וזה נכון.

ויקי קסלר: יחד עם זאת הטענה הזאת שגברתי מעלה, כבר נבדקה בבג"ץ, ואנחנו פועלים על פי החלטת בג"ץ.

ויקי קסלר: מבחני רישוי לכל.

יגאל יאסינוב: האם תוכלי להגיד כמה אחיות חסר בישראל?

ויקי קסלר: במדינת ישראל, בסביבות 1,500 עובדי סיעוד.

קולט אביטל: וכל הבחינות האלה צריכים לעבור אותם בעברית.

קולט אביטל: זה פשוט לבוא ולהגיד מראש שלא תהיה עלייה מהתחום הזה.

דני אוברמן: זה פשוט התעללות.

קולט אביטל: ולמה לפיליפינית נותנים נותנים לעבור את בשפה האנגלית.

ויקי קסלר: אין בחינות רשוי בסיעוד בשפה העברית.

ויקי קסלר: בחינה ברמה של אחות מוסמכת בשפה העברית והערבית בלבד.

ויקי קסלר: מעשיות מתוקף החלטת הבג"ץ פעם בשנה מתקיימת גם בחינה בשפה הרוסית.

ויקי קסלר: על פי תקנות הרישוי אין בחינות בשפה אחרת.

קולט אביטל: למה, למה?

קולט אביטל: הרוסית כן.

ויקי קסלר: על פי תקנות בריאות העם הדרישה הוכחת.

קולט אביטל: מה זה תקנות בריאות העם.

ויקי קסלר: תקנות בריאות העם, אם תרצי אני אגיש לך אותה, הדרישה היא ידיעת השפה העברית.

ויקי קסלר: אלה שנבחנים בערבית או ברוסית נדרשים לעבור בחינה בעברית לפני שהם נבחנים.

קולט אביטל: למה אי אפשר לעשות את אותו הדבר, בחינה בעברית ולאפשר לאחיות מארצות הברית או מארגנטינה או מצרפת לקבל את אותו הטיפול שמקבלת עולה מרוסיה.

קריאה: זה נוגד את תקנות בריאות העם, אני אחלה מזה.

ויקי קסלר: לא, קודם כל הבחינה ברוסית שוב אני אומרת, ננקטה על פי החלטת בג"ץ.

קולט אביטל: זאת אומרת שאנחנו פונים עכשיו לבג"ץ.

יגאל יאסינוב: אני חושב שבג"ץ קבע שזה בשפת האם של אותם נושאים, למיטב ידיעתי אולי עורכי הדין כאן יסבירו לנו.

ויקי קסלר: בגלל העלייה הברוכה שהיתה בשנות ה-90.

יגאל יאסינוב: זה היה תקדים.

יגאל יאסינוב: אתם רוצים שאנחנו נתחיל להגיש על כל שפה בג"ץ בנפרד.

יגאל יאסינוב: אני חושב שאנחנו כועדה חייבים לפנות לשר הבריאות ולשר העבודה והרווחה ולהסביר להם שיש במדינת ישראל תקדים, לשפת המבחן , והם צריכים לתקן את זה, עכשיו, לפני שאנחנו נתחיל.

יגאל יאסינוב: אז בואו נעשה.

אוריאלה בלייח: לי יש דוקטורט מצרפת ברוקוחות.

אוריאלה בלייח: כאשר נכנסתי לעבוד, כולם אמרו לי את יכולה לעבוד כטכנאית.

אוריאלה בלייח: יש לי שש שנות לימוד באוניברסיטה כמו כל הרוקחים.

קולט אביטל: את עבדת בצרפת כרוקחת.

אוריאלה בלייח: כן, בטח.

אוריאלה בלייח: בבית חולים.

קולט אביטל: זאת אומרת שאת באת גם עם מסמכים וגם עם נסיון מקצועי.

אוריאלה בלייח: נכון, עבדתי 15 שנים בצרפת.

אוריאלה בלייח: בבית מרקחת, בבית מרקחת בבית חולים, במפעל קוסמטיקה.

אוריאלה בלייח: זאת אומרת שהיה לי מזוודה עם מסמכים איתי.

אוריאלה בלייח: במשרד הבריאות ביקשו שאביא תוצאות מבחני הבגרות שלי.

אוריאלה בלייח: איך אדע כמה קיבלתי במתמטיקה, בסטטיסטיקה, בבוטניקה בכימיה בפיזיקה במשך שנים.

אוריאלה בלייח: שנית, הם קובעים לנו רמת תואר שני, אבל יש לנו דוקטורט, זאת אומרת תואר שלישי.

אוריאלה בלייח: בצרפת אנחנו לומדים שש שנים, כאן זה ארבע שנות לימוד.

אוריאלה בלייח: אתם לא לומדים שום רוקחות קלינית, אנחנו לומדים את זה בצרפת שנתיים.

אוריאלה בלייח: האמת, רציתי לעבוד פה, והתחלתי לעבוד כסטז'ר, עוזר, כדי באמת ללמוד מה זה עבודה פה.

אוריאלה בלייח: מה השם של התרופות שאני מכירה בצרפתית או באנגלית, אבל לא בעברית.

אוריאלה בלייח: והאמת זה היה קשה מאד כי בבית המרקחת נתנו לי לאבק את המדפים ולא לעבוד במקצוע שלי.

אוריאלה בלייח: ולפי מה שראיתי, כל הרוקחים שעובדים שנה או אפילו שנים, לא ידעו חצי ממה שאני למדתי באוניברסיטה בצרפת.

אוריאלה בלייח: ולא לקחת את הידע שלנו בחשבון כאשר אנחנו נכנסים, זה עוול.

אוריאלה בלייח: את התעודה לאחר בחינות שעברתי בארץ לא קבלתי כי חסרה לי נקודה אחת, והם לא רצו לתת לי.

אוריאלה בלייח: הגשתי ערעור על ההחלטה והם לא רצו לתת לי בגלל שעשיתי את זה, יש כאן מאפיה בסוגריים ברוקחים פה, שבאמת אי אפשר לעלות את זה.

רומן ברונפמן: למה בסוגריים.

קולט אביטל: זה לא סוגריים, זה מרכאות.

אוריאלה בלייח: סליחה, זאת אומרת מרכאות.

אוריאלה בלייח: זאת אומרת שמי שהולך לבית ספר פרטי של הרוקחים העולים, מי שהולך לבית הספר הזה, ללמוד ששה חודשים כמו בהתחלה הם עוברים את המבחן, מי שלא הולך 100% שהוא לא עובר.

אוריאלה בלייח: מה שאני לא מבינה למה אנחנו לא נבחנים בצרפתית.

אוריאלה בלייח: יש באנגלית, יש בערבית, יש בעברית, יש ברוסית.

אוריאלה בלייח: מה אנחנו.

מרינה סולודקין: תקימו מפלגה.

אוריאלה בלייח: לא, זה לא בעיה, הבעיה שבאמת זה.

אוריאלה בלייח: צריכים לשאול לכל האנשים שעובדים בכללית, במאוחדת, הם מבקשים רוקחים, מה קורה עכשיו, הם לקוחים רוקחים מפלשתינאים.

