ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 106, 2004-03-24 10:45

קולט אביטל: שלום לכולם וגם לנציגי הסוכנות.

קולט אביטל: אנחנו התכנסנו למרות הלחצים, ולמרות שהיום הוא היום האחרון של כינוס הכנסת, כדי לתת לכם איזשהו דיווח קצר על הנסיעה שלנו.

קולט אביטל: יצאנו בשליחות

קולט אביטל: כם כדי לנסות להתרשם משני נושאים, גם הנושא של האפשרות והפוטנציאל לעלייה, וגם הנושא של כיצד האנטישמיות משפיעה על הקהילה היהודית שם.

קולט אביטל: במרוצת שהותנו שם אנחנו התרכזנו בשלושה מעגלים, המעגל של העולים, נושא החינוך והנושא של מגעים פוליטיים.

קולט אביטל: הייתה לנו ארוחת צהרים עם סנטורים, וגם פגישה עם השרה ג'ץ.

קולט אביטל: בנושא העלייה נפגשנו גם עם השליחים, וגם עם עולים פוטנציאליים לפחות פעמיים.

קולט אביטל: פעם אחת בפגישה במשרדי הסוכנות, ופעם שנייה הלכנו לראות סמינר שנועד לאנשי עסקים.

קולט אביטל: נרשמו 25אבל הגיעו חמישה, באו אחר כך עוד שלוש-ארבעה.

קולט אביטל: על כל פנים, אני יכולה לפתוח ולהגיד ארבעה דברים קצרים.

קולט אביטל: הראשון הוא – מאוד התרשמנו מהרמה ומהמוטיבציה של הצוות.

קולט אביטל: הצוות הוא צוות מצוין, ברמה מאוד טובה, מאוד בכירה.

קולט אביטל: גם ראש המשלחת החדש, וגם השליח שליווה אותנו רוב הזמן, אוליביה, בכלל כולם היו טובים, גם רפוביץ'.

קולט אביטל: השליחים בצוות המקצועי היו מאוד טובים.

קולט אביטל: שנית, הבנו וראינו וחשנו שיש תמורות בתוך הקהילה היהודית, יש תזוזות, יש התעניינות, יש דאגה, יש סימני שאלה.

קולט אביטל: בפעם הראשונה יהודים שואלים את עצמם ואחרים, האם יש לנו עתיד במדינה הזאת.

קולט אביטל: כמובן שהממשלה מנסה לתת לזה תשובה שיש עתיד לחיים היהודיים.

קולט אביטל: היהודים מתחילים לשאול את עצמם שאלות, ובנישה הזאת של אנשים שחושבים על עתידם, ובודקים גם אופציות אחרות כמו קנדה למשל, אנחנו חייבים להיכנס, ולהיכנס במרץ.

קולט אביטל: שלישית, ראינו חינוך יהודי בחלקו.

קולט אביטל: מה שראינו היה טוב ויפה, אבל זה על קצה המזלג.

קולט אביטל: עד כמה שהבנו, זו תופעה יוצאת דופן בסרסל והיינו רוצים לראות יותר מזה.

קולט אביטל: רביעית, אני רוצה לומר אותו במאמר מוסגר, ואני מקווה שאיש לא יכעס עליי, כיוון שאני חושבת שהפרוייקט הזה הוא פרוייקט לטווח ארוך, ולא הולך לקרות מחר, אני חושבת שאנחנו צריכים להיערך בשתי רמות הרבה יותר.

קולט אביטל: רמה אחת היא החינוך הציוני בכל הדרכים האפשרויות.

קולט אביטל: דבר שני גם לרענן את הקאדר של השליחים, כל מי שמטפל בשליחי נוער ובתנועות נוער, אלו אנשים מבוגרים מאוד, שאני לא רואה שהנוער יכול להזדהות איתם.

קולט אביטל: אני, כאדם מבוגר, לא פוסלת אנשים מבוגרים, תבינו אותי.

