ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 98, 2004-03-04 00:00

קולט אביטל: מה שעשו זה קצת קוסמטיקה, קצת ניקוי, אבל פה צריך פתרון יסודי.

קולט אביטל: אי אפשר ב-2004 להביא עולים ולהכניס אותם לדבר כזה.

קולט אביטל: הפתרון הוא דיור ציבורי כמו שצריך, כמו שמתחייב.

קולט אביטל: בשנים האחרונות ממשלת ישראל לא בנתה, מוצאים פתרונות מאולתרים וככה זה נראה אחרי שנתיים-שלוש.

קולט אביטל: הרי אנחנו במו ידינו מכניסים אנשים לחור כזה.

אורלי וילנאי פדרבוש: מה יקרה כאן מחר בבוקר, אחרי שאת היית וראית במו עינייך?

קולט אביטל: ממה שאני שמעתי ממשרד הקליטה, הציעו לאנשים פתרונות אחרים והם לא רוצים לצאת מכאן.

משה טיומקין: זה מאוד-מאוד לא מדויק, חברת הכנסת אביטל.

משה טיומקין: זה רחוק מלהיות מדויק.

קולט אביטל: אם זה לא מדויק, אני רוצה לדעת מי האנשים שמוכנים לצאת מכאן, ואנחנו נשב עם משרד הקליטה כדי להוציא אותם מכאן.

קולט אביטל: לגבי הדבר הזה, לדעתי חייבים לפנות למשטרה לעשות בדיקה יסודית על מה שקרה.

אורלי וילנאי פדרבוש: אני רוצה שוב לשאול אותך - יש לכם היום הכוח בכנסת לעשות משהו באופן מיידי?

אורלי וילנאי פדרבוש: מחר בבוקר לספק איזושהי תשובה לאנשים כאן?

קולט אביטל: אין לנו את הכוח האקזקוטיבי, אבל יש לנו מספיק יכולת לשבת עם אנשי משרד הקליטה, ואני מאמינה שאם נתעקש נמצא את הפתרונות.

קולט אביטל: לכן אנחנו כאן, לא רק כדי לראות, לא רק כדי להתריע, אלא כדי לנסות קודם כל למצוא את הפתרון לאנשים האלה.

קולט אביטל: בי"ת, אנחנו כוועדה מתארגנים לעשות מאבק לפתרונות דיור נאותים.

אורלי וילנאי פדרבוש: כמה חברי כנסת יש בוועדה?

קולט אביטל: בוועדה יש כעשרה חברי כנסת.

אורלי וילנאי פדרבוש: ואיפה הם עכשיו?

קולט אביטל: יגיעו במשך הזמן.

משה טיומקין: הודיעו על הסיור הזה גם לחברי הכנסת מהסיעות שמייצגות את הקהל שמייצג את העולים בארץ?

קולט אביטל: בוודאי, חבר הכנסת נודלמן, חברת הכנסת מרינה סולודקין, חבר הכנסת יורי שטרן, חבר הכנסת יגאל יאסינוב, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

קולט אביטל: אני מקווה שהם בדרך.

משה טיומקין: אני מוכרח לומר מילה טובה בעיקר לאורלי, כי מסתבר שבשביל להזיז משהו, בשביל לעורר תשומת לב, אפילו קוסמטיקה כפי שאת אומרת, אם אורלי לא היתה פה פעמיים, אם ערוץ 1 לא היה פה פעמיים, אם ערוץ לא היה פה, גם זה ספק אם היה קורה.

קולט אביטל: כל פתרונות ה"חאפ-לאפ" שעשו לא יכולים להחליף פתרון יסודי.

קולט אביטל: אנחנו רואים שלא היתה בכלל בנייה ציבורית בשנים האחרונות, וכשהגיעו העולים ייבאו מאמריקה בתים בבנייה קלה והעמידו אותם בדימונה, בירוחם, באופקים, בבאר שבע, הקימו קוטג'ים.

קולט אביטל: היום כל הבנייה הקלה הזאת היא במצב גרוע ביותר, הבתים אינם ראויים למגורים.

קולט אביטל: אם לשר השיכון יש איזושהי מדיניות, אם הוא מוכן להשקיע פרוטה בעניין, אז התשובה היא שאין כסף לעולים.