אוריאלה בלייח: זאת אומרת שאנחנו ישראלים פה ולא יכולים לעבוד.

קולט אביטל: בשלב הזה הייתי מבקשת התייחסות של משרד הבריאות.

אמיר שנון: אנחנו מנסים להקל, אבל זה עדיין קשה.

אמיר שנון: יש פה הרבה סילוף של עובדות.

אמיר שנון: זה קצת כואב אבל ננסה להסביר.

קולט אביטל: אף אחד לא התכנס פה כדי לסלף עובדות.

קולט אביטל: אנחנו התכנסנו כתוצאה ממצוקות.

קולט אביטל: אנחנו התכנסנו כיוון שיש רוקחים, אנשים טובים, שבאו מבתי ספר מצויינים בחוץ לארץ, אחיות שבאות, לא מאיזו שהיא פינה רחוקה, שאנחנו לא תמיד יודעים מה קרה שם, אלא מבתי ספר בכירים מאד.

קולט אביטל: מעיירה שאני באה ממנה מרומניה.

קולט אביטל: בכל זאת קולומביה, הייוורד, אחים, אחיות, אנחנו יודעים, בתי ספר לרוקחות סורובון, מה קרה לנו, אנחנו כל כך עשירים בכח אדם אנושי ובפוטנציאל שאנחנו רוצים לא להביא רופאים, לא הביא רוקחים, לא להביא, מה, למה?

אמיר שנון: אנחנו מביאים, ואנחנו מביאים רבים.

אמיר שנון: התפקיד משרד הבריאות הוא קודם כל להגן על בריאות הציבור.

אמיר שנון: ואחת הדרכים, למעשה כמעט היחידה לוודא שמי שמקבל רשיון, וזה נהוג בכל העולם המערבי וגם האחר, אחת הדרכים הטובות ביותר לוודא שמי שמקבל רשיון הוא בעל הידע הנדרש באותה מדינה, הוא לקיים בחינה.

אמיר שנון: בחינה ניתן לקיים בכל מיני רמות.

אמיר שנון: אפשר לחבר בחינה שהיא מכשילה, ואפשר לחבר בחינה שהיא הוגנת, ואפשר לחבר בחינה קלה.

אמיר שנון: אנחנו חשובים שאנחנו עושים את זה נכון.

קולט אביטל: תן לי לשאול אותך שאלה פשוטה.

קולט אביטל: רופא שעבד בבית חולים בוסטון יוניברסטי, בבוסטון.

קולט אביטל: הוא צריך לעבור את כל הבחינות?

אמיר שנון: לא, גם הראה לכם עד כמה יש עיוות בחלק מהדברים, ואני חושב באופן עקרוני, שוב כפתיח, שצריכה להיות אחידות.

אמיר שנון: הרי אי אפשר לקבוע מדיניות שהיא שונה לגבי עיירה כזאת ברומניה, או עיירה אחרת ברומניה או עיירה אחרת ברומניה, או עיר ראשית בגרמניה.

אמיר שנון: החוק, הוא חוק.

אמיר שנון: וכאשר נקבע בחוק שצריכה להיות בחינת רישוי, אז בחינת רישוי זה לכולם.

אמיר שנון: ואגב, ברפואה זה לא המצב.

אמיר שנון: על פי חוק, אבל זה לא המצב.

אמיר שנון: ברשותך אתחיל עם הרוקחים, כי זה היה המסר האחרון שנשמע.

אמיר שנון: אם אני מבין נכון, את נכשלת בבחינה, אז ברור שמי שנכשל בבחינה לא יכול לקבל רשיון, אני לא יודע באיזה דרך את עובדת כטכנאית ומה את מתכוונת כשאת אומרת שאת טכנאית.

אמיר שנון: אבל ברור, שמי שנכשל, לשם מה יש בחינת רישוי, בשביל שתקבע מי זכאי לרשיון ומי לא זכאי לרשיון.

אמיר שנון: ואם מישהו נכשל בבחינה, אז בוודאי שהוא לא הוכיח את רמת הידע המינימלית, ציון המעבר הוא אגב, 60 שצריך לבחינה.

אמיר שנון: מה אנחנו עושים בשביל להקל, ואם מדובר על עולים מצרפת אז בוודאי שאנחנו מקלים לא מעט, אנחנו מנסים כן לתרגם את הבחינות לשפות שונות.

קולט אביטל: באיזה שפות אתם מאפשרים.

אמיר שנון: למשל ברפואה, זה משתנה כי זה תלוי במספר המבקשים להבחן באותה שפה, אבל זה מתורגם למגוון רחב של שפות.

אמיר שנון: זה יכול להיות מספר עדיף.

יגאל יאסינוב: באיזה מספר מדובר בכדי לעשות מבחן בשפה.

קולט אביטל: עשרה, באנגלית.

אמיר שנון: הכלל שלנו היה עד עכשיו, וגם זה עמד למבחן בג"ץ, אבל לא משנה פה הבג"ץ, משנה עצם העניין, הכלל שלנו היה שכדי לתרגם בחינה לשפה זרה צריכים להיות לפחות עשרה שמבקשים להבחן באותה שפה.

אמיר שנון: אגב, אנחנו לא פעם תרגמנו את זה למספר קטן יותר.

קולט אביטל: הבחינות הן אותן הבחינות אז כמה פעמים צריך לתרגם אותן, הרי אם תרגמת את הבחינה.

אמיר שנון: לא, הבחינה היא לא אותה בחינה.

אמיר שנון: יש גבול של שאלות, אם הבחינות היו אותן בחינות אז כולם היו עוברים אותם כי יודעים כבר את השאלות.

אמיר שנון: יש אחוז מסויים של שאלות שחוזרות, בכל מקרה, הכלל הוא של עשרה, אנחנו מתרגמים גם לפחות.

אמיר שנון: יש בעיה עם תרגום של בחינות.

אמיר שנון: אתה צריך תמיד למצוא אנשי מקצוע, ואני מדבר על כלל המקצועות, לא מדבר על מקצוע בודד.

אמיר שנון: צריך תמיד למצוא איזה שהוא איש מקצוע שנמצא בארץ, שהוא יודע את השפה העברית, ובערך אותה שפה שצריך לתרגם אליה, צריך לשמור על מהימנות, יש כאן עניין של סודיות, היו כבר לא פעם שהודלפו בחינות, שנגנבו בחינות, יש בעיות עם הנושא הזה.

אמיר שנון: לכן זה לא תמיד כל כך קל, וזה קשה מאד כאשר אתה מתחייב כמשרד למתרגם לבודד, מחר בא מישהו מאתיופיה, כדוגמה לקושי, ולך תמצא מישהו שאפשר ויודע אמהרית, שהוא רוקח או רופא.

קולט אביטל: אנחנו לא רוצים להתפרס, לכן תגיד לי בבקשה מה הם הכללים, ואיזה שפות.

אמיר שנון: הכללים הם שצריכים להיות עשרה בחינת רישוי ברפואה, גם ברפואת שיניים מתורגמים לצרפתית, מתורגמים אם יש מספר מספיק, מתורגמים כמובן לערבית שזו שפה רשמית, לאנגלית, לספרדית למגוון גדול של שפות.