קולט אביטל: אבל אני חושבת שבגילי לא הייתי הולכת להיות מדריכה בתנועת נוער.

קולט אביטל: אני חושבת שאנשים צעירים רוצים לראות אנשים צעירים יותר ולהזדהות איתם.

קולט אביטל: התרשמתי שהמסגרת שאולי היא לא בטיפולכם, "תגלית".

קולט אביטל: בסך הכל כמעט לא מגיעים לאנשים מאורגנים, וכל אלה שמגיעים במסגרת "תגלית", אלו אנשים שהיו כבר פעמיים שלוש כאן.

קולט אביטל: אני תוהה אם נכון ומוצדק להוציא כל כך הרבה כסף עליהם.

קולט אביטל: רעיון מאוד חשוב ומבורך, ששמענו עליו שם ושהתחיל להתבצע, הוא להביא בני נוער בשמיניות לארץ.

קולט אביטל: דבר אחרון וחביב, התרשמנו מאוד מהמסירות של האנשים.

קולט אביטל: אני רוצה לחזור על זה על קצה המזלג.

קולט אביטל: אנחנו חושבים שיש פוטנציאל, קיים פוטנציאל, ועל זה אולי תדבר מלי.

קולט אביטל: הקושי הוא לגבי האוכלוסייה הבוגרת בצד המקצועי, אנחנו מערימים בארץ קשיים עצומים בפני עולים.

קולט אביטל: יש כאן גילדות, דיברתי על זה עם מרינה, צריכים לנסות לטפל בכל הנושא הזה שנוגע לרישוי.

קולט אביטל: אני חושבת שהנושא הזה הוא קשה מאוד, הוא נושא שפשוט מונע בעד האנשים לבוא.

קולט אביטל: התרשמתי כך גם לגבי העלייה מארגנטינה.

קולט אביטל: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לחבריי.

מל פולישוק-בלוך: בהחלט אני מצטרפת לכל מה שאמרת.

מל פולישוק-בלוך: אמרתי את זה בצרפת בפריז, ואני אומרת את זה כאן בוועדה.

מל פולישוק-בלוך: הנסיעה הזאת חיברה אותי עוד יותר לנושא של בעיות של עליה וקליטה כמובן.

מל פולישוק-בלוך: נגעת כאן בשלושה מרכיבים חשובים.

מל פולישוק-בלוך: דיברת על הגילדות ועל הרישוי, אבל יש לזה היבט נוסף.

מל פולישוק-בלוך: לגבי צרפת – ההתרחקות שלהם מישראל.

מל פולישוק-בלוך: יש קבוצה יחסית קטנה שאליה הם מגיעים - - -

קולט אביטל: התרחקות או התקרבות לישראל?

מל פולישוק-בלוך: לא, הקהילה היהודית, אלה שקשורים למוסדות של הסוכנות, ושל תנועות הנוער, הם מאוד מקורבים לישראל, להיפך.

מל פולישוק-בלוך: אבל יש קהילה יהודית גדולה מאוד שהם לא מגיעים אליה, זאת אחת הבעיות שגילינו שם.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שליותר מהמחצית לא מגיעים.

מל פולישוק-בלוך: אחת האפשרויות להגיע לאותה קהילה שהוזכרה שם, היא על ידי יצירת מעין מרכזים קהילתיים.

מל פולישוק-בלוך: בשביל זה אין להם תקציב כמובן, ובשביל צריך שיתופי פעולה יותר גדולים של כל הגורמים שפועלים יותר ביהדות צרפת, אבל אני מניחה שאותה בעיה קיימת בכל מקום.

מל פולישוק-בלוך: יוצא ששיתוף פעולה ופעילות של חינוך וקירוב הקהילה היהודית הוא חשוב מאוד.

מל פולישוק-בלוך: זה שם.

מל פולישוק-בלוך: לגבי העלייה, חשוב מאוד לסייע להם למצוא מקומות עבודה בארץ.

