ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 57, 2003-12-02 09:00

קולט אביטל: בעיה נוספת היא הבעיה שנוגעת לכל האוכלוסיה, לא רק בעיית המידע לנכים עצמם, לעולים הנכים על זכויותיהם, הבעיה לכלל האוכלוסיה היא שאם יש חוקים הם לא מיושמים.

קולט אביטל: נמצא שמאה אחוז בתי הספר לא נגישים לנכים.

קולט אביטל: יש דברים שבהם ניתן לטפל, יש דברים שהכנסת איננה תמיד יכולה להם, אבל כאשר יש חוקים, כאשר יש הוראות מדוייקות שצריכות להיות מיושמות ואנחנו שומעים שברוב מבני הציבור אין נגישות לנכים, כאשר אנחנו שומעים על מערכת החינוך שכתוצאה מזה מעבירה מסר לילדים שלא כאן, לא בבית ספרנו, זה דבר שבו אנחנו יכולים לטפל.

קולט אביטל: אני רוצה לציין לטובה את המאמץ שעשה המשרד לקליטת עליה לקראת הישיבה שלנו היום.

קולט אביטל: אני רואה שיש כבר פרסומים בשפות השונות, ברוסית אנגלית ועברית.

ניסים דהן: אני רוצה להציג בפני הועדה את ד"ר נעמי הדס לידור, היא היועצת של השדולה בכנסת, השדולה לשילוב אנשים עם מוגבלויות וחלק גדול ממה שקורה היום מסביב ליום הזה זה בהכוונתה ועצתה הברוכה.

ניסים דהן: חלפו הימים שלקחו עיוורים ושילבו אותם כמרכזנים, כי הטכנולוגיה קברה את האפשרות הזאת.

ניסים דהן: היום יש טללפון עם מיתוג שיחות אוטומטי ואם פעם היו צריכים ללחוץ על כפתורים כדי למתג שיחות ונתנו את זה לעיוורים, לצערנו הרב גם את זה כבר לא נותנים להם לעשות ומבקשים מהם שישבו בבית והם יכולים לתרום, ולא רק העיוורים.

ניסים דהן: היום יש טכנולוגיה שמקלה על החרש את השילוב בחברה ובחלק גדול מהמקרים חרש יכול לשמוע כאחד האדם.

ניסים דהן: יש ניתוח קוכלרי שעולה הון תועפות ואת הטכנולוגיה הזאת הכנסתי כחלק מסל הבריאות כדי שכל חרש יקבל את זה על חשבון המדינה והניתוח הזה משפר משמעותית את מצבו של החרש.

ניסים דהן: הוא יכול לשמוע כאחד האדם.

ניסים דהן: אני מודה לכם שהקדשתם את השעה הקרובה לנושא החשוב הזה, לדון במצבם של המוגבלים המתמודדים עם הקשיים שלהם.

ניסים דהן: אני רואה שיש חוברת במספר שפות לדע את זכויותיך, אני מתאר לעצמי שזה לא עונה על כל הצרכים אבל זו התחלה טובה.

ניסים דהן: יבורך משרד הקליטה על פועלו.

אביטל טוך: כאשר העולה מדווח לנו על חשבון בנק הוא ממשיך לקבל את כל הסיוע שלו באופן אוטומטי.

אביטל טוך: אנחנו מבקשים ממנו לגשת לאולפן, ממליצים בפניו ללכת לאולפן, נותנים לו את כל האמצעים ויש אולפנים שנפתחים גם לחרשים וגם לעיוורים.

אביטל טוך: פותחים אותם בקצב מסויים בדרום במרכז ובצפון לפי התקבצות של עולים, אי אפשר לומר מנדטורית שכל עולה עם מוגבלות שהגיע כרגע יהיה לו אולפן איפה שהוא ילך לגור, מפני שהוא הולך לגור איפה שהוא רוצה ולא איפה שיש אולפן.

אביטל טוך: אבל משתדלים לקבץ קבוצת עולים ולפתוח עבורם במיוחד אולפן.

