ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 60, 2003-12-09 09:00

אילן שלגי: הכנסת מציינת היום את תחילת שנת המאה לפטירת חוזה המדינה בנימין זאב הרצל.

אילן שלגי: איננו שוכחים כי ימי הציונות כימי הגלות אשר לכל אורכה ערגו היהודים לציון.

אילן שלגי: הכמיהה לשיבת ציון אשר לכל אורך הדורות היתה דתית תוך ציפייה לגאולה עם ביאת המשיח, קיבלה במחצית השניה של המאה ה - 19 תפנית וחיזוק מכיוונם גם של יהודים חילוניים.

אילן שלגי: משה הס הפילוסוף היהודי הגרמני מאבות הסוציאליזם פרסם ב - 1862 את ספרו רומי וירושלים, בו כתב על הרוח שאפיינה את המדינה היהודית העתיקה וקרא לחדשה בארץ ישראל.

אילן שלגי: הוא הציע רכישת קרקעות והקמת מושבות חקלאיות על גדות הירדן וגדות תעלת סואץ וקרא לעם היהודי להשתתף בתהליך אביב העמים שהתרחש באירופה.

אילן שלגי: בשונה מהס ופינסקר בנימין זאב הרצל הגה, כתב וגם החליט לבצע.

אילן שלגי: הוא היה יזם, דיפלומט ומנהיג, איש חזון ומעשה.

אילן שלגי: לאחר שכעיתונאי וינאי בפריז חזה במשפט דרייפוס ובתופעת האנטישמיות שהתעוררה בצרפת, כתב בשנת 1896 את ספרו מדינת היהודים ומיד עבר ליזום וביצוע.

אילן שלגי: בעבודת הכנה של כשנה ארגן את הקונגרס הציוני הראשון בבאזל אליו הגיעו למעלה מ- 200 צירים מ- 16 מדינות ונכחו בו מאות אורחים וכן כתבים רבים של העיתונות האירופאית החשובה.

אילן שלגי: היה זה אירוע חגיגי ורב רושם שעורר התעניינות והתרגשות עצומה ברחבי העולם היהודי.

אילן שלגי: היו שכינו את הרצל בקונגרס מלך היהודים.

אילן שלגי: הקונגרס נפתח ביום א' 29.8, יום קודם לכן, בשבת, הלך הרצל אל בית הכנסת של באזל, הוא התקבל בכבוד ע"י ראשי הקהילה ונקרא לעליה לתורה.

אילן שלגי: ביומנו תיאר כיצד נעזר קודם לכן בידיד כדי להכיר את הטקס ולשנן את הברכה בעברית.

אילן שלגי: הוא גם מתאר את התרגשותו שהיתה גדולה יותר מאשר בכל ימי הקונגרס.

אילן שלגי: 50 שנה לאחר מכן בנובמבר 1947 אמנם הכיר העולם בזכות העם היהודי למדינה ובהחלטת העצרת הכללית של האומות המאוחדות על הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל.

אילן שלגי: שוב ושוב אנו מתרגשים כאשר אנו שומעים את ההקלטה ההסטורית בקולו של דוד בן גוריון הקורא את הכרזת העצמאות ב- 14 במאי 1948, ה' באייר תש"ח.

אילן שלגי: לעיתים דומה כי לא רק אנו היינו שם אלא גם מאות הדורות של אבותינו ואימותינו שחיו חיי פחד, רדיפה, טבח, אונס, ביזוי והשפלה, כל אלה, כל אחד מהם נכח במעמד זה, כל מי שהיה חוליה בשלשלת הדורות מאז חורבן בית שני ועד לתחייתנו הלאומית ותקומתנו.

אילן שלגי: דוד בן גוריון ומנהיגי הישוב הסכימו לקבל עליהם תחילה את תוכנית החלוקה של ועדת פיל מ- 1937 ולאחר מכן את הצעת החלוקה של האומות המאוחדות ב- 1947.

אילן שלגי: דוד בן גוריון נמנע בסיום מלחמת העצמאות מתפיסת כל שטחי ארץ ישראל המערבית כי הבין שעלינו לשמור על צביונה היהודי של המדינה.