קולט אביטל: זה אתה מדבר על רפואת שיניים או גם על רפואה כללית.

אמיר שנון: אחד אחד, אתחיל ברוקחות.

אמיר שנון: רוקחות עד עכשיו לא תרגמנו לצרפתית, לבחינות בשנים האחרונות נגשו אחד, שניים, מקסימום שלושה שדיברו צרפתית, ולכן היה קושי בנושא הזה.

אמיר שנון: מה שכן עשינו, דאגנו שתמיד יהיה באולם מישהו שדובר צרפתית איש מקצוע, שיוכל לעזור בהבהרה של הומר, אבל לא תורגם.

קולט אביטל: כמה עולים פוטנציאליים רוקחים יש לנו היום.

קריאה: היום אנחנו בדיון עם משרד הבריאות הבחינה לרוקחים תתקיים פעם ראשונה בצרפת ב-29.7.

אריאל דפורטה: יש לנו כבר כ-30 מועמדים.

אריאל דפורטה: אנחנו כנראה נגיע ל-50.

אמיר שנון: אנחנו, מכיוון שעכשיו מדובר על עלייה יותר מסיבית אנחנו מקווים מצרפת, משרד הבריאות עשה הקלות רבות בנושא של עלייה מצרפת.

אמיר שנון: בחינות רישוי ברוקחות יש לנו נציגים של אגף הרוקחות, יש לנו נציגים של אגף בריאות השן.

אמיר שנון: בחינות ברפואת שיניים כבר נעשו שלוש פעמים, בצרפת בצרפתית.

אמיר שנון: היה קורס הכנה שם.

אמיר שנון: ואחוז ההצלחה, שאגב קודם היה נמוך, עלה בצורה מדהימה.

אמיר שנון: אגב, לחלקם כבר יש רשיון אבל הם עוד לא כאן.

אמיר שנון: אותו דבר אנחנו עשינו לגבי רוקחים.

מרינה סולודקין: עברו אותה אבל לא הגיעו.

אמיר שנון: יש להם רשיון אבל הם לא גרים כאן.

אמיר שנון: אנחנו אפשרנו את זה כמה שנים לעשות את הבחינות במעמד של תייר, דהיינו, שאדם לא צריך לחסל את ענייניו לפני שהוא עולה ארצה ולבוא לכאן, ואחר כך חלילה להכשל בבחינה ולעמוד בפני שוקת שבורה, מאפשרים לו לגשת לבחינות בארץ במעמד תייר, וסיים את הבחינה, תוקף הבחינה השתנה במשך השנים, פעם זה היה שנה, אחר כך זה היה שנתיים, היום תוקף הבחינה הוא לחמש שנים, לדעתי זה זמן רב מידי, אבל זה כבר שוב לא נכנס לפרטים.

קולט אביטל: זה רק לרוקחות או מקצועות אחרים.

אמיר שנון: כל המקצועות.

קולט אביטל: זאת אומרת שעקרונית, אדם שהוא רופא בארצות הברית ושוקל לעלות.

מרינה סולודקין: אני חשובת שהישיבה מאד חשובה, מה שהיום שמענו בנושא של עורכי דין, גם רופאים וגם רוקחים וגם רופאי שיניים, רואים מקצועות הם פתוחים, אבל יש קשיים.

מרינה סולודקין: ומאחרים, איחורו לתרגם לצרפתית, כמה שנים, אני חושבת, ואני זוכרת את המאבקים של התחלת שנות ה-90 שבחינות במקצועות רפואיים ובשפה הרוסית, יש לנו הסכם עם טרנסמיט שהוא היה שר מאד מוצלח, שר הבריאות, אז אנחנו צריכים יחד איתו לחשוב מה אפשר לעשות לפי נסיון של שנות ה-90 שפתרו חלק מהבעיות לעולים מברית המועצות.

מרינה סולודקין: מה שאני רוצה להדגיש, אני רוצה המשך, של דיונים ואני חוזרת ואומרת יש לנו מקצועות שסגורים וחבל מאד, בגלל שיש עכשיו פשע בין לאומי ופשע מאורגן, יש הרבה שוטרים עם נסיון, מהרבה ארצות אין להם יכולת בכלל, אני הייתי במשא ומתן עם משרד בטחון הפנים, וחברי יורי שטרן ואחרים רצינו גם לעשות קורסים, גם משרד הקליטה היה מוכן לעשות קורסים בהקפאה ובמקצוע לאנשים האלה, אבל יש קצר.

קולט אביטל: המפכ"ל הישן נוסע לסין, בנסיעה שעולה 40 אלף דולר למשלם המיסים.

אמיר שנון: סך הכל אנחנו מנסים להקל, ולא לוותר על בחינות שמעוגנות בחוק.

אמיר שנון: אבל בהחלט כן להקל.

קולט אביטל: על רוקחים דיברנו, אבקש פשוט התייחסות לארצות הברית.

אמיר שנון: אני רק רוצה לציין כרגע הבחינה, הסכמנו לעשות בחינה חוזרת ברוקחות בצרפת אבל בפריס לא היו מספיק רוקחים שנרשמו לקורס הזה.

אמיר שנון: אני מקווה שכמו שאריאל אומרת שלבחינה הקובעת כן יהיו מספיק, ואז אנחנו נקיים את הבחינה לא רק בצרפתית אלא גם בצרפת.

קולט אביטל: אבל יש עוד כמה אנשים פה, שאולי כדאי שיעברו את הבחינה הזאת בצרפתית.

אמיר שנון: בהחלט, ברגע שהיא מתורגמת אז כמו שהיא נתנת בצרפת, היא תוכל לעשות את זה בארץ, כמובן, בצרפתית, ואני מקווה שאם באמת חסרה לה נקודה אחת נאחל לה שלא תהיה לה בעיה.

אמיר שנון: לגבי ארצות הברית, ההערות הם כאן לא תמציתי, כל כך הרבה פעמים אני עוזר ועונה לטלפונים ובקשות אישיות לקדם תיק כזה או אחר ולתת את המסמכים.

אמיר שנון: נתחיל קודם כל בפטורים.

אמיר שנון: רופאים שבאים ארצה מארצות הברית נכון להיום, פטורים מבחינה.

אמיר שנון: אז לא משנה אם הוא בא מהרוורד או אם הוא בא מאיזו שהיא עיירה קטנה בארצות הברית.

אמיר שנון: גם שם יש כאלה, הוא פטור מבחינת רישוי.

אמיר שנון: מה יכול להיות יותר קל מזה אינני יודע.

אמיר שנון: רשימת המסמכים היא ברורה לחלוטין.

אמיר שנון: הרשימה נמצאת בחוברת מידע שאנחנו מוצאים יחד עם משרד הקליטה.

אמיר שנון: היא נמצאת בכל לשכת קוריגום.