מל פולישוק-בלוך: את החיבור של - אתה בא לישראל וכבר יודע לאן אתה הולך, זה מאוד חשוב.

מל פולישוק-בלוך: לא תמיד זה אפשרי, אבל אפשר להקל עליהם, על ידי זה שמתחילים שם לחפש מקומות עבודה.

מל פולישוק-בלוך: אגב, הבנתי ששרת הקליטה מנסה לעשות משהו דומה בתחום של ישראלים חוזרים.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שצריך לעשות את זה עוד יותר בקרב עולים חדשים שאין להם את השפה, יותר קשה להם להיקלט מאשר ישראלים חוזרים, וצריך לפעול בכיוון הזה.

מל פולישוק-בלוך: כמובן נושא הרישוי.

מל פולישוק-בלוך: באופן אישי אני אומרת, שצריך לטפל בנושא של מדענים עולים.

מל פולישוק-בלוך: צריכים לנתב אותם ולעזור להם להשתלב במוסדות מחקר, שגם בזה אנחנו לא עושים מספיק.

מל פולישוק-בלוך: עשינו פעם, אבל היום לא.

מל פולישוק-בלוך: סך הכל זה היה מרתק.

גילה גמליאל: הנסיעה היתה מאוד חשובה בכל מה שקשור בלהפנים את הבעיות שקיימות לא רק בפני היהודים בצרפת, אלא גם בפני היהודים מצרפת.

גילה גמליאל: בהיבט הזה נחשפנו להרבה נקודות שהזכירו כאן קולט ומלי, במיוחד בכל מה שקשור לשינוי התפיסתי שצריך לעשות על מנת לקלוט את העולים בארץ בצורה יעילה וטובה יותר, ובצורה שבה לא נמצא את עצמנו שהעולים נאלצים אחרי תקופה מסוימת בגלל חוסר התאקלמות, לנסות ולנווט את העזיבה שלהם מחוסר התאקלמות.

גילה גמליאל: כפי שאמרנו קודם, הזעקה שאנחנו רוצים להביא מצרפת, היא בכל מה שקשור לאותן גילדות מבוגרות של מתן רשיונות.

גילה גמליאל: הכרה ברשיון של אנשים שהם בעלי אסמכתאות בכל מה שקשור לראיית חשבון, למהנדסים, לרפואה וכיוצא בזה.

גילה גמליאל: חייבים לבדוק את כל המקצועות האקדמאים.

גילה גמליאל: זה בא לידי ביטוי לא רק באותם אנשים שהם כבר בעלי אסמכתא, צריך לחשוב על קריטריונים שיגובשו על מנת ליצור את ההקבלה לאותם אנשים, לתת להם את ההכשרה כבר בצרפת, טרם הגעתם לארץ.

גילה גמליאל: וכשהם מגיעים הם יכולים ישר להשתלב בכל מה שקשור לעבודה.

גילה גמליאל: העניין השני הוא בכל מה שקשור לסטודנטים.

גילה גמליאל: גם סטודנטים שנמצאים במהלך תקופת הלימודים, יש מקום לחשוב על שילוב זרועות עם המוסדות להשכלה גבוהה פה בארץ, על מנת שיכירו בהם במקסימום האפשרויות מבחינת הלימודים, כמו שמבצעים הרבה על ידי EXCHANGE-PROGRAMME בין אוניברסיטאות בעולם.

גילה גמליאל: שווה לחשוב גם על ההיבט הזה ולתת לאותם סטודנטים לא להמתין ולחכות עד תום הלימודים שלהם בחו"ל, ובטח ובטח לא להפסיד את כל השנים האלה שהם למדו שם, אלא לנסות ולהקל עליהם גם בהיבט הזה את ההתאקלמות.

גילה גמליאל: סך הכל שכר הלימוד הוא מאוד גבוה גם פה בארץ, ועולים זה לא הדבר הכי פשוט בעולם בהיבט הזה.

גילה גמליאל: הדברים האלה עדיין יכולים לקבל גמישות בכל מה שקשור לנקודה הזאת.