קולט אביטל: קיצצו את כל התקציבים, את כל המשאבים מפנים למקום אחר מעבר לקו.

אורלי וילנאי פדרבוש: מה עושה ועדת העלייה והקליטה של הכנסת בנושא הזה?

קולט אביטל: ועדת הקליטה יכולה להילחם.

קולט אביטל: היא פנתה לראש הממשלה, היא הולכת עכשיו לחוקק חוק בקשר לדיור ציבורי, אני מקווה שהחוק הזה יעבור, אנחנו לקחנו חוק שבכנסת הקודמת ניסה לחוקק השר מאיר שטרית.

קולט אביטל: אם השר שטרית כשהיה באופוזיציה היה מוכן לחוקק את זה, אני מניחה שהממשלה תתמוך בנו עכשיו.

קולט אביטל: מדובר בבנייה לצורך השכרה לעולים.

תא"ל איתן דנגוט: הגענו לפה במעורבות של עיריית תל אביב וערוץ 1, במסגרת עיסוק כולל שלנו כפיקוד עורף וביחידות אחרות של הצבא בנושא צבא-קהילה או צבא-חברה; אנחנו מבצעים הרבה מאוד פעילויות למען החברה.

תא"ל איתן דנגוט: כשראינו את המצב במקום הזה - אני לא מדבר על המצב התשתיתי והמצב החקיקתי, זה מעבר לתחומים שאנחנו עוסקים בהם - עשינו את המינימום שיכולנו לעשות לשיפור סביבתי במסגרת מספר שעות שחיילים תורמים בשבוע.

תא"ל איתן דנגוט: קישרנו את זה גם לפעילות קהילתית עם האוכלוסייה שיושבת כאן.

תא"ל איתן דנגוט: עכשיו אנחנו בפעילות נוספת של פרוייקטים נוספים עם העירייה, אנחנו עושים את זה בהרבה מאוד ערים.

קולט אביטל: יש ביקורים של החיילים פה מדי פעם?

תא"ל איתן דנגוט: אחד הדברים החשובים בראייה שלנו זה להימנע מטיפולים קוסמטיים נקודתיים ולשמר קשר.

תא"ל איתן דנגוט: קשר שבועי רציף זה יכול להיות עם ילדים בסיוע לשיעורים, בטיפול בקהילה מבוגרת, בתעסוקה, בקליטה של אוכלוסיות מיוחדות; זה קשר עם בסיס לאורך שנה.

תא"ל איתן דנגוט: אנחנו עושים גם מספר מבצעים כמו יחידות צבאיות אחרות - זה תלוי כמובן גם בזמן כי מספר השעות הוא מוגבל - לקראת פסח בסיוע לקהילות נוספות שנמצאות במצב דומה.

תא"ל איתן דנגוט: המטרה שלנו היא לסייע במצב הקיים, אנחנו כמובן לא מתעסקים בפתרון המעמיק ובדברים מעבר לסיטואציה שבה מצאנו את המקום הזה.

קולט אביטל: סטטיסטית, עם כמה מקומות כאלה אתם מתעסקים?

פיקוד העורף: בפיקוד העורף יש לנו פרוייקט רחב היקף בכל רחבי הארץ.

פיקוד העורף: נתנו לזה השנה דגש מירבי בחלק החינוכי.

פיקוד העורף: כל חייל אצלנו במסגרת הפעילות השגרתית שלו מקדיש לנושא כחמש שעות שבועיות.

פיקוד העורף: אני מדבר פה על עשרות מוסדות של חינוך מיוחד או קהילות שמוזמנות אלינו או שמגיעים אליהן.

קולט אביטל: רוב הקהילות שאתם מטפלים בהן זה קהילות מעורבות או בעיקר עולים חדשים?

פיקוד העורף: אלה קהילות מעורבות.

פיקוד העורף: אלה יכולות להיות אוכלוסיות מיוחדות של מוסדות, אוכלוסייה קשישה, וגם - -

דובר: אני הייתי כאן בזמן הגשם, וגשם נכנס מכאן והיה פה מים בגובה חצי מטר.

אורלי וילנאי פדרבוש: תנסה להסביר לנו למה אנשים חיים בתנאים כאלה.

משה בלאס: בשביל זה הם משלמים 150-200 דולר, לא 400 דולר.

אורלי וילנאי פדרבוש: בגלל זה אתה משאיר אותם בתנאים האלה?