אמיר שנון: היא נמצאת אצל ארגון נפש בנפש, והיא נמצאת אצל הסוכנות, והיא נמצאת בכל מקום, ואגב, החדשה הטובה היא שעוד מעט היא תהיה גם באתר האינטרנט, לגבי כל המקצועות הרפואיים, לא רק רשימות של כל המסמכים שצריך להמציא, אם כי בעברית, בינתיים רק בעברית, לא רק הרשימה אלא כל התהליך של הרישוי, במה שווים השונים וכו'.

קולט אביטל: אני לא מבינה, אם אני למדתי באוניברסיטה במדינה זרה וכל המסמכים שלי הם בשפה זרה, מה אני עושה.

קולט אביטל: אני מגישה אותם.

אמיר שנון: את מגישה אותם בתרגום נוטריוני ואין שום בעיה.

קולט אביטל: בתרגום נוטריוני.

דני אוברמן: לא לפני שהלשכה עושה.

קולט אביטל: בשפה הערבית לא צריך.

אמיר שנון: זה נכון ולא נכון.

אמיר שנון: אתה בעצמך אמרת שאנחנו עומדים בפני, עומס בלתי נסבל.

אמיר שנון: אז אם אני אבדוק את המסמכים של כל מי שחושב בעוד 10 שנים לעלות ארצה, אתה מבין שאני לא אוכל לטפל במי שהגיע.

אמיר שנון: אגב, לא פעם מבקשים ממני, וגם אתם, לבדוק מסמכים כדי לראות אם הם עונים על הדרישות, ואני עושה את זה.

אמיר שנון: כך שבאמת נעשים הרבה דברים וצריך לשמור על האיזון.

אמיר שנון: כפי שאמרתי, באתר האינטרנט יפורסמו גם רשימת כל המסמכים, וניתן יהיה להכין את זה.

אמיר שנון: לפעמים יש איזה שהוא קושי, או בהבנה או בהמצאת מסמך כזה או אחר, יש מסמכים מאד ספציפיים שיש קושי, ואז אנחנו, אם התיק הוא חסר נבקש להשלים, חסר מסמך לדוגמה, לטר אוף גוד סטנד, תעודת יושר מקצועית.

אמיר שנון: יש כאלה שזה לוקח להם, הם כבר פה, להשיג את המסמך הזה בארצות הברית בין שלושה לששה חודשים.

אמיר שנון: בוודאי שאנחנו לא יכולים לסיים.

קולט אביטל: והם ידעו מלכתחילה שצריך את המסמך הזה.

אמיר שנון: בוודאי.

אמיר שנון: זה נמצא ברשימה.

קולט אביטל: אתם לא דורשים כל פעם מסמכים נוספים שלא היו ברשימה.

קולט אביטל: אני שומעת פה, אני רוצה להבין את ההגיון.

קולט אביטל: אני שואלת אותך כאדם הגיוני.

קולט אביטל: אדם שיש לו שש שנים של לימודים בצרפת, יש לו כמעט דוקטורט, עבד 15 שנים, תגיד לי בבקשה מה ההגיון למה אתה צריך את תעודת הבגרות שלו, ומה יהיה הציון שלו בספרות של המלכים.

אמיר שנון: אני גם לא צריך את הציונים שלו בספרות.

קולט אביטל: אבל זה מה שדרשו ממנה.

קולט אביטל: .

אמיר שנון: לא, זה מה שהיא אמרה.

אמיר שנון: ולא זה מה שדרשו ממנה.

קריאה: הגזמת.

אמיר שנון: מצטער, לא התכוונתי, וגם לא אמרתי.

קולט אביטל: אני מדברת עכשיו בשמך.

קולט אביטל: איפה סיפורים ואיפה והשקרים.

קולט אביטל: ואני מציעה ניקח את המקרה שלך ונבדוק כל דבר.

קולט אביטל: מה זה מעניין אתכם תעודת בגרות, אולי היה לי אפס במתמטיקה.

אמיר שנון: לא מעניין אותי, אני מניח שאם היה לך 0 במתמטיקה, לא היית מקבלת תעודת בגרות, בטח אם זה היה מקצוע ראשי.

אמיר שנון: אבל אני לא נכנס לזה.

אמיר שנון: משום מה אם את שואלת אותי, הייתי מוותר על זה.

אמיר שנון: אבל משום מה בחוק של רוקחות יש דרישה לזה.

אמיר שנון: זה אגב, רק ברוקחות ועובדי מעבדה רפואיים.

אמיר שנון: בחוק כתוב, אין לי לשנות את זה אבל זה מה שקיים היום, להציג תעודת בגרות, הציונים לא משנים לי אבל אני צריך את תעודת הבגרות.

אמיר שנון: בדרך כלל היא קיימת.

אמיר שנון: יש מקרים שהיא לא קיימת, אגב, הבעיה היותר קשה היא לגבי עובדי מעבדה רפואיים, והרבה דווקא מעולי רוסיה כי שם יש כאלה שלמדו, המקצוע בארץ הוא נלמד כמקצוע על תיכוני, לא תמיד אקדמי אבל על תיכוני, והרבה פעמים בברית המועצות לשעבר זה נלמד במסגרת תיכונית, ולכן שם דווקא כן חשוב לנו לראות תעודת בגרות, אף על פי שאין חקיקה בנושא.

אמיר שנון: זה מבחינתי לחלוטין שולי.

אמיר שנון: רק לגבי עוד קורס, להבדיל שמי שקבל רשיון יכול לעשות קורס בכל תחום שהוא, וזה נכון אגב, שהלימודים ברוקחות בצרפת הם מעמיקים יותר מאשר בארץ.

קולט אביטל: ולמרות שהם מעמיקים יותר עדיין מבקשים את כל.

אמיר שנון: אגיד לך גם מה, שם הם מעמיקים מבחינה זו שהם נכנסים, הם לומדים גם תחומים שונים שחלקם לא כל כך קיימים בארץ, לכן מישהו שסק בתחום הרבה שנים ובא ארצה ומקבל רשיון לעסוק ברוקחות כללית בבית מרקחת, הוא התרחק קצת מהמקצוע הזה ולכן יש חשיבות להתחיל.

לורנס ויצמן: אני רופאת שיניים, עליתי לפני 13 חודשים.

לורנס ויצמן: עשיתי את הבחינות והיום אני עובדת במרפאה שלי.

לורנס ויצמן: שרציתי להגיד לגבי המסמכים שצריכים כדי להכין תיק לקבלת רשיון.

לורנס ויצמן: הדברים האלה כל כך מסובכים לעולים חדשים שלא יודעים לקרוא ולא מבינים כלום.

לורנס ויצמן: לפי הנסיון שלי, הכנתי את התיק לפי הרשימה שקבלתי בצרפת, ואחר כך עליתי.

לורנס ויצמן: במרכז קליטה היה לי מזל שהמנהלת מאד עזרה לי.

לורנס ויצמן: ברגע שהיתה לי בעיה כדי להבין, איך לפנות למשרד הבריאות, או למשרד הקליטה, כי כל זה מעורבב בראש,אני עליתי עם שלושה תינוקות, והיה לי קשה לעשות כל דבר.

לורנס ויצמן: הסיפור שלי, הכנתי את התיק, עשיתי הכל, כמו שהיה רשום, וברגע שרציתי להכנס באוניברסיטה פתאום היה בעיה, התיק שלי לא היה נכון.