גילה גמליאל: הצוות שליווה אותנו היה צוות מעולה.

קולט אביטל: זה לא רק שהצוות היה מעולה, גם המשלחת הייתה מעולה.

גילה גמליאל: המשלחת הייתה מצוינת, אבל הצוות שליווה אותנו היה מאוד איכותי.

גילה גמליאל: קיבלנו מהם את האינפורמציה בצורה הטובה ביותר לעומת הזמן הקצר שהיינו שם.

גילה גמליאל: הצלחנו לטעום על קצה המזלג גם את הפן הפרלמנטרי ולהבין את המצב שאנחנו נמצאים שם.

גילה גמליאל: אם היו לנו הסתייגויות, זה היה לגבי הנציג שם.

גילה גמליאל: הנציג מטעם השגרירות לא יצר אתנו לא קשר, קשר במובן של להיפגש אתנו.

גילה גמליאל: הופתענו, כי לאורך כל המשלחות הגיעו אלינו אפילו לשדה התעופה.

גילה גמליאל: כאן הרגשנו קרירות יתרה.

גילה גמליאל: גם בכל מה שקשור לנציג מטעם השגרירות ממשרד החוץ, גם הוא היה בלתי מוכן בעליל בכל מה שקשור לעדכן את נציגי המשלחת בעניינים טריוויאליים לחלוטין כמו - יושב ראש ארגון הידידות, אשתו נפטרה באותו בוקר, הוא בא בכל זאת לפגישה, זה רק מראה את היחס המועדף והנפלא שהוא מעניק למשלחת הישראלית, להבדיל מהנציגים שלנו שם.

גילה גמליאל: הוא מגיע, אנחנו לא יודעים את הנתון הבסיסי של להראות כמה אנחנו מעריכים את עצם הגעתו למרות הסיטואציה במצב הזה.

גילה גמליאל: זה פשוט דבר חמור מבחינתנו כששמענו את זה בסוף הדיון.

קולט אביטל: אגב, שמענו את זה ממך.

קולט אביטל: גילה באיזשהו שלב נפגעה מזה שהאיש קם ועזב.

קולט אביטל: אז היא שאלה למה הוא עוזב.

גילה גמליאל: שאלנו מבחינת המשלחת מה גרם לו לקום וללכת, ואז אמרו שאשתו נפטרה.

גילה גמליאל: ומי אומר את זה?

גילה גמליאל: אותו נציג של משרד החוץ.

גילה גמליאל: היה עניין גם של השרה היהודייה.

גילה גמליאל: הייתה תקרית באותו בוקר כאשר נפגשנו איתה, היה פרסום בעיתון "הארץ", כל ההסתייגויות שלה היו סביב ההיבט הזה של אותו עיתון שאנחנו לא ידענו במה מדובר.

גילה גמליאל: אבל הוא כמובן יודע על מה מדובר, והוא מדבר איתה בסוגייה הזאת.

גילה גמליאל: אלה הנקודות שלטעמי היו פחות חיוביות.

גילה גמליאל: בסך הכל ספגנו קהילה מדהימה.

גילה גמליאל: אני חושבת שאפילו מלי חברתי שעזבה קודם, הבינה את החשיבות של לשלב את אהבת ארץ ישראל, קצת מהמסורת והיהדות סביב הלימודים שם.

גילה גמליאל: זה היה פשוט להתפעל לראות את התלמידים שם.

גילה גמליאל: זיהינו שם פוטנציאל אדיר מקרב הצעירים והצעירות לעלייה לארץ.

גילה גמליאל: שם שאלנו שתי שאלות.

גילה גמליאל: הראשונה שאלנו מי ביקר בארץ, 90% מהצעירים היו כבר בביקור בארץ.

גילה גמליאל: השאלה השנייה – האם אתם רוצים לעלות לארץ – 80% הרימו את היד בקטע של פוטנציאל עלייה.