משה בלאס: לא, הם מקבלים את התנאים הכי טובים.

אורלי וילנאי פדרבוש: איפה התנאים הכי טובים?

משה בלאס: תיכנסי ותראי.

משה בלאס: תיכנסי את, אני לא אכנס.

משה בלאס: אני לא אפריע לדיירים, אני לא כמוך - נכנס ועושה מה שאני רוצה.

קולט אביטל: הם הזמינו אותנו.

דובר: אנחנו הוזמנו לכאן על-ידי עולים.

משה בלאס: הם הזמינו אתכם?

משה בלאס: הם צריכים לשאול אותי בשביל להיכנס לפה.

משה בלאס: זה כמו שאני אכנס לתוך הבית שלך, זה אותו הדבר.

אורלי וילנאי פדרבוש: זה הבית של האנשים, לא שלך.

משה בלאס: זה בניין שלי.

אורלי וילנאי פדרבוש: ולכן אתה יכול לנצל אותם?

משה בלאס: אני לא מנצל אף אחד, את מנצלת שאת באה עם כל החמולה הזאת לפה.

קולט אביטל: אני הזמנתי אותם.

משה בלאס: אז מה אם את הזמנת אותם?

משה בלאס: אז מה?

משה בלאס: יש חוק.

קולט אביטל: יש חוק, ואני יכולה לבקר בכל מקום.

משה בלאס: כשרוצים להיכנס למקום, מודיעים.

קולט אביטל: יש לי רשות להיכנס לכל מקום.

משה בלאס: למה מי את?

משה בלאס: יש לך חסינות?

קולט אביטל: נכון.

משה בלאס: את אלוהים?

משה בלאס: אני לא מבין.

משה בלאס: את לא יכולה להיכנס לבית שלי.

משה בלאס: זה הבית שלי.

אורלי וילנאי פדרבוש: מה עם הדירות האלה?

משה בלאס: פה אף אחד לא גר.

משה בלאס: בכל הדירות האלה אף אחד לא גר.

משה בלאס: זה שלי, אף אחד כרגע לא גר פה.

משה בלאס: איפה את רואה שגרים פה?

משה בלאס: רק בדירות האלה גרים.

אורלי וילנאי פדרבוש: בוא תיקח אותנו לראות את הדיירים.

משה בלאס: בבקשה, תגידי לחברת הכנסת.

משה בלאס: גלינה פודנינסקי : התנאים רעים מאוד, אין לי אפשרות לצאת מפה.

משה בלאס: שילמתי הכל מראש.

קולט אביטל: כמה שילמת לחודש?

גלינה פודנינסקי: 360 דולר, 1,800 שקל.

דובר: חברת הכנסת אביטל, אלה חיים בפחד.

דובר: אל תעמידי אותם במבוכה.

קולט אביטל: היא אומרת שהיא משלמת 1,800 שקל לחודש, לא 180 דולר.

משה בלאס: יש כאלה שמשלמים 200 או 220, כולל מים, כולל הכל.

משה בלאס: זה תלוי איזה חדר יש לה.

משה בלאס: למה לא תיכנסי אליה הביתה?

ז'אנה לוקשין: היא אומרת שאין אף דייר שמשלם 200 או 220 דולר.

גלינה פודנינסקי: מה שאני משלמת זה גם על חשמל, מים, הכל הכל, וגם כל תיקון שצריך.

גלינה פודנינסקי: יש מזגן, זה חשמל.

גלינה פודנינסקי: זה הרבה.

גלינה פודנינסקי: נתתי הכל לחודש נתתי כסף לבעל הבית, זה 360 דולר.

משה בלאס: תשאלי אותה כל כמה זמן היא משלמת?

גלינה פודנינסקי: אני שילמתי שנה מראש.

גלינה פודנינסקי: עכשיו נתתי כסף של שנה.

משה בלאס: הורידו לה גם 50 דולר כל חודש.

ז'אנה לוקשין: היא אומרת שבגלל שהיא שילמה שנה מראש, נתנה לא צ'קים - -

משה בלאס: זה צ'קים, זה לא כסף מזומן.

משה בלאס: זה כל חודש בחודשו.

ז'אנה לוקשין: הוא נתן לה אפשרות לשלם 300 דולר לחודש.