קולט אביטל: אני לא מבינה, מזה נקרא להכנס באוניברסיטה, את רצית לעבוד בהוראה.

לורס ויצמן: לא, יש תכנית באוניברסיטה, קורס הכנה, ועל זה לא שמעתי אף פעם לפני עלייתי וכניסתי למרכז הקליטה.

לורס ויצמן: מנהלת מרכז הקליטה אמרה לי שאפשר לעשות דבר כזה.

קולט אביטל: אפשר או שזה חיוני לעשות.

קולט אביטל: זאת אומרת זאת אופציה, שאמורה לעזור לכם.

לורנס ויצמן: זה לא חובה, זה אפשרות שנותנים לי.

לורנס ויצמן: אפילו שהעברית שלי לא טובה ביותר, ולא סיימתי את לימודי האולפן שלי, וחסרים לי חדשיים, יש לי אפשרות להתחיל.

קולט אביטל: אז מה היתה הבעיה.

לורנס ויצמן: הבעיה, שברגע שהחלטתי להתחיל את הקורס, פתאום היתה בעיה בתיק שלי.

לורנס ויצמן: הבעיה אמרו לי, חסרים מסמכים, קניתי כרטיס חזרתי לצרפת קיבלתי עוד מסמכים שאף פעם לא שמעתי עליהם, שחסרו, חזרתי עשיתי את התרגום, שלמתי שוב פעם ובאמצע הקורס אמרו לי את צריכה לעזוב את המקום, זה לא חוקי, את לא יכולה להשאר באוניברסיטה.

לורנס ויצמן: אין לך תעודת יושר.

לורנס ויצמן: אמרתי תעודת היושר ממשרד בנו, את תעודת יושר שלחתי לכם, גם תרגום, אמרו לי זה לא נכון.

לורנס ויצמן: ניסיתי לדבר עם מישהו במשרד הבריאות ד"ר שנון, לא הצלחתי לדבר איתו.

לורנס ויצמן: אפילו שניסיתי.

לורנס ויצמן: אני עברתי את זה.

לורנס ויצמן: זה לא היה קל.

לורנס ויצמן: הבעיה היא שהכנתי הכל עם כל המשפחה שלי כדי לעבור את הבחינה, ואומרים לי זה לא נכון, מכיוון שניתנה לי דוגמה של ארצות הברית, הדוגמה של ארצות הברית זה לא שיטת החצי, המסמך שהבאתי לו זה מסמך נכון.

לורנס ויצמן: ועם כל הסיפור הזה וכל הזמן שבזבזתי וכל הכח שבזבזתי הבנתי שמה שהוא רצה זה רק מכתב לרשם הרופאים שזה משהו פשוט ואין משמעות לזה.

לורנס ויצמן: זה לא אומר כלום.

קולט אביטל: אנחנו נכנסים להמון פרטים, ופשוט מבקשת אם את יכולה תמצת מה הבעיה.

לורנס ויצמן: זה מה שאמרתי לך.

קולט אביטל: שכל פעם מבקשים מסמכים אחרים.

לורנס ויצמן: לא, הוא אמר לי שתעודת היושר שנתתי לו, לא נכונה לפי השיטה האמריקאית.

לורנס ויצמן: אבל אני צרפתיה.

לורנס ויצמן: מה הדבר הזה.

קולט אביטל: מה שאני מבינה, אני מבינה כל מיני דברים, אבל אני גם מבינה שאנחנו ארץ הטפסים.

קולט אביטל: זה מה שאני מבינה מהישיבה.

קולט אביטל: אם פשר להפוך את הדברים לבלתי אפשריים, למה להפוך אותם לקלים.

קולט אביטל: זה המוטו.

קולט אביטל: בואו נבקש עוד טופס, ועוד טופס, ועוד טופס ועוד איזה מסמך.

קולט אביטל: וזה לא מתאים לזה, ולא מתאים לאחר, זה בערך מה שהולך.

אמיר שנון: מה שאנחנו מבקשים זה תעודת יושר מקצועית שהרבה פעמים אנשים חושבים שאנחנו מדברים על תעודת יושר פלילית ומביאים תעודה מהמשטרה.

אמיר שנון: השליחים בפריס, במרסיי ובליאון יודעים מה צריך ואיזה צריך.

קולט אביטל: הבנתי, אז אולי כדאי לכתוב את זה בצורה ברורה.

לורנס ויצמן: הבאתי תעודת יושר, אבל זה אותו מסמך שנותנים לאוניברסיטה בצרפת בלימודים.

לורנס ויצמן: זה תעודת היושר של צרפת, שאתה לא יודע את זה.

לורנס ויצמן: וזה היה כל כך קשה שרציתי לרדת עם הילדים שלי.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ארצה להתקדם ולשמוע את תחום הפסיכולוגיה.

קולט אביטל: אני נתקלתי בכמה מקרים, בעיקר מארגנטינה, אני לא חושבת שפגשתי את הגברת, אבל פגשתי גברות אחרות בקרית ביאליק, ובמקומות אחרים.

קולט אביטל: אנשים שלמדו ושעבדו בארגנטינה 30 שנה, עם מוניטין, ויש להם קושי אדיר לעבוד במקצוע, זה כמעט בלתי אפשרי, לעבוד בארץ, באמת מטובי האוניברסיטאות מהבכירים בתחום שלהם שאין להם דרך לעבוד במקצוע שלהם בארץ.

קולט אביטל: ואני מבקשת אולי גב' סטרוגו, תגידי מה היה הנסיון שלך, ואני ארצה התייחסות של משרד הבריאות.

פורטורז סטרוגו: באתי מארגנטינה לפני שנה וחצי, אני בת 33, אני עבדתי כמה שנים, 4-5 שנים בכמה בתי חולים, יש בתי חולים כלליים, וגם פסיכיאטרים, וגם עשיתי התמחות שנתיים וחצי בטיפול משפחתי.

פורטורז סטרוגו: אני בארץ, עבדתי תשעה חדשים בערך כמטפלת בתינוקות, אבל עכשיו אני רוצה להתחיל במקצוע שלי.

פורטורז סטרוגו: אני עשיתי את כל הסידורים שאפשר כדי לעבוד כפסיכולוגית קלינית, אבל אני צריכה לעבור התמחות מלאה בפסיכולוגיה קלינית.

קולט אביטל: כמה זמן זה התמחות מלאה.

פורטורז סטרוגו: ארבע שנים, בחצי משרה.

פורטורז סטרוגו: אין אפשרות לעשות בשנתיים במשרה מלאה.

ימימה גולדברג: יש, אבל לא על חשבון מלגה.

פורטורז סטרוגו: אבל אני בררתי איך אפשר לקבל את המלגה ואמרו לי ממשרד הקליטה שיש אפשרות לקבל שנתיים, ל-800 שקלים.

קולט אביטל: איפה הקורס, את גרה בנהריה וכדי לעבור את הקורס.

פורטורז סטרוגו: יש לי מוסד כדי שהם מוכנים לקבל אותי בנהריה.