אביטל טוך: אם לא, בכל מקרה הוא פונה לאולפן הרגיל, תלוי ברמת המוגבלות שלו, בגילו ובהרבה דברים נוספים.

אביטל טוך: היא לא חד משמעית משום שאבטחת קיום מקבלים אצלנו גם עולים בגילאי טרום פנסיה, אז מספר המקבלים לא יעיד על מספר הנכים.

אביטל טוך: החל ממחצית השנה השניה מי שמקבל את הסיוע המיוחד כולל גם חולים, גם נכים, גם הזכאות לדיור אצלנו היא חולים, נכים וגילאי טרום פנסיה.

אביטל טוך: יש בעיה גדולה גם ברישום מאחר שעובד שלנו איננו מוסמך לבחון ולרשום אדם כנפגע בתחום מסויים.

אביטל טוך: הוא מקבל אישור רפואי ולפי האישור הרפואי הזה הוא מתנהג אבל הוא אינו עורך לו רישום מיוחד אלא כאשר מדובר בדיור שזה השלב הבא.

אביטל טוך: נכים שלא נזקקים לעזרת הזולת מקבלים אצלנו את התנאים באופן אוטומטי ללא צורך בשום מבחן חוץ מאישור רפואי עד שנה ולאחר שנה הם עוברים לועדות הרפואיות של הביטוח הלאומי ואז הם מסווגים לפי דרגת הנכות ולפי חוקי הביטוח הלאומי.

אביטל טוך: סיוע לבעיות נפשיות, משפחות שמגיעות עם בעיות אנחנו נמצאים בקשר מיידי עם רשויות רווחה ומפנים אותם לרשויות הרווחה.

אביטל טוך: בעיקר כאשר מדובר בילדים ומדובר באפוטרופסויות שונות שמדינת ישראל לא מכירה בהן מחו"ל, אנחנו מאוד מעוניינים שיהיה קשר ושכסף ילך לילד שזה מיועד לו, מפנים מיד לרשות המקומית, לרשויות הרווחה, נמצאים בקשר עם עובד סוציאלי, מקבלים דיווח לפעמים שבועי ולפעמים כל שבועיים שלושה מה מצב התהליך המשפטי ואיך נמצא הילד.

אביטל טוך: אני לא יכולה לומר שילדים לא הולכים לאיבוד, כבר קרו לנו דברים כאלה והסקנו מהם מסקנה כי נמצאו ילדים שהגיעו עם סבא וסבתא שלא היו מסוגלים לטפל בהם, אבל לא ידענו את זה.

אביטל טוך: לכן היום נמצאים במעקב הרבה יותר הדוק.

אביטל טוך: אנשים מגיעים לקליטה ישירה וקשה מאוד להיות במעקב מהודק אחרי כל אחד מהמקרים, מאוד משתדלים, שנתיים שלוש לא קרו לנו דברים כאלה, לא הלכו לנו ילדים לאיבוד.

אביטל טוך: אני לא יכולה להתחייב שזה יהיה גם בעתיד מפני שיש אנשים ששולחים ילדים ככה, אנחנו מנחים את כל שליחי הסוכנות ואת הקונסוליות ומבקשים לא לשלוח ילד בן 14 לבד לארץ.

אביטל טוך: זה קורה בהרבה מאוד ארצות, זה אפילו קורה מארה"ב.

אביטל טוך: אם יש מישהו בנמל התעופה שמעורר איזה שהיא דאגה שמא הוא לא יוכל להסתדר, קודם כל יש המון אפשרויות כבר מנמל התעופה, החל מהמלון שלנו בת"א וכלה במוסדות, יש אנשים שנשלחים משם ישירות למוסד ואנחנו מפנים ישירות את הכסף לשם.

אביטל טוך: בגלל שאני ממונה על זה אני נמצאת בקשר מאוד הדוק איתם והם 24 שעות ביממה פתוחים.