ז'אנה לוקשין: היא שילמה לו 3,600 דולר עבור שנה מראש, בגלל זה היא קיבלה הנחה.

ז'אנה לוקשין: (הפסקה)

ז'אנה לוקשין: (מתרגמת את דבריה של דיירת אחרת) בגלל שהיא מקבלת ביטוח לאומי, לא מגיע לה הוסטל.

קולט אביטל: אני אבדוק את זה.

אורלי וילנאי פדרבוש: מישהו צריך לקחת את הכפפה ולהגיד "אני לא בסדר".

קולט אביטל: עם כל רצוני להאשים את הממשלה, אני חייבת להיות ישרה בעניין הזה.

קולט אביטל: אנשים באו הנה.

קולט אביטל: אני חושבת שמה שלא בסדר שכשבאים אנשים לא מייעצים להם, לא מלמדים אותם, לא נותנים להם ייעוץ משפטי, לא מכוונים אותם לאן ללכת.

קולט אביטל: פה לא צריך לתת לאנשים דיור כזה, הממשלה צריכה לדאוג לדיור מתאים.

אורלי וילנאי פדרבוש: בדיוק.

אורלי וילנאי פדרבוש: ואנחנו לא קולטים עלייה מאתמול, אנחנו קולטים עלייה לפחות חמישים שנה.

קולט אביטל: אבל אנחנו רק קולטים יותר גרוע כל שנה.

קולט אביטל: במקום להפנות משאבים לפתרונות דיור לעולים, כל התקציבים של השיכון קוצצו ולמשרד השיכון אין שום כוונה לעזור לשפר את הדיור של העולים.

אורלי וילנאי פדרבוש: צריך לתת כאן פתרון אמיתי.

אורלי וילנאי פדרבוש: מה התגובה של משרד הקליטה?

אורלי וילנאי פדרבוש: בבקשה.

יולנדה שטראוס: בתור אחת שקיבלה את גלינה בצורה יפה לא אחת באופן אישי, גלינה אף פעם לא נזקקה למשרד הקליטה.

יולנדה שטראוס: כמה שיכולנו לעזור לה, עזרנו.

יולנדה שטראוס: עובדה שהיא כרגע סיפרה לכם שהיא רוצה לעבור לרוסיה.

יולנדה שטראוס: היא רוצה לחזור לעיר שבה היא התגוררה.

אורלי וילנאי פדרבוש: היא טוענת שההוסטל היה כל כך מיושן וכל כך לא נוח שפשוט אי אפשר להיכנס.

משה בלאס: אז את רואה שפה יותר נוח לה, אחרת היא לא היתה באה לפה לגור.

משה בלאס: תלכו למקומות שיש יותר זבל.

מאיה צ'אוסובסקי: (מדברת ברוסית, להלן תרגום דבריה) הרבה פעמים אין חשמל, אין אור.

מאיה צ'אוסובסקי: המדינה עזרה ברהיטים שאתם רואים פה, ואני אומרת תודה רבה.

קולט אביטל: איפה את מבשלת?

מאיה צ'אוסובסקי: כל הסירים, הכל פה.

קולט אביטל: בקיץ יש פה מזגן או משהו?

מאיה צ'אוסובסקי: אין.

מאיה צ'אוסובסקי: ארבע-חמש פעמים ביום סוגרים את החשמל ואין אור.

מאיה צ'אוסובסקי: אני יושבת בלי אור, בלי חשמל.

אורלי וילנאי פדרבוש: יש לו חוב עצום לחשמל.

גלינה פודנינסקי: יש לי חוזה לחמש שנים עם בעל הבית, אבל אני לא מקבלת 600 שקל נוספים ממשרד השיכון כי הגעתי כגמלאית.

קולט אביטל: אז את לא יכולה לצאת מפה בגלל החוזה.

קולט אביטל: אבל אם לא היה חוזה, אם אפשר לפתור את בעיית החוזה, את מוכנה לצאת מכאן?

גלינה פודנינסקי: כן, אני אצא.

קולט אביטל: כמה זמן את פה?

גלינה פודנינסקי: זאת שנה רביעית שאני בארץ.

גלינה פודנינסקי: פה אני גרה שנתיים.

קולט אביטל: איך הגעת לפה?

קולט אביטל: מי אמר לך לבוא הנה?

גלינה פודנינסקי: חברה שלי.