פורטורז סטרוגו: אבל הם אומרים לי, אנחנו יכולים לקבל אותך אבל אין לנו כסף למלגה כי משרד הבריאות לא נותנים לנו עוד כסף.

פורטורז סטרוגו: גם פניתי למקומות אחרים וגם אומרים לי אותו דבר.

פורטורז סטרוגו: עכשיו אני יכולה לקבל את החצי מלגה ממשרד הקליטה אבל לא מה שחסר לי ממשרד הבריאות.

פורטורז סטרוגו: אז אני פונה לכל מקום לסוכנות היהודית, לכל מקום שאני חושבת שיש אפשרות, אבל אין לנו עוד מקום לאן לפנות.

קולט אביטל: אני רוצה קודם כל לנסות להבין, אדם שיש לו תעודות, שעבד שהוא בא עם כל התעודות האפשריות ועם נסיון מעשי, מדוע מבקשים ממנו השתלמות של ארבע שנים,

אמיר שנון: בפסיכולוגיה דווקא אין בחינות.

אמיר שנון: מי שסיים תואר שני, אלו שבאו מארגנטינה השיגו תואר שני, הם מכירים בזה.

אמיר שנון: אני לא עוסק בפסיכולוגיה אבל בגלל שאני יודע, הם נרשמים בפנקס ומקבלים הרשאה.

ימימה גולדברג: כתבתי את הדברים באופן מסודר אני גם העברתי לך חומר בצורה מסודרת.

ימימה גולדברג: גם אענה כדי שהעובדות תהיינה ברורות.

ימימה גולדברג: פסיכולוג ברגע שהוא מגיע ארצה, קודם כל יש את כל האינפורמציה וכל התדרוך אפשר לקבל אותו גם בעברית וגם באנגלית וגם בספרדית, במשרד הקליטה ובכל המקומות כשמבקשים את החומר אצל הפסיכולוגים החומר ישנו אפשר לקבל אותו בשפות האלה.

ימימה גולדברג: ויש בפרוש הסבר איזה מסמכים ומה התהליך שכל אחד אמור לעבור.

ימימה גולדברג: לגבי פסיכולוגים יש שני שלבים.

ימימה גולדברג: השלב הראשון זה שלב רישום בפנקס הפסיכולוגים, אם הוא פסיכולוג נעשית בדיקה וועדת הרישום מחליטה, אם הוא רשום בפנקס הפסיכולוגים הוא מקבל תעודה כפסיכולוג.

ימימה גולדברג: עדיין התעודה הזאת לא מקנה לו אפשרות לעבוד במקצוע כי על פי החוק הוא יכול לעבוד במקצוע רק למי שיש תעודת מומחה.

ימימה גולדברג: כדי להיות מומחה הוא צריך לקבל הכרה כמומחה.

ימימה גולדברג: גם לגבי זה יש לנו את כל הטפסים וכל אחד יכול לקבל כל אינפורמציה.

קולט אביטל: הנה, את בעצמך באה ואומרת שבעצם כל הרישום הקודם לא משנה משום שאין לו תעודה של מומחה.

ימימה גולדברג: החוק גם לגבי תושבי הארץ, מי שיש לו רשיון כפסיכולוג עדיין לא יכול לעבוד כמומחה.

ימימה גולדברג: הוא צריך תעודת מומחה כדי שהוא יוכל לעבוד באחת משש המומחיויות.

קולט אביטל: אנחנו מדברים עכשיו על אקויולנטי, אדם שהיה מומחה ועבד 30 שנה במקצוע שלו בתור מומחה.

ימימה גולדברג: אם הוא עבד 30 שנה במקצוע הוא מומחה והוא לא צריך לעשות התמחות ולא צריך לעבור בחינה.

קולט אביטל: אם הוא עבד 4 שנים במקצועו.

ימימה גולדברג: בודקים את ההתמחות שלו אם היא אקויולנטית לזו שבארץ דורשים בחינה ולא דורשים התמחות.

ימימה גולדברג: עושים השוואה של מה הנסיון, מה הידע, מה ההתמחות שלו, בודקים ואם הוא עונה לדרישות בארץ, נדרשת בחינה.

ימימה גולדברג: יש אפשרות מי שעבד הרבה שנים פוטרים אותו גם מבחינה.

ימימה גולדברג: ההתייחסות היא פרטנית, יש שש מומחיויות בכל מומחיות.

קולט אביטל: אני רוצה לדעת מדוע היא נדרשת ללמוד 4 שנים.

ימימה גולדברג: כנראה שהבדיקה שנעשתה לא אקויולנטית לנדרש בארץ, ולכן נדרשת לעשות השלמה.

ימימה גולדברג: לעשות השלמה, עושים את ההתמחות במלגה,

קולט אביטל: 4 שנים?

ימימה גולדברג: אני לא יודעת כמה היא נדרשה לעשות, אפשר לבדוק את זה.

קולט אביטל: אדם שיש לו תואר שני.

ימימה גולדברג: תואר שני לא מספיק, כי אחרי תואר שני זאת התמחות, זה נאמר גם לגבי אלה שלמדו בארץ, אנחנו לא מפלים בין עולים ובין תושבי הארץ שלמדו.

ימימה גולדברג: הבדיקה היא זהה גם לעולים וגם למי שנמצא בארץ.

ימימה גולדברג: אם מה שהיא למדה או מה שהיא עשתה לא תואם לנדרש ממי שלמד בארץ, הוא נדרש לעשות השלמה.

ימימה גולדברג: אענה לגבי המלגה.

ימימה גולדברג: משרד הבריאות מקצה 275 מלגות לכל אלה שאמורים לעבור את תהליך ההתמחות.

ימימה גולדברג: על ה-275 מלגות האלו יש הרבה אנשים שמבקשים את המלגה.

ימימה גולדברג: בעבר ההשתתפות של משרד הקליטה, במלגה, היתה בגובה של מחצית מהמלגה, כך שבאמת אפשר היה לתת יותר מלגות גם לעולים.

ימימה גולדברג: היום ההשתתפות של משרד הקליטה במגלה היא 17% סדר גודל, כ-800 שקל מתוך 4,700 כך שאין עדיפות.

קולט אביטל: מה אמור לעשות אדם, עולה חדש, שבא בלי שום דבר ואין לו משפחה בארץ, ואין לו שום גוף שתומך בו, מה הוא אמור לעשות.

קולט אביטל: היא עבדה במקצוע שלה, היא בחרה לבוא להיות איתנו בארץ, היא חוזרת מחר לארגנטינה היא יכולה לעבוד יופי, פה אנחנו דורשים ממנה גם מוציאים לה את הנשמה עם חוסולוגיה, גם דורשים ממנה ללמוד 4 שנים, גם היא צריכה לפרנס תינוקות, ויש לה ילדים קטנים, ומאיפה היא תוציא את ה- 4,000 שקל ללמוד עוד 4 שנים.

ימימה גולדברג: היא לא צריכה להוציא את ה-4.000 שקל, היא מקבלת, זה כפל מלגאים.