אילן שלגי: דוד בן גוריון גם ידע לומר לנו לאחר מלחמת ששת הימים כי יטב לנו אם לא נמשיך להחזיק ברוב המקומות אליהם הגענו באותם ימים.

אילן שלגי: דומני כי בימים אלה ממש אנו רואים ניצנים של נחישות ופרגמטיזם גם אצל היושב היום על כסאו של דוד בן גוריון.

אילן שלגי: ביחד עם המועצה הציונית הישראלית ומרכז שלם אני מתכוון ליזום את חוק הרצל, שאני מקווה שנחוקק אותו כאן בכנסת בשנת המאה לפטירתו, שיגדיר ויסדיר את הנצחתו של חוזה המדינה בחוק של מדינת ישראל.

קולט אביטל: קודם כל מדוע אין היום עליה המונית, האם אנחנו הפכנו או לא למרכזו הרוחני של העם היהודי, ואם אנחנו היום הגענו למצב שבו איננו שוללים יותר את הגולה, מה צריכים להיות הקשרים בינינו לבין הגולה, מה צריכים להיות הקשרים בינינו לבין התפוצות, כיצד נעמיד עדיין את העליה במרכז ההווייה המשותפת שלנו והתשובה לכל שלושת השאלות האלה טמונה בישיבה המשותפת שאנחנו מקיימים כאן היום בכל נושא החינוך היהודי והציוני.

קולט אביטל: אני חושבת שלא השכלנו לפתח שיח עם הקהילות היהודיות בתחום שנראה לי מאוד חשוב ומאוד חיוני, והוא התרבות הישראלית הנפלאה והמופלאה שאנחנו הצלחנו לפתח בארץ.

קולט אביטל: הסופר מאיר שלו קיבל פרס ספרותי של הקרן הקימת ובדבריו הוא דיבר על עומק הקשר שאנחנו פיתחנו כאן בארץ בין אדם לאדמה, הקשר הערכי המוסרי המוחשי האמיתי, עם הזכרונות ההסטוריים, אני תמהה אם היו יושבים באולם יהודים אמריקאיים, כמה הם היו מבינים את החווייה הזאת ואני תוהה כמה יהודים אמריקאיים יבינו את ספריו של מאיר שלו כשיקראו אותו בתרגום לאנגלית, אם יקראו, כי גם יש לנו בעיות בתחום הזה.

קולט אביטל: לכן אני חושבת שהמהפכה הציונית לא הגיעה לסיומה, אני חושבת שאנחנו רק בתחילת דרכנו ובמובן הזה ועדת החינוך וועדת העליה צריכות להתוות יחד עם המוסדות תוכנית הרבה יותר רצינית להנחלת הלשון התרבות והחינוך הישראלים בחו"ל.

קולט אביטל: כדי שנשמור על צביונה של החברה היהודית אנחנו צריכים לא רק לקבל הכרעות פוליטיות, אנחנו צריכים לקבל גם הכרעות חברתיות וכלכליות, האם אנחנו דואגים לחברה פתוחה פלורליסטית, האם אנחנו שוללים מ- 80% מהעם היהודי את הקשר לארץ משום שהם לא שייכים לזרם שאותו אנחנו מכירים כאן בארץ, האם אנחנו רוצים להמשיך להיות אבן שואבת בכך שאנחנו נפתח את מוסדות התרבות, האם אנחנו היום, מאה שנים לאחר מותו של הרצל, לא יכולים לדאוג אפילו לפתוח את המוזיאון על שמו מכיוון שמוסדות תרבות קורסים במדינה.

קולט אביטל: כיצד אנחנו יכולים למשוך עליה ולפתח שיח רציני עם כל יהודי התפוצות אם אנחנו לא דואגים למוסדות התרבות שלנו בארץ.

קולט אביטל: לכן כל הנושאים האלה קשורים קשר אינטימי ואני מברכת לא רק על כך שיש לנו היום ישיבה, אני חושבת שאנחנו כולנו נרצה להקדיש את השנה הבאה בועדות שלנו בכנסת לבחון את כל אותן הסוגיות שאנחנו מעלים כאן היום מהיבט ראותו של הרצל אבל לא רק של הרצל, גם של אחד העם.