גלינה פודנינסקי: (מסיירים בדירה נוספת)

גלינה פודנינסקי: אני רוצה הוסטל, אני רוצה מאוד-מאוד.

פדרבוש א': הקריטריונים להתקבל להוסטל אלה קריטריונים של הביטוח הלאומי.

פדרבוש א': צריך למלא טופס תפקודי, צריך תפקוד עצמאי לחלוטין.

פדרבוש א': אני מניחה שזה אולי בגלל התלות בסיוע סיעודי.

פדרבוש א': אני חושבת שעובד סוציאלי שמטפל במקרים יכול לפרט יותר.

אורלי וילנאי פדרבוש: אבל מגיע לה לקבל הוסטל.

קולט אביטל: הרי פה היא צריכה לעלות מדרגות.

יולנדה שטראוס: היא בהחלט יכולה לקבל מקבץ ממשרד הקליטה במקום אחר.

יולנדה שטראוס: אין לנו בתל אביב, אנחנו יכולים להציע לה במקום אחר.

יולנדה שטראוס: בתל אביב אין לנו מקבצים, יש לנו בערים אחרות, אבל בניינים חדשים עם מעלית.

קולט אביטל: היא יכול לעבור לאיזה מקום שהיא רוצה?

ז'אנה לוקשין: היא מוכנה.

יולנדה שטראוס: אם היא מוכנה לעבור לעיר אחרת, למקום אחר, אנחנו יכולים להציע לה.

קולט אביטל: לעיר אחרת היא מוכנה, ובתנאי שגם לשם הביטוח הלאומי מגיע כי היא צריכה מטפלת.

יולנדה שטראוס: אם היא רוצה לעבור בבאר שבע, היא יכולה לעבור ממש בזמן הקרוב.

יולנדה שטראוס: יש לנו כרגע מקבץ חדש לחלוטין.

גלינה פודנינסקי: אני לא רוצה לבאר שבע.

ז'אנה לוקשין: היא אומרת שאין לה מספיק כסף כדי להעביר את כל הרהיטים שלה לבאר שבע.

יולנדה שטראוס: לזה אנחנו נדאג.

יולנדה שטראוס: ההעברה היא עלינו.

יולנדה שטראוס: גם הנסיעה לראות היא על חשבוננו.

יולנדה שטראוס: אנחנו יכולים לארגן לה ולעוד אנשים פה אוטובוס על חשבוננו, שייקח אותם לבאר שבע וגם לעיר אחרת רק לראות, בלי התחייבות.

יולנדה שטראוס: בשמחה אנחנו נארגן סיור לפחות בשניים-שלושה מקומות, שתראו.

יולנדה שטראוס: גם יותר קרוב לתל אביב.

ז'אנה לוקשין: בתנאי אחד שהיא מבקשת מאוד שהחדר יהיה גדול כי קשה לה לנשום.

יולנדה שטראוס: גם אם היא מחליטה לקבל את אחת ההצעות שלנו, כל הנושא של ההעברה - אנחנו לוקחים חברה שאפילו באה לארוז את הדברים.

יולנדה שטראוס: היא לא צריכה לארוז לבד, אולי זה מה שמפחיד בן-אדם מבוגר.

יולנדה שטראוס: באה חברת הובלה שגם אורזת הכל וגם לוקחת אותה.

ז'אנה לוקשין: היא אומרת שהיא שילמה לבעל הבניין עבור שנה והיא גרה כאן רק חודש.

יולנדה שטראוס: את זה אני צריכה לבדוק עם הלשכה המשפטית של המשרד מה אפשר לעזור.

יולנדה שטראוס: עד עכשיו נתקלנו בדחייה של העולים להצעות שלנו, עד עכשיו הם לא מסכימים לרעיון לעבור.

יולנדה שטראוס: במידה שיש לנו כבר החלטה של העולה שאומר "אני רוצה לעבור למקום הזה", אני מכניסה את הלשכה המשפטית כדי לפתור את הבעיה המשפטית.

דובר: ארבע-חמש פעמים ניתוקי חשמל ביום זה בהחלט הפרת הסכם.

אורלי וילנאי פדרבוש: מתי אתם, הצוות, הייתם פה בפעם האחרונה?

יולנדה שטראוס: ב-29 בפברואר.

דוברת: גלינה שילמה לא מרצונה שנה מראש.