גילה גמליאל: אלה דברים שצריכים לקחת בחשבון ולקדם אותם בברכה.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך כמובן את שלום ראובן ואת אריה אזולאי.

גילה גמליאל: שלום ראובן היה אתנו וארגן את הכל בצורה יוצאת מן הכלל, וממש און-ליין על כל דבר.

גילה גמליאל: מבחינת הסוכנות, אין לי אפילו הערה אחת.

גילה גמליאל: היה קצר, וחוץ מזה הכל היה בסדר.

גילה גמליאל: זה מאוד העשיר אותנו, וכמי שלא חברה בוועדת עלייה וקליטה, זה רק נתן ערך מוסף לכל מה שקשור לנקודה הזאת.

גלעד ארדן: אני מסכים עם כל ההערות שלכם הפרטניות לגבי תכני הביקור.

גלעד ארדן: כדי לא לחזור על הדברים, אני רוצה להעיר הערה כללית.

גלעד ארדן: בפעם הראשונה שנפגשתי עם מועמדים לעלייה לארץ, ובפרט שחלקם היו צעירים, זאת הייתה הפעם הזאת.

גלעד ארדן: אני רוצה להגיד שאני דווקא קצת עצוב מהסיור הזה.

גלעד ארדן: היום כולנו מבינים שהבעיה המרכזית שלנו במדינת ישראל היא הבעיה הדמוגרפית.

גלעד ארדן: חוץ מעוד בעיות שיש, כולם מדברים כל היום על הבעיה הדמוגרפית.

גלעד ארדן: אנחנו כחברי כנסת כשמגיעים למדינה כמו צרפת - ואני מטייל בשבת, ופתאום נופלת על איזושהי הפגנה של כאפיות ודגלי פלסטין, אני מבין בערך איך מרגישים היהודים שם.

גלעד ארדן: וכמו שגילה אמרה, אנחנו הולכים לבתי ספר, ואין לאף אחד ספק ביהדותם, לא כמו במקומות אחרים שיש ספק.

גלעד ארדן: כולם שם יהודים מאה מאה אחוז בצרפת.

גלעד ארדן: לכולם יש קשר לישראל, כולם או חלקם הגדול ביקרו בישראל.

גלעד ארדן: וכשאני מנסה להבין למה עולים משם 2,000 בשנה, ולא 20-30 אלף, אז אני אומר, ממשלת ישראל כנראה משקרת לציבור.

גלעד ארדן: לא יכול להיות שהממשלה תגיד שנה אחר שנה שהיא רוצה להביא עולים לישראל, ושהיא מבינה שזה לא מהיום, שזו אחת המטרות המרכזיות של הקמת מדינת ישראל.

גלעד ארדן: יש ציבור כל כך טוב וכל כך חשוב שם.

גלעד ארדן: חוץ מהפעילות הברוכה של הסוכנות, שעם כל הכבוד לה, יש לה גם כן כלים מוגבלים, אני לא מרגיש שיש שם פעילות אמיתית של ממשלת ישראל.

גלעד ארדן: בטח כשאני שומע על חסמים ביורוקרטיים של גילדות ושל דברים כאלו שבגלל זה אנחנו מפסידים במדינת ישראל.

גלעד ארדן: האמת היא שחזרתי עצוב מזה.

גלעד ארדן: אני חושב שאולי המסקנה שלי מהסיור זה שאנחנו כחברי כנסת, גם ימין וגם שמאל, צריכים להפעיל לחץ, או לנסות ליזום איזושהי תכנית, פרוייקט לאומי, ולהעביר אותה בחקיקה.

גלעד ארדן: לחייב את הממשלה באיזה שהם סטנדרטים גם תקציביים וגם אולי ועדת מנכ"לים שתשב ותדווח לכנסת אחת לשלושה-ארבעה חודשים מה הפעולות שהממשלה עשתה בחודשים האחרונים, כדי לנסות ולקדם עלייה ממקומות ספציפיים.