צבי הנדל: אני נולדתי במדינה קומוניסטית.

צבי הנדל: כשעליתי לארץ זה היה מספר ימים לפני יום העצמאות.

צבי הנדל: הייתי בן עשר.

צבי הנדל: זיכרון ילדות שלא אשכח אותו לעולם הוא שהמצעד המפורסם שהיום לא קיים ביום העצמאות עבר ברחובה של עיר באלנבי בת"א ואנחנו כעולים חדשים קיבלנו מקום של כבוד בכיכר המושבות בקומה שלישית אצל אחד הדודים.

צבי הנדל: אמא ואבא ז"ל היו על המרפסת ואנחנו שני הילדים אחותי ואני על הגג ליד המעקה וראינו את המצעד.

צבי הנדל: הזיכרון שאותו לא אשכח בחיים, שאמא עם דמעות בעיניים שאלה את הדוד שלי ואת אבא, כולם חיילים יהודיים, כל הטנקים האלה הם שלנו, של העם היהודי, שניהם עברו את השואה.

צבי הנדל: כשאתה רואה את הנקודה הזאת ואתה מבין אותה בפרספקטיבה הנכונה של המהלך הגדול של העם היהודי שעבר אלפי שנים קשות ואני רואה את הכותרת של הדיון היום שאני צריך לעסוק בו, חינוך יהודי ציוני במציאות משתנה.

צבי הנדל: הרי מתי אנחנו, העם היהודי, לא עמדנו במציאות משתנה.

צבי הנדל: מתי לא היו לנו בעיות וקשיים, וודאי בחינוך דור ההמשך, וודאי בחו"ל, וודאי בסביבה שקשה מאוד להרגיש את היהדות.

צבי הנדל: היום אנחנו כאן במדינה שלנו, אם אני צריך לזהות בעיה אחת, ואני לא מאשים בזה אף אחד, כולנו אשמים בזה, שהיא הדבר המרכזי הבעייתי שמפריע לנו בחינוך המלא והשלם שהיינו רוצים להעניק לדור הבא, ואני מדבר ברמה הערכית הציונית, לא מדבר על מתמטיקה והבנת הנקרא שהוא חשוב, הדבר היחיד שאני יכול להעלות על דעתי זה הקוטביות העצומה, הקרע העצום שיש בעם בעיקר בין ימין לשמאל, בין דתיים ושאינם דתיים והיא מגיעה למעמקים כאלה כי כל אחד חייב להראות שדרכו נכונה והויכוח מתלהט ומגיע בהשפעתו עד הגולה, ובצורה מסולפת ולעיתים מרושעת ובלבד לצבור אוהדים לאותו קו שאני מייצג באותו רגע.

צבי הנדל: יש ספר על הרצל והציונות ששמו "אם תרצו" שהופץ לכל בתי הספר התיכוניים בישראל כחלק מתוכנית הלימודים השנה, שהיא שנת הציונות ומאה שנים שעברו מפטירתו של הרצל.

צבי הנדל: ספר מאוד מעניין ומאוד מחכים כי יש חלקים לא קטנים בנוער שלנו שלא מכירים מספיק ובצורה ראויה שאנחנו היינו רוצים שיכירו.

צבי הנדל: הציונות המעשית המדינית שהביאה בסופו של דבר במהלך ארוך ומסובך, אבל הוא תחילתו בהרצל, אבל תחילתה של הציונות היתה הרבה לפני זה.

צבי הנדל: זה ספר חשוב שאין לי ספק שהנוער שילמד אותו ויקרא אותו ימצא בו דברים שלא היה מודע להם.

30709: הרצל אמר שצריך ללכת לארץ ישראל.

30709: אמירה פשוטה, מבוססת על חזון, גוזרים ממנה עשייה מעשית, הולכים לארץ ישראל.

30709: הולכים לארץ ישראל בשביל להקים מדינה וחברת מופת.

30709: הקמנו מדינה, לא כל כך חברת מופת.