ז'אנה לוקשין: זאת קבלה שבעל המקום נתן לה שהיא שילמה שנה מראש.

דוברת: זה מסמך שבעל המקום החתים אותם על אי-הפרת החוזה.

ז'אנה לוקשין: היא שילמה בדצמבר 2003 16,000 שקל במזומן עבור שנה מראש.

ז'אנה לוקשין: זה כולל חשמל ומים.

ז'אנה לוקשין: ארנונה הם לא משלמים מכיוון שהם גמלאים.

ז'אנה לוקשין: היא מתרחצת כמה שהיא רוצה, היא משתמשת בחשמל כמה שהיא רוצה, וזה מאוד חשוב לה.

דנה גורדון: מסתבר שרק מים חמים הם בהגבלה.

דנה גורדון: (ביקור ברחוב השרון 12 אצל משפחת יקובוב)

ירון לויט: פה יש דיסקוטקים.

ירון לויט: אחת הבעיות שהעולים יעלו, ובצדק, היא שהדיסקוטקים עובדים עד שעות הבוקר ואי אפשר לחיות כאן.

ירון לויט: העירייה כעירייה מנהלת פה תהליך משפטי.

ירון לויט: יש לי פה תשובה ממחלקת רישוי עסקים, לאחד יש צו של שופט, יש לו עוד שלושה חודשים.

קולט אביטל: פה משלמים 750 שקל לחודש, אבל בנפרד הוא משלם גם חשמל, גם מים וגם ארנונה.

קולט אביטל: יחד לחודש זה יוצא לו בסביבות 1,000 שקל.

קולט אביטל: כמה זמן אתה בארץ?

דייר: שלוש שנים.

ירון לויט: איך אפשר לחיות ככה שלוש שנים?

ירון לויט: ככה מדינת ישראל קולטת עלייה בשנת 2004.

דייר: אני משלם, יש פה פקיד.

דייר: הוא בא פעם בשבוע והוא לוקח את הכסף.

קולט אביטל: פה החשמל והמים בסדר?

דייר: הכל אני משלם בעצמי.

דייר: הבעיה היא הדיסקוטקים שעובדים עד 3:00-4:00 בבוקר, עם מוסיקה רעשנית.

ירון לויט: בנוסף לשני מועדוני לילה, יש פה בקומה הראשונה מסעדה.

ירון לויט: יש פה כל טוב.

ז'אנה לוקשין: בעלת הבניין מקבלת הפחתה במס הכנסה בגלל שהיא משכירה לעולים, ובקומה ראשונה יש מכבסה, יש מסעדה שעושה רעש.

משה טיומקין: זאת הדירה הכי טובה שיש בבניין.

ז'אנה לוקשין: זאת הדירה הכי גדולה בכל הבניין.

גרישה יקובוב: שילמנו לפני כן 800 שקל, כי סיכמנו עם בעל הבית שאנחנו לוקחים על עצמנו את כל השיפוץ.

גרישה יקובוב: זה עלה לנו בסביבות 2,000 דולר לשפץ את הדירה.

גרישה יקובוב: עשינו הכל, שמנו פה את האריחים, חרסינות, התריסים חדשים, טיפלנו גם בנושא של המים, בביוב.

גרישה יקובוב: עכשיו בעל הבית דורש יותר ויותר, ועכשיו אנחנו צריכים לשלם 1,200 שקל לחודש.

קולט אביטל: אין לו חוזה?

גרישה יקובוב: כל שנה מחדשים את החוזה, וכל שנה בעל הבית דורש יותר.

ירון לויט: אני רוצה לנסות להתערב פה.

ירון לויט: אנחנו נלחמים כבר שנים על גבי שנים שיבנו דירות להשכרה ושלא יצטרכו כל שנה לעשות הסכם, שיהיה כמו בארצות הברית, כמו בכל ארץ נורמלית.

קולט אביטל: אנחנו מגישים הצעת חוק בנושא הזה.

דובר: את יודעת כמה הצעות חוק כבר הגישו?

דובר: צריכים לסיים את זה פעם אחת ולתמיד.

דובר: שתהיה אפשרות מסודרת של שכירות.

קולט אביטל: יש לי שאלה.

קולט אביטל: נניח שיש 10-15 בניינים כאלה בעיר, האם בתקציב של העירייה אי אפשר לעשות משהו?