ימימה גולדברג: היא לומדת, מי שמתקבל ומקבל מלגה מטעם המדינה מקבל 4.700 שקל ואין הבחנה בין עולה ותושב הארץ.

ימימה גולדברג: זה 4,700, כשמהם השתתפות של משרד הקליטה בסך של 800 שקל.

ימימה גולדברג: יש הרבה מועמדים לקל מלגה, אין מלגות ספציפיות לגבי עולים, ואנחנו במשא ומתן עם משרד הקליטה שיגדיל את עלות ההשתתפות שלו במגלה כדי העולים יקבלו עדיפות בקבלת מלגה, ואז הם יוכלו לקדם אותם לראש התור.

ימימה גולדברג: היא לא משלמת, היא מקבלת, ברגע שתכנס לתור היא תוכל להתחיל את ההתמחות שלה, אבל אנחנו לא מפלים כל מי שרוצה לקבל מלגה נרשם ומקבל לפי המועד שמגיע תורו.

ימימה גולדברג: דרך אגב, אנחנו כן הולכים לקראת עולים במקרים מסויימים ולאחרונה פטרנו שתי בעיות של שני עולים מלגאים, ועקפנו את כל התור הכנסנו אותם פנימה.

מרים בניס: אני רוצה בהמשך הדברים שאמרה ד"ר ימימה גולדברג, לגבי הנושא של הפסיכולוגים.

מרים בניס: רק תיקון קטן, המלגה של משרד הקליטה היא מחצית משכר המינימום למשרה מלאה, היא מאחר והם עובדים מחצית מהמשרה הם מקבלים את המחצית מהסכום, אבל לא היה פה שינוי, אנחנו מיוזמתנו באמת יצרנו קשר עם משרד הבריאות כדי באמת לנסות למצוא פתרון, הקושי המרכזי לגבי הפסיכולוגים זה באמת במימון ההתמחות שלהם.

מרים בניס: שמרביתם נדרשים למסלול הזה, ברוב המקרים שאני נתקלת זה מלוא המסלול, דהיינו 4 שנים בחצי משרה, והבעיה זה המימון שהם על פי חייבים לקבל את השכר של מחלקת פסיכולוגיה והמימון במשרד הבריאות הוא מוגבל, ושלנו הוא לא כל כך גבוה.

קולט אביטל: בכמה אנשים מדובר, לשנה.

קולט אביטל: אי אפשר להתגבר על הבעיה הזאת כדי לאפשר לאנשים.

מרים בינס: לא בהרבה.

ימימה גולדברג: ממש לא הרבה.

קולט אביטל: למה אי אפשר לטפל בעניין הזה?

מרים בינס: אנחנו מנסים אבל עדיין אני לא יכולה לתת תשובה סופית בסוגיה הזאת.

מרים בינס: יש נסיונות כאלה.

קולט אביטל: שוב פעם על אחיות, לא גמרנו עם האחיות כרגע.

נירה זוהר: אני רק רציתי להוסיף לקראת בחינה, בחינת רישוי ברוקחות בפריז אנחנו תרגמנו דיני הרוקחות, שזה ספר טקסט חשוב לבחינה, לכן תרגמנו אותו לצרפתית ואני מקווה שהוא עוד מעט יהיה מוכן, ואפשר יהיה לשלוח לנבחנים בפריז, כדי לעזור להם לעבור את הבחינה.

אוריאלה בלייח: רציתי רק בקשר לעלייה.

אוריאלה בלייח: בגלל שאני עובדת בהתאחדות עולי צרפת, אני רואה כל מיני אנשים שבגלל כל הבעיות שיש להם עם המקצועות שלהם חוזרים לצרפת.

אוריאלה בלייח: ומה שאני רוצה להוסיף, עכשיו באירופה יש אנטישמיות גדולה שעולה ועולה, יש המון אנשים שרוצים לעלות, וכאשר הם רואים שזה כל כך קשה לקבל הרשיון פה, או אפילו למצוא עבודה, אני לא מדברת על מקצועות רפואיים, גם עורכי דין, גם לרואי חשבון, וגם לחשמלאים, לא משנה במה, הם לא באים, או הם לא עולים, או מקסימום הם חוזרים וזה משהו לא תקין לחשוב על זה.

אוריאלה בלייח: או שיש עוד אפשרות שהם עובדים בצרפת ועושים עולה וחזור, עולה וחזור, וכל המשפחה פה.

אוריאלה בלייח: זה אמת צריך לחשוב על זה כי אם אנחנו לא פותחים את השער - -

קולט אביטל: השאלה היא איך אנחנו מתגברים על כל הבעיות, שחלקם הגדול הם ביורוקרטיות.

לורנס ויצמן: יש לי רעיון.

לורנס ויצמן: הרעיון שלי למשל כשהייתי בסוכנות היהודית בצרפת, כדי לדעת בדיוק מה צריך להביא, לעבור, מסמכים, כדי להכין את העלייה.

לורנס ויצמן: היה לי כמה המלצות כמו אינפורמציה ומה שאני חושבת שחסר, צריך לעשות גשר או קשר, בין אנשים מטפלים למשל ברופאי שיניים פה במסמכים לבין הסוכנות היהודית.

לורנס ויצמן: כי הסוכנות היהודית הם עושים את העבודה שלהם, מה שהם רוצים זה להכין את העלייה.

לורנס ויצמן: אבל צריך דברים מדוייקים ממש לגבי המסמכים, לגבי התכנית.

קולט אביטל: אבל הם עושים את זה.

פנינה הלברשטט: אני רוצה להוסיף לסעיף הזה, אני שומעת, הייתי מציעה לארגונים כמו שאם אני כארגון רוצה לעזור למישהו, אז יש לי שאלה, אי אפשר להתקשר, אם דיברתי עם המזכירה שלו, ומאמין שיהיה בשעות ככה וככה ואני מתקשרת לא רק היום אלא כל יום כי היא לא נמצאת, מחר היא תהיה, היא לא נמצאת במשרד, היא לא כאן, אי אפשר להגיע.

פנינה הלברשטט: זה היה מאד עוזר לארגונים האלה אם היה מספר טלפון שבאמת, למשל אם אפשר היה להתקשר.

מלכה בורו: גם אני עולה חדשה יחסית, עברתי את כל התהליכים ומודעת לקשיים ולבעיות, רק לשים דברים בפרופורציה לגבי הרופאים לפחות, שבתחילת שנות ה-90 היתה הערכה שנוכל לקלוט כ-2,500 רופאים.

מלכה בורו: זה כאילו גידול האוכלוסייה שבאה, בסופו של דבר קלטנו 12,000 רופאים לתוך המערכת.

מלכה בורו: עם כל הקשיים, זה עובד פחות או יותר.

קולט אביטל: הייתי רוצה לנסות לסכם למרות שאני מניחה שאנחנו עוד נפגש, בנושאים האלה.

קולט אביטל: אולי הדבר הפשוט ביותר לסכם אותו, זה בפרק הראשון שדנו שזה עניין עורכי הדין, ששמה לצערנו אין הרבה קיצורי דרך.