30709: העשייה הציונית הזאת הולכת ונמשכת ויותר מאשר ההליכה לארץ ישראל שהיתה הדגל, אנחנו צריכים היום להרים במקביל, בנוסף, בהמשך ההליכה לארץ ישראל, את הדגל שעונה על השאלה לאן הולכת מדינת ישראל ולאן הולכת החברה הישראלית.

30709: אני חושב שצריך להתרכז בשני דברים.

30709: בגלל שלא השכלנו להסכים על הזהות התרבותית היהודית דמוקרטית, בגלל שהציונות החילונית הלכה לחדש ימינו כקדם בלי לעבדך באמת ותוך כדי מחיקה של אלפיים שנות ציוויליזציה יהודית, ובגלל שהציונות הנקראת דתית לאומית הלכה יותר ויותר לכיוון הטריטוריאלי ופחות לערכי ושניהם ביחד לא השכילו ליצור את הזהות הישראלית שהיא יהודית דמוקרטית.

30709: היא צריכה להיות יהודית דמוקרטית לא לחוד אלא כסינטזה.

30709: הדוגמה הבולטת ביותר לחוסר ההצלחה הזאת הוא שהישראלים שלא גרים בישראל, ויש מאות אלפים כאלה, הם לא חלק מהקהילה היהודית במקומות שהם נמצאים.

30709: בגלל שלא השכלנו ליצור את הזהות התרבותית הזאת שרבים דיברו עליה, ברל כצנלסון כתב עליה ודיבר עליה ואחרים, והדבר הזה לא בוצע וצריך לעשות אותו.

30709: לעשות אותו דרך ליבת חינוך מחייבת בישראל, שהיא לציבור היהודי בישראל, צריכה להיות יהודית דמוקרטית ציונית ע"י חיזוק זרם החינוך הממלכתי לסוגיו וע"י כך שליבת החינוך הזאת תהיה לא רק ארגז כלים של מיומנויות אלא היא תהיה גם בהיבט הערכי שלה.

30709: ליבת החינוך צריכה להיות מחייבת.

30709: אפשר ללמוד מעבר, לא צריך לעשות סנקציות נגד מי שחושב אחרת, צריך לאפשר פלורליזם תרבותי, אבל בזרם החינוך הממלכתי יהודי צריך לחייב אותה ומי שלא עושה אותה המדינה לא צריכה לתמוך בו.

30709: היא מאפשרת לה לכל אחד לפתח את הדברים שלו, את זרמי התרבות שלו, אנחנו מדינה שצריכה להיות יהודית דמוקרטית אבל חיים בה הרבה אנשים שהם לא יהודים והם צריכים להיות שווי זכויות באופן מלא במדינה, כולל ההיבט התרבותי.

30709: אנחנו מאפשרים חינוך ממלכתי אחר, אנחנו לא מחזקים מספיק את הזרם הממלכתי ולא מבססים אותו מספיק על ליבת חינוך מחייבת את כולם לכל מי שרוצה שהמדינה תתמוך בחינוך שלו.

4635: החינוך היהודי בתפוצות בעיקר בעולם החופשי, והעם היהודי היום מתחלק לשני חצאים כמעט שווים, חמישה מליון פלוס שנמצאים בארץ וחמישה מליון פלוס מינוס שנמצאים בארה"ב במערב ואנחנו שמים לב לתמונה שיהדות המצוקה בארצות הסיכון והאיום הקיומי על היהודי כמעט ונעלמו, התכווצו לסדרי גודל שוליים עד מזעריים.

4635: אנחנו צריכים להתמודד לא עם עליה של הצלה וחילוץ ומצוקה שהיא המשימה מספר אחת שלנו כסוכנות יהודית, אלא להתמודד עם נושא שמתחיל להיות הרבה יותר קיומי עבורנו וזה הנושא של חינוך יהודי ציוני.

4635: מה שמדאיג אותי יותר זה הנושא של הקניית הנושא הציוני לדור הצעיר שלנו.

4635: הבעיה היא מבית של הבטחת דור ההמשך.