קולט אביטל: האם אי אפשר לבוא לידי איזשהו הסדר עם בעלי הבניין, לעשות מבצע משותף של שיפוץ של הבניינים?

קולט אביטל: הרי העירייה נותנת כספים לבניינים שמוכנים לשפץ.

משה טיומקין: יש לי חדשות רעות בשבילך.

משה טיומקין: היה לנו דיון אצל מנכ"ל העירייה בשבוע שעבר על מקבצי הדיור האלה.

קולט אביטל: בלי עין הרע, זאת עירייה שיש לה תקציב יפה.

ירון לויט: ברמה העקרונית יש פה התקשרות בין משכיר פרטי ושוכר פרטי.

ירון לויט: אנחנו חיפשנו את הדרך איך אפשר לאכוף על המשכיר לתת שירותים סבירים לדיירים.

קולט אביטל: אפשר לעשות זאת על-ידי זה שנותנים לו עידוד.

ירון לויט: השתתפות כספית היא בור ללא תחתית שהעירייה לא יכולה לעמוד בה בהיקפים של הדברים האלה בתל אביב.

קולט אביטל: זה עניין חד-פעמי לפי חוק תרבות הדיור.

ירון לויט: לפי חוק תרבות הדיור לא נכנסים לתוך דירות ועושים את השיפוצים, אלא בתוך חדרי המדרגות עשו מה שראינו שם.

קולט אביטל: עשו מבצע חד-פעמי.

ירון לויט: המחלקה המשפטית של העירייה בודקת עכשיו את האפשרות, על פי חוק בריאות העם וחוקים אחרים, לנסות לאכוף על הבעלים לעשות את השיפוצים.

ירון לויט: זה מה שהעירייה יכולה עכשיו לעשות.

קולט אביטל: גם בחוק שאנחנו מנסים להגיש בכנסת, כדי לשכנע אנשים לבנות מבנים להשכרה זולה, צריך לתת להם עידוד כספי.

קולט אביטל: אז פה תעשו מבצע חד-פעמי.

קולט אביטל: נניח שיש עשרה בניינים כאלה שהם במצב בלתי נסבל, תקראו למשכירים, תנסו לראות אם בדרך הטובה אפשר להגיע איתם להסכם שהוא מעל ומעבר לחוק.

קולט אביטל: תראו אם הם יכולים להשתתף בחלק, וגם אתם תיתנו גם כן כסף כדי לשפר.

קולט אביטל: זה יהיה יותר זול ממשפטים.

ירון לויט: רק שיובן, שהשימוש פה הוא שימוש בניגוד לחוק.

ירון לויט: האזור הוא אזור מסחרי, לא נעשה מעבר של שינוי הייעוד למגורים.

קולט אביטל: הדירות האלה היו מיועדות להיות משרדים?

ירון לויט: זה הושכר כאזור מסחרי ולא למגורים.

ירון לויט: השימוש למגורים שעשה הבעלים של הבניין הוא בניגוד לחוק.

ירון לויט: זה הסיפור.

קולט אביטל: תכשיר לו את השרץ.

דייר: הבניין הזה הוא למגורים יותר משלושים שנים.

דובר: זה בניגוד לחוק.

ירון לויט: לפי דעתי לא צריכים לגלות את אמריקה.

ירון לויט: בשנות השמונים משרד הקליטה השכיר דירות עבור העולים, יש כבר ניסיון.

ירון לויט: אז במקום שמשרד הקליטה ימשיך לטפל בכל הנושאים של מקבצי דיור ונשפך כסף שלא ידוע לאן הוא הולך בסופו של דבר, אפשר לחזור לאותה פרקטיקה שהיתה, לאותו דבר שהיה בשנות השמונים - שלוקחים דירות, מסבסדים את השכירות, קובעים קריטריונים איזה דירות מתאימות ופותרים את הבעיה.

ירון לויט: את מצפה לזה מעיריית תל אביב?

ירון לויט: הרי הבעיה כלל-ארצית.

קולט אביטל: אני מצפה גם וגם.

קולט אביטל: מה שאני מצפה ממשרד הקליטה, אני מצפה ממשרד הקליטה, ותאמינו לי שאני לא עושה להם הנחות.

קולט אביטל: אבל יותר מאשר משרד הקליטה הבעיה מונחת במשרד השיכון.