גלעד ארדן: אני חושב שאתם – גם ראובן וגם אריה יכולים לעזור לנו בזה.

גלעד ארדן: יכול להיות שאולי זה לא נוח לכם לעשות דברים כאלו כדי להוות קטליזטור על הממשלה, אבל אפשר לעשות את זה גם לא בצורה בוטה וגלויה, ולהשאיר לנו את העבודה הזאת.

גלעד ארדן: אני אומר תודה שנתתם לנו את הכלים לראות עד כמה המדינה לא בסדר, ולא מספיק פועלת.

גלעד ארדן: ודווקא עכשיו כשיש עלייה של אנטישמיות, ואולי מבינים בחו"ל, שלא משנה מה מדינת ישראל תעשה וכמה טרור היא תספוג, לא אוהבים אותנו ולא רוצים אותנו.

גלעד ארדן: שם בעיקר יש גידול באחוזים של האיסלאם שמהגרים לאירופה.

גלעד ארדן: אני שמח אם נמשיך לקבל מכם כלים ורעיונות כדי לקדם את זה בכנסת.

גלעד ארדן: ושוב תודה רבה.

קולט אביטל: אני רוצה להצטרף למה שאמר גלעד ולהגיד שני דברים.

קולט אביטל: חרף העובדה שאנחנו היינו משלחת ממפלגות שונות, בנושא הזה אין בינינו חילוקי דעות.

קולט אביטל: כולנו יצאנו מתוך נקודת ראייה שיש פוטנציאל, יש היום צומת דרכים שלא הייתה קיימת קודם.

קולט אביטל: יהודי צרפת כל השנים חשבו שהם הגיעו למקום הכי ליברלי בעולם, ושהם יכולים להשתלב בחברה, וענייני דת לא משנים, זאת חברה אוניברסלית וכו'.

קולט אביטל: זאת היום חברה שהולכת על פילוג מאוד עמוק, כולם מבינים שמי שהביא את זה, זו הקהילה המוסלמית.

קולט אביטל: אבל כיוון שיש שם במקרה הטוב 600 אלף יהודים, לעומת שישה מיליון מוסלמים, אז החברה היהודית מאבדת מכוחה הפוליטית אם בכלל היה לה.

קולט אביטל: אני חושבת שאנחנו צריכים להבין שגם המפלגות כבר לא כל כך ששות לקדם את האינטרסים של היהודים, אולי עדיין המפלגה הנוכחית של שיראק עושה את זה.

קולט אביטל: אבל לצערי או לדעתי, הסוציאליסטים הרימו ידיים ואמרו, מה איכפת לנו הקול היהודי, העיקר שאנחנו נשרת את המוסלמים.

קולט אביטל: אני חושבת שאנשים מתחילים להרגיש רעידת אדמה מתחת לרגליהם.

קולט אביטל: השאלה שלנו היא, שלמרות שהם כבר הגיעו למסקנה שאולי לא לעולם חוסן, ולא יישארו שם, לא בהכרח יגיעו אלינו אם לא נדע להיות אטרקטיביים.

קולט אביטל: אני רוצה להגיד עוד דבר, אני יודעת שיש מודעות, ואני יודעת שמשרד הקליטה עושה דברים, אבל לא מספיק ללכת ולהדפיס פרוספקטים, ולנסוע לאילת כאשר באים 10,000 תיירים מאילת ולחלק להם אותם.

קולט אביטל: זה נחמד, זה משעשע, אף תייר שבא לשם ויושב בשמש ומורח שמן לא מתחיל לחשוב על שאלות קיומיות כשהוא משתזף בשמש של אילת, וזה ניסיון שצריך לעשות אותו עם חריש יותר עמוק.

קולט אביטל: באותו בית ספר בסרסל שבו היינו, כיוון שלוקחים את הילדים מהגנון ומלמדים אותם יום יום מה זה ישראל, אז הם גם יודעים שיום אחד הכתובת שלהם זה ישראל.