4635: לדאבוננו הרב גילינו מה שוודאי היה ידוע לסוציולוגים עוד מקדמא דנא, שחינוך לא עובר דרך הגנים ולא מה שמובן היה לדור ההורים שלנו והוקנה לדור שלנו מובן לבנינו ובנינו מכסים את העולם הגדול שנפתח בפניהם מגואה והולנד ועד קוסטה ריקה, ולכל אחד יש את הדוגמאות הפרטיות שלו, מטובי בניו שחונכו ובם ילדים נהדרים אוהבי משפחה ואוהבי הבית, רק לא כל כך ברור להם למה דווקא ישראל.

4635: העובדה שהמהפכה הציונית צמחה מתוך מרד נעורים בגולה, המהפכה הנגדית היום צומחת מתחושה, אני יודע את זה מהבית הפרטי שלי, מכשלונות חינוכיים שלי ואני מודה ביום חגיגי זה, ממהפכת הנגד של הגלובליזציה, שהעולם פתוח והשפה השלטת היא אנגלית והחבר'ה מדברים את זה בכל העולם ועולם המושגים הוא עולם משותף לגלובל כולו ולא רק למדינת ישראל.

4635: ופתאום יש לנו בעיה לחנך בתוך הים הכללי גם לטיפה הקטנה שלנו, ישראל הקטנה והציונות שלנו והתמודדות היא מאוד לא פשוטה.

4635: אחרי שקראתי את מדינת היהודים, נדמה לי שהמושגים שהרצל מדבר עליהם הם לא מושגים שהדור הצעיר שלנו מדבר אחרת, רק צריך לתת להם מינוחים אחרים, טרמינולוגיה אחרת והתכנים יכולים להיות תכנים מאוד דומים.

4635: זו הדרך היחידה שבה הצליחו להבקיע לבת הפרטית שלי שבאה לשאול בעקבות זה, מה זה ציונות.

4635: זה כלי אדיר איך להגיע לנוער בטכניקה שלו, בשפה שלו ובעברית שלו וזה מנוף לקיים דיון על ציונות.

גילה פינקלשטיין: אנשים פה הזכירו את הפן האישי שלהם ואני רוצה להזכיר את הפן האישי שלי.

גילה פינקלשטיין: בתעודת הזהות שלי כתוב פרידה גילה פינקלשטיין.

גילה פינקלשטיין: אני פרידה, אישה שלא קיימת.

גילה פינקלשטיין: לאבי שבא מבית של 11 ילדים שנרצחו בשואה היתה אחות שקראו לה פרידה שרצתה לעלות למדינת ישראל וכתבה לו שהיא רוצה לעלות והוא אמר לה החיים במדינת ישראל מאוד קשים, את בחורה עדינה וכדאי שתחכי שיהיו חיים יותר קלים במדינת ישראל ואז תעלי.

גילה פינקלשטיין: היות והוא אמר לה לחכות גם היא נרצחה יחד עם אחיה אחיותיה וההורים שלו ותמיד היתה לו התחושה בימי השואה, עברנו מאוד קשה את הימים האלה בבית, שהוא זה שהיה יכול להציל את אחותו והוא אמר לה החיים קשים ותחכי.

גילה פינקלשטיין: ומסתבר שגם עכשיו אחרי שעברו כל כך הרבה שנים, החיים עדיין קשים והמהפכה הציונית שהתקדמה ועשתה היא עדיין באמצע התהליך.

גילה פינקלשטיין: אנחנו באמצע הדרך, כי אם יש לנו 13 מליוני יהודים שחיים ברחבי העולם ורק קצת יותר מחמישה מליון במדינת ישראל, זו הצלחה אדירה אבל עדיין אנחנו באמצע הדרך.

גילה פינקלשטיין: מוכרחים להיות מציאותיים.

גילה פינקלשטיין: הציונות עוד לא הצליחה לפתור את הבעיה היהודית, יש לנו בעיה דמוקרטית ואנחנו כל יום מדברים מה יהיה אם לא יעלו כל התפוצות ואנחנו מנסים לשכנע.

גילה פינקלשטיין: במוסדות החינוך בישראל בתי הספר אימצו בתי ספר בחו"ל.

גילה פינקלשטיין: בת"א אימצנו בתי ספר בלוס אנג'לס וכשמגיעות הקבוצות אני לוקחת אותם משדה התעופה, אני שואלת אותם מה ישראל עבורכם?

גילה פינקלשטיין: והם אומרים כייף.