קולט אביטל: אבל שם, אנחנו רוצים לפנות למשרד הקליטה, אנחנו ישבנו עם משרד הקליטה לא פעם לגבי כל העניין של מציאת מקומות עבודה בארץ, וקבלנו הרבה הרצאות על המשאבים שמושקעים בעניין הזה במה שנקרא יישום וכו'.

קולט אביטל: אנחנו מבקשים לקבל מכם שם, כתובת, אדם.

קולט אביטל: אדם אחד שיהיה אחראי לכל העניין הזה, כי אם כבר אנשים עוברים את כל התהליכים של בחינות גם בעברית, גם בחינות מקצועיות ואז אולי צריכה להיות איזה שהיא עזרה מצד משרד ממשלתי כדי למצוא להם מקומות סטז' וזה לא משנה אם זה מצרפת או מארצות הברית, אז יכול להיות שאתם יכולים לפתוח דלתות, ואנחנו זקוקים לכתובת אחת.

קולט אביטל: דבר שני, במה שנוגע לרוקחים או למקצועות אחרים, אנחנו רוצים לבקש הפעם, באמת בצורה מוסמכת ממשרד הבריאות, לקבל רשימה, אם אפשר לגבי כל מקצוע מה רשימת המסמכים הדרושים מכל אחד.

קולט אביטל: כדי שלא כל פעם נשמע שזה התווסף וההוא התווסף, ומה זקוק ומה לא זקוק, ואנחנו נצטרך לדאוג לכך שהרשימה הזאת של הדרישות והתביעות מהאנשים תתורגם גם לשפות זרות.

קולט אביטל: שאדם יקבל דף כשהוא נכנס למשרדי הסוכנות בפריז, בבוסטון או מוסקווה, שידע, אדוני אתה במקצוע הזה אלה המסמכים שאתה צריך לדעת, זה מה שאתה צריך להביא לפני שאתה עולה לארץ.

קולט אביטל: מתוך מה שהעולה צריך לדעת, יכול מאד להיות שאם יש בעיות שנראות לנו מוגזמות אנחנו כמחוקקים נצטרך לעבוד על הצעות חוק שאולי מפשטים את הדרך.

קולט אביטל: אבל לפחות נדע איפה אנשים עומדים.

קולט אביטל: דבר שני, אני לא רואה לגבי מקצועות מסוימים את ההגיון שבגלל שבבג"ץ קבעו שהם יכולים לעבור את הבחינה ברוסית, זה לא יוצר תקדים לגבי שפות אחרות.

קולט אביטל: ולכן, אנחנו מבקשים לדעת לגבי מקצועות מסוימים, אני מתרשמת שהיום אתם עושים מאמץ גדול כדי לבוא לקראת העלייה מצרפת, זה יפה מאד.

קולט אביטל: אני מאד שמחה על זה, אבל אני חושבת שאפשר לבוא גם לקראת עלייה מאמריקה הלטינית.

קולט אביטל: אני חושבת שאפשר לעשות מבחנים גם בשפות אחרות.

קולט אביטל: זה מאד מקשה על אנשים, בחינות מקצועיות, אנחנו מדברים פה על בחינות בגרות שנותנים היום לעולים חדשים בחלק מהמקצועות, לקבל את החומר, בחינות בגרות של עולים חדשים שנמצאים משנתיים עד חמש שנים בארץ, מאפשרים להם בבחינות במקצועות ריאליים לעבור אותם בשפתם.

קולט אביטל: אז על אחת כמה וכמה כשמדובר ברופאים, באחיות, וכו', לפי דעתי כן ניתן להקל.

קולט אביטל: נכון, צריך לעבור גם בחינה בעברית, אבל בחינה מקצועית כשצריך לדון על חומר כזה או על תהליך כימי כזה או אחר, זה מקל על אנשים כשמקבלים את זה בשפתם.

קולט אביטל: אז אני מבקשת לקבל מכם, בצורה ממוסמכת, באיזה שפות, איזה בחינות מתאפשרות ובאיזה תנאים, אם זה עשרה אנשים או שניים עשר אנשים, או זה קבוצה כזו או קבוצה אחרת, ואם יש צורך לעשות תיקון בחוק או בתקנות, אנחנו כמחוקקים זו תהיה חובתנו כדי לפשט את ההליכים.

קולט אביטל: אני רוצה להגיד פה במאמר מוסגר, שאני בסך הכל מצטרפת לחוג מאד גדול של אנשים שמבינים שהיום זאת הבעיה העיקרית שעומדת בפני עולים, זה ודיור, ויש הבטחה של ראש הממשלה לסלי מרידור, יושב ראש הסוכנות, שהוא רוצה להקל בתחום הזה.

קולט אביטל: אז אין סיבה אם ראש הממשלה כבר עצמו מזדעק לזה, אין סיבה שאנחנו לא נעשה את מה שאנחנו יכולים.

קולט אביטל: ואחרון, יש ארגוני עולים, יש אנשים שתפקידם הוא פה, להקל על קליטתם של העולים.

קולט אביטל: הגברת הזו שהיא רופאת שיניים, במקרה היה לה מזל ונפלה על גברת אחרת שעזרה לה, במרכז הקליטה, להבין מה נדרש ממנה.

קולט אביטל: אבל לא לכל אחד יש את המזל הזה.

קולט אביטל: ובשביל זה יש ארגוני עולים, אז אני מבקשת ממך, באמת, תן לנו בבקשה מספר טלפון ושם של אדם, תמנה אצלך אדם שיכולה לקבל פעם בשבוע טלפונים לברורים, לדעת מה נדרש, איזה טופס, אולי בבירור אדם יבזבז 4 שעות לשבוע לענות על טלפונים לארגוני עולים.

אמיר שנון: אין לי בעיה, אני אישית, אבל ישנו לי משהו לארגונים ואז אני אדע למה אני מתייחס.

אמיר שנון: נפש בנפש יש לי קשר כל הזמן.

אמיר שנון: את האחרים, בבקשה שיתנו לי רשימה ואדע.

קולט אביטל: אז אנחנו נעביר לך רשימה של כל הארגונים.

קולט אביטל: אבל במטותא, אני מבקשת, לא יכול להיות, אני יודעת מה זה כשאתה פונה לאיזה שהוא משרד ממשלתי, תלחץ על 1, תלחץ על 2, ואז שוב פעם חוזר התקליט.

קולט אביטל: ושוב פעם, אבל תפנה לתל-אביב, ותפנה לזה.

קולט אביטל: עכשיו לגבי הפסיכולוגים.

קולט אביטל: אני מבקשת גם כן לקבל בצורה ממוסמכת מה נדרש מהם, מי, לפי איזה נסיון נדרש בחינות ולא נדרש בחינות, ואנחנו נפנה באופן מיוחד למשרד הקליטה, כיוון שלא מדובר בציבור רחב, וכי זה ההבדל בין אדם שיכול להקלט בארץ ויכול לעבוד בצורה מכובדת, או להיזרק לרחוב ואולי לעבוד כמטפלת לילדים, חבל לנו על אנשים כאלה.

קולט אביטל: לכן אני במקשת, עוד לא הגענו לפרוטה האחרונה, אפשר לעזור להם.

קולט אביטל: תודה רבה.