קולט אביטל: כל הכסף הזה בא מתקציב משרד השיכון, ומשרד השיכון קיצץ לגמרי את כל התקציבים לעולים.

קולט אביטל: שם הסיפור.

קולט אביטל: הוסיפו עכשיו למשרד השיכון 100 מיליון.

קולט אביטל: מאיפה לקחו?

קולט אביטל: מזוגות צעירים ומעולים.

קולט אביטל: ואיפה בונים?

קולט אביטל: בשטחים.

קולט אביטל: כולנו יודעים את זה.

קולט אביטל: אבל בואו נגיד שאת המלחמה הזאת אנחנו נמשיך לעשות - גם בנייה ציבורית, גם מקבצי דיור.

קולט אביטל: את כל זה אנחנו נמשיך לעשות.

קולט אביטל: אבל בואו נראה נקודתית - אם יש חמישה-שישה מבנים כאלה בתל אביב, אפשר להגיע לאיזשהו הסכם.

ירון לויט: זה לא מעשי.

ירון לויט: השלטון המקומי במצבו העכשווי יכול להיכנס לסבסוד שיפוץ של נכסים פרטיים כדי להשביח את הנכסים האלה?

קולט אביטל: השלטון המקומי בתל אביב, בלי עין הרע, מקבל ארנונה מעסקים.

קולט אביטל: זה השלטון המקומי במצב הכי טוב בארץ.

דובר: הכי טוב, ועדיין המצוקה הכלכלית בתחום החינוך והרווחה היא גדולה.

ירון לויט: אני פה היחיד שיכול לדבר בשם עיריית תל אביב.

ירון לויט: אמנם לעירייה יש תקציב גדול וזאת עיר ללא מענקים, אבל השנה קיצצנו הכל.

ירון לויט: גם ברווחה, גם בחינוך.

קולט אביטל: גם במשכורת?

ירון לויט: הכל.

ירון לויט: את אמרת על עיריית תל אביב שהיא עירייה עשירה.

ירון לויט: אז לידיעתך, יש שכונות כמו תל-כביר שגם מבחינת הרכב האוכלוסייה וגם מבחינת התנאים זה כמו עיירת פיתוח.

ירון לויט: אז אל תצפי מהעירייה שהיא תוכל לעשות הכל.

דובר: זאת עירייה שמקצצת בתקציבי בסיס.

קולט אביטל: ז'אנה לוקשין, אני רוצה לשאול את גרישה יקובוב כמה זמן הוא בארץ.

גרישה יקובוב: (מדבר ברוסית, להלן תרגום דבריו)

דובר: לכן הם נאלצים לגור פה, כי אין להם פתרונות אחרים.

גרישה יקובוב: אבל אשתי עובדת קצת בתור מטפלת, פה בתל אביב.

גרישה יקובוב: אני וטראן של מלחמת העולם השנייה, אז אני מקבל קצת תוספת.

גרישה יקובוב: לשכר דירה יש לי סיוע, כזוג אנחנו מקבלים 1,100 שקל לשכר דירה.

גרישה יקובוב: כמובן שבעל הבית של הבניין מקבל הרבה כסף מהמסעדות בקומה הראשונה, הוא השכיר את הקומה הראשונה לכל מיני מסעדות.

גרישה יקובוב: אפילו הוא אמר פעם שהוא מוכן לזרוק מפה את כל הגמלאים כי יותר שווה לו להמשיך את החוזים שלו עם המסעדות כי הרווח שלו מהמסעדות הוא יותר גדול.

קולט אביטל: קשה לי להאמין שיש מסעדות מפוארות בבניין הזה.

דובר: אני אראה לך.

דובר: המסעדות לא חוקיות וגם הדיור פה לא חוקי.

ירון לויט: זה לא נכון, המסעדה חוקית.

גרישה יקובוב: יש פה גם דיסקוטקים.

גרישה יקובוב: לדיסקוטק אחד יש רמקול אחד ענק, צריך לפרק אותם לרמקולים קטנים.

גרישה יקובוב: יש גם תהודה.

קולט אביטל: אם אתה יודע שיש חומרים מסוכנים, למה צריך לחכות לתלונות?

קולט אביטל: אין לכם זכות לעשות בדיקות משלכם גם בלי תלונות?