גילה פינקלשטיין: אחרי חודש אני מלווה אותם לשדה התעופה, הם חוזרים ואני אומרת עוד כמה שעות אתם תגיעו הביתה, ואז הם צועקים מה פתאום, הבית שלנו הוא כאן, אנחנו נגיע להורים שלנו, למשפחות שלנו.

גילה פינקלשטיין: וזו ההצלחה ואנחנו כולנו יודעים שהסיסמה היא ציונות זה לעשות וחלק מהעשייה זה אותו קשר עם התפוצות, קשר מאוד חזק שצריך לחזק אותו כדי שלא תהיה לנו בעיה דמוגרפית.

גילה פינקלשטיין: אם תחשבו כל פעם שאתם באים לתפוצה במדינה שונה ומשכנעים, ואני הולכת מבית כנסת לבית כנסת, מקהילה לקהילה, אם כולם ישכנעו את המשפחות שלהם, את השכנים שלהם ותהיה עליה, נפסיק לדבר על אותה בעיה דמוגרפית שקיימת.

גילה פינקלשטיין: אתגר ציוני נוסף זה עם הפנים לעיירות הפיתוח, החוליות החלשות שלנו, שזה חזון הציונות מאז ומתמיד וכמו שאמר הרצל אם תרצו אין זו אגדה.

אילן שלגי: היות ובעולם יש היום 13 מליון יהודים ואנחנו פה בארץ קצת מעל לחמישה, אפשר אולי לומר שהאתגר של הדור שלנו שפעם כינו אותו דור ראשון לגאולה, אם אנחנו נצליח לראות בימינו שמגיעים לכאן עוד מליון יהודים, הרוב יהיה כאן.

2482: והדבר צריך לבוא מהכנסת והדרישה לי מיו"ר ועדת החינוך וחברת הכנסת קולט אביטל, הדרישה שלי כיו"ר המועצה הציונית לא לקיים דיונים שהם דיונים ערכיים כל היום, צריך לקחת תקופה של שנה ובשנה הזאת אנחנו צריכים לפרוט את הדברים לאופן מעשי, מה עושים.

2482: אני רוצה לקבל ממשרד החינוך תוכנית עבודה איך הם הולכים לפעול בכל מקום ומקום בארץ.

2482: אני רוצה לראות מה עושה יו"ר הכנסת וועדות הכנסת, לא רק ועדת החינוך, בנושא הציוני.

2482: אני רוצה תוכנית עבודה גם של הכנסת, אני רוצה לראות תוכנית עבודה של הממשלה.

2482: הגוף הביצועי, איך הממשלה מכינה תוכנית לאו דווקא משרד חינוך, יש לנו עוד משרדים נוספים.

2482: שי חרמש נתן דוגמה של הנוער עם השיר דג נחש, גם הבת שלי יודעת יותר טוב ממני מה זה דג נחש, וכשאני מדבר איתה בכיתה יב' מה עושים אני יכול לומר גם כאחד מראשי העיר הוותיקים בארץ, מי שבא מהרמה של שירות לציבור מהרמה המקומית של שלטון מקומי מבין שמעבר לכל ההצהרות צריכים ללכת למטה, לשורשים, ולראות איך מרימים את העסק הזה.

2482: הציונות היום אולי יותר חשובה מכל דבר אחר.

2482: ההגדרה של הציונות וההנחלה שלה.

2482: בעידן פוסט ציוני כשאני רואה מתוך הביתה הזה אנשים שישבו כאן ואנשים שמכהנים כאן בתפקידים רמים מדברים על פוסט ציונות, הם במו ידיהם כורתים את הענף שעליו מדינת ישראל יושבת.

2482: אין דבר כזה פוסט ציונות.

2482: הרצל אמר, קראתי פעם לציונות אידיאל אין סופי ואני מאמין באמת כי לאחר השגת ארצנו, ארץ ישראל, לא תחדל מהיות אידיאל.

2482: כי בציונות כפי שאני מבין אותה כלולה לא רק השאיפה אל כברת ארץ מובטחת כחוק בשביל עמנו האומלל, אלא גם השאיפה לשלמות מוסרית ורוחנית.