קולט אביטל: ובדיוק כפי שהצרפתים ידעו בכל העולם להקים מרכזי תרבות שתמיד דיברו על זה שצרפת צרפת ארץ מולדת, כך אנחנו בעצם לא השכלנו לעשות הרבה מאוד שנים.

קולט אביטל: עכשיו אנחנו עומדים בפני שוקת שבורה, כי מצד אחד לא השקענו בזה.

קולט אביטל: משרד החוץ תמיד היה עסוק בלדבר לגויים, והסוכנות היהודית דיברה לחלק מהיהודים, והממסד היהודי הצרפתי רצה לשמור כרגיל על היהודים בתוך צרפת.

קולט אביטל: גם היום אם תבוא ותדבר איתם על אנטישמיות, אז חלק מהאנשים יגידו חס וחלילה, לא צריך להגזים, אין כל כך הרבה אנטישמים.

קולט אביטל: פה אנחנו צריכים לחשוב איך לטווח ארוך יכולים לפנות לפוטנציאל האדיר הזה, וכפי שאמרו החברים שלי פה, אם אנחנו לא נדאג לתנאי קליטה אמיתיים, אם לא נהפוך את זה לפרוייקט, שכאשר אדם מגיע לארץ, ודאי ממדינת רווחה, הוא לא מגיע משום שהוא חייב לברוח משם, זאת עלייה מבחירה.

קולט אביטל: ואם הם לא יבואו הנה למשהו או למישהו או לאיזשהו ממסד שדואג לנסות לתת להם עבודה, למצוא להם פתרונות דיור וכו', ועוד להיפך, אנחנו גם מקצצים את כל זכויותיהם - זה המסר שאנחנו נותנים להם.

קולט אביטל: אז אתם עובדים נגד השעון, ואתם עובדים נגד הזרם.

קולט אביטל: לכן תפקידנו כאן לנסות ולעזור לכם, ואני שמחה מאוד שגם גלעד גם גילה וגם אנשים אחרים, אולי נוכל היום יחד ללכת ולנסות לפחות להחזיר אחורה את השעון של הגזרות נגד העולים.

אריה אזולאי: תודה על הזמן שהקדשתם.

אריה אזולאי: רואים שיש ראייה חדה לעומק.

אריה אזולאי: דרך אגב, רק אינפורמציה בנושא של הרישוי שהוא בלם מעבר למה שאתם יכולים להרגיש, כי שם כל בעל מקצוע הוא גם אבן שואבת למערכת שלמה.

אריה אזולאי: הם הדוגמה, אם הם זזים, אז זזים.

אריה אזולאי: בישיבה שהיתה בוועדה משותפת עם הממשלה בנושא הזה, ראש הממשלה ביקש משרת הקליטה להכין דיון בממשלה בנושא הרישוי.

אריה אזולאי: אני חושב שבזמן הקרוב הממשלה עומדת לדון מה לעשות בגלל הגילדות וכו', כי זה בלם מרכזי בעלייה מצרפת בעיקר.

קולט אביטל: אני רוצה לומר, הדיונים בממשלה, למרות שהייתי רוצה שהם יתקיימו, אני לא תמיד חושבת שהם עוזרים.

קולט אביטל: תראו מה שקרה אתמול בוועדת שרים.

קולט אביטל: זה הכי מבייש אותי מכל מה שאני ראיתי בזמן האחרון.

קולט אביטל: ישנם כמה מאות חיילים פה שהם ילדים להורים גרושים, והם החליטו לגרש את האמהות של החיילים.

קולט אביטל: 33 אמהות הולכים ומגרשים, ועוד 30 מועמדות לגירוש.

קולט אביטל: עכשיו זה מה שהממשלה צריכה לעשות?

קולט אביטל: מזה אנחנו נתעשת?

אריה אזולאי: אני רוצה להודות לכם.

אריה אזולאי: מגיע כל הברכה לראובן שלום שמלווה את הנושא באופן אישי ולעומק.

אריה אזולאי: תודה רבה.