2482: זה נאמר במרץ 1904 ע"י הרצל.

2482: אני אומר את הדברים האלה כאן בכנסת הזאת, כשמתוך הרכב ועדות של 20 חברי כנסת ישנם פה חמישה, אני רוצה לקוות שבמליאה היום בדיון יהיו עוד כמה חברי כנסת, כי ההתנהגות האישית שלנו, של מי שעומד בראש ציבור, היא מקרינה יותר מכל דבר אחר את היחס ואת הרצינות לנושא הזה של הציונות.

יגאל יאסינוב: אני לא רק חבר כנסת, אני ציר בקונגרס הציוני ושם אני חבר בסיעה חדשה שמייצגת שינוי תנועה רפורמית ותנועה עולמית של הנוער הציוני.

יגאל יאסינוב: הדבר החשוב בעיני הוא שאנחנו לא נשכח להיות ציוניים.

יגאל יאסינוב: ישראלי זה לא אומר ציוני כמו שציוני לא אומר יהודי ולא אומר ישראלי.

יגאל יאסינוב: הרבה מאוד מהציוניים האמיתיים הם נוצרים מארה"ב שהם תורמים לא פחות מהיהודים הדתיים שגרים במדינות אחרות או כאן.

משה בן עטר: יש כמובן ירידה הולכת ומתמשכת במעמדם של הנושאים שבהם אנו עוסקים בחברה הישראלית, יתכן שזה חלק מתהליך הגלובליזציה והרצון של החברה הישראלית לעסוק בנושאים כאלה ואחרים ולא להתמקד בזה.

משה בן עטר: סיפר לי פעם עוזי נרקיס שהיה אלוף פיקוד המרכז במלחמת ששת הימים, שב- 1948 ירושלים לא היתה מסוגלת להעמיד גדוד קרבי אחד כי אחוז המשתמטים בה היה גדול.

משה בן עטר: אנחנו מדברים הרבה מאוד על הדור של 48, אבל גם אז היו בקעים בחברה הישראלית.

משה בן עטר: יש היום חולשה כללית, אחוז המשתתפים וההולכים לתנועות הנוער נמצא בעקומה מתמדת, אנחנו מדברים על 8-9%, אם הייתי אומר את המספרים האלה לתנועות הנוער הם היו כועסים עלי, אבל אלו המספרים וכאשר בגיל של 14-18 כמעט מחציתם באים מבני עקיבא.

משה בן עטר: ראינו את זה גם בתהליך רחב מאוד שעברנו עכשיו עם כינוס הקונגרס הציוני הישראלי שקיימה המועצה הציונית לפני כחודש של 1,700 צירים שייצגו חתך נרחב של כל החברה הישראלית ועברו תהליך שלם, אנשים שמבקשים להגיד הציונות פה, הציונות נמשכת.

משה בן עטר: יש אמנם מגמות שמסכנות את קיומה של מדינת ישראל, צריך לבנות פה חברת מופת ברוח דבריהם של הוגי הדעות הציוניים הראשונים, כי הציונות המדינית של הרצל הגיעה לכלל מימוש למרות שהציונות לא סיימה את תפקידה.

משה בן עטר: יחד עם זאת אנחנו רואים שישנה נסיגה בעמדות של ציבורים רחבים בחברה הישראלית, הצעיר הישראלי היום מכיר פחות את בן גילו מחו"ל ובמידה רבה מאוד זה חלק מהירידה במעמד של החינוך היהודי במערכת החינוך ואנחנו הרבה פעמים מדברים על ריבוי המפגשים וחשוב מאוד ליצור את הקשר עם העם היהודי, אי אפשר לנתק את זה מסוגיית הקשר הכולל שלנו עם העם היהודי, אי אפשר לנתק את זה מסוגיית החינוך היהודי.

משה בן עטר: אנחנו לא עוסקים בזה וגם מערכת החינוך לא עוסקת בזה באופן מבוקר אינטלקטואלי עקבי מסודר, יש ירידה גם בשעות ההוראה בנושאים האלה ואני חושב שצריך יותר לשים דגש על איך אנחנו בונים את התוכניות המשותפות.

משה בן עטר: אני רוצה לברך את אילן שלגי שיחד עם המועצה הציונית אנחנו עכשיו בעיצוב של חוק הרצל כדי לצקת תכנים למה שקרוי הנצחת זכרו של חוזה המדינה ודרך זה לעסוק בעקרי הציונות, בהחדרת התודעה הציונית ותחושת השייכות בקרב הצעירים למדינת ישראל.

משה זילכה: ביחד לדברים של שי חרמש לגבי חו"ל.

משה זילכה: אני מאוד מודאג מזה וזה לא רק ענין של דיבורים, אנחנו יכולים להמשיך לדבר.

משה זילכה: חינוך לציונות זה לא רק ענין של עליה, אלא גם זהות עם מדינת ישראל וכך עשינו כי לא כולם עלו.

משה זילכה: אבל היתה פעילות.

משה זילכה: כאשר בשנת 70 היו באנגליה במסגרת הזאת אנגליה וסקנדינביה שעסקתי בנושאים הללו, הרבה שליחים ועסקו בחינוך לציונות ויהדות.

משה זילכה: במפגש שבא ספיר ז"ל הוא אמר כאשר כינס את הנציגים הישראלים, הוא אמר כמה אנחנו אוספים באנגליה וזה היה אז 11 מליון שטרלינג.

משה זילכה: היות והייתי נציג תנועות הנוער אמרתי, היום יש 420 אלף יהודים באנגליה, ואם אנחנו נשקיע מליון מתוך 11 מליון שאני אוכל לבוא לאותם היהודים הללו שתהיה פעילות בקרב הנוער, היום כמובן יש פחות יהודים.

משה זילכה: אם אני משקיע אז יש לי פעולת ציונות.

אפרים לפיד: הממשלה קיבלה החלטה בועדת התיאום המשותפת לסוכנות ולממשלה להשתתף בנושא החינוך היהודי בעולם כי לכולם ברור שהחינוך היהודי ציוני בעולם, עם ישראל במרכז, הוא יעד בעדיפות.

אפרים לפיד: אנחנו מביאים את אותם פעילים לישראל לתקופות קצרות וארוכות, האידיאלי כמובן להביא אותם לתקופות יותר ארוכות, ואלה שאנחנו לא מביאים אותם, בעיקר בשנים האחרונות, אנחנו היום מציינים גם 16 שנה לתחילת האינתיפאדה, בשנים האחרונות באים פחות לישראל ואנחנו מביאים את ישראל לשם.

אפרים לפיד: רק בשבוע שעבר יצאו 13 קציני צה"ל בדרגות סגן סרן כדי להביא את ישראל לשם, אנחנו שולחים כמעט 1,800 מדריכים למחנות קיץ וחורף ברחבי העולם היהודי והפעילות של ישראל במרכז היא מאוד דומיננטית.

2411: אני מסכים עם מה שאמר מר משה בן עטר, יש צורך לאחד את הכוחות ולאגד את הכוחות ואנחנו שמחים על הפעילות המשותפת של המועצה הציונית הישראלית עם המזכירות הפדגוגית של משרד החינוך לטובת החינוך הציוני גם בארץ וגם קשרי חוץ ואני רוצה להזכיר, כמעט ולא נאמר פה, הרצל בנוסף לגדולתו כחוזה המדינה גם ירד לשורשים של האנטישמיות והסיבות השליליות, לא רק החיוביות, אלא גם הסיבות השליליות שצריך לקחת אותם בחשבון כשמקימים רעיון מהסוג הזה.

קולט אביטל: להגשמת מטרה זו תובעות הועדות ממשרד החינוך להקדיש מספר שעות לימודים רב יותר בבתי הספר לנושאים הציוניים, לתמוך בתנועות הנוער הציוניות ולאפשר להן למלא תפקידים חדשים בהפצת החינוך לציונות ובקליטת עליה.

קולט אביטל: הועדות פונות למשרד החינוך והתרבות ודורשות לסייע, לדרבן ולעודד גופים נוספים דוגמת המועצה הציונית הישראלית והקמת מועצה ציונית לנוער אשר עוסקים ויעסקו בענייני חינוך לציונות בחברה הישראלית.