אביטל טוך: אם הם רואים משפחה שיש סיכוי שאחד מבני המשפחה, זה שאחראי על הילדים, לא יתפקד, הם לא יתנו לו לצאת עד שהם לא ידעו שהוא מגיע למקום מוגן.

אביטל טוך: מקום מוגן יכול להיות או מוסד או המלון שלנו בת"א ששם יש שירותי רווחה ומתנדבים והעובדים שלנו שאחראים על זה.

אביטל טוך: משתדלים מאוד שאנשים לא יצאו משם וילכו לאיבוד.

אביטל טוך: בתקופה הקרובה יתחיל סקר של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שאנחנו שותפים בו, שימפה את רוב האנשים, את הצרכים שלהם, את המידע שיש להם וזה יאפשר לקבל תמונה מורכבת והרבה יותר מדוייקת מהתמונה שנמצאת עכשיו, כולל אנשים שלא פונים שאנחנו לא יודעים עליהם.

אביטל טוך: זה מבצע מאוד גדול שיתן מידע לכל הגופים שמטפלים בכלל באנשים עם מוגבלויות ובעולים עם מוגבלויות, מידע הרבה יותר יסודי.

דוד אלישיב: יש לי שאלה לאנשי ביטוח לאומי.

דוד אלישיב: כשעליתי ארצה בשנת 90 חיכיתי לקיצבת נכות לדרגת אי כושר שנתיים, אני מבין שזה קוצץ לשנה.

דוד אלישיב: עדיין לא ברור למה צריך לחכות עוד שישה חודשים לאישורים או לקבל דרגת אי כושר.

דוד אלישיב: למה אי אפשר לקבל את זה אחרי שישה חודשים.

דוד אלישיב: הרי בן אדם שמגיע ארצה הוא כבר מתחיל לטפל בנושא של המסמכים הרפואיים מתחילת הדרך שלו.

אביטל טוך: מתנהל כאן ויכוח סמוי בנושא אחר ואני מבקשת להבהיר אותו.

אביטל טוך: אנחנו מאשרים דירה מיוחדת לאחד משני המקרים.

אביטל טוך: כל המרותקים והנזקקים לשירותי כיסא גלגלים בבית ובחוץ, או עולים עם מחלות קשות שנזקקים לקרבת בית חולים אבל אז הם לא נזקקים לקומת קרקע הם יכולים לקבל גם בקומה שניה, נזקקים לבית חולים ספציפי במרכז הארץ, וזה מיעוט מקרים.

אביטל טוך: עולה השאלה לגבי אותם נכים שאינם נזקקים לכיסא גלגלים אבל אנחנו מחוייבים את הדירה המיוחדת לתת אך ורק למי שנזקק לכיסא גלגלים.

אביטל טוך: אנחנו משתדלים לעולה שהולך עם מקלות למצוא דירה בבית עם מעלית, אנחנו משתדלים למצוא דירה בקומת קרקע אפילו בבית שאי אפשר להכשיר אותו לכיסא גלגלים כי האדם לא משתמש בכיסא גלגלים, אבל יש מעט מאוד מדרגות, 2-3 מדרגות ובודקים את זה, אנחנו נותנים להם אז עדיפות בתור שברגע שנמצאת דירה העדיפות ניתנת לנכים קשים מוגבלים אשר אינם נזקקים לכיסאות גלגלים.

דליה הופר: יש התייחסות לילדים עם נכויות באגף השיקום, יש תוכניות מיוחדות לילדים עם נכויות, מעונות מיוחדים, תוכניות שיקומיות, חלק מהתוכניות האלה הם כן בחוק ואפשר לקבל הרבה ואני ממליצה לפנות.

דליה הופר: במחלקות הרווחה יש שירותים שאפשר לנצל אותם.

קולט אביטל: קשה לי לקבל את הענין שאנשים הולכים לועדות רפואיות כשמסתמנת איזה שהיא נטייה שמאחוז נכות מסויים מורידים אותם באחוזים, זה לא סביר.

שולה מיטבסקי: לגבי מי שהפך להיות נכה תוך כדי ביצוע פשע, זה נכון שהחוק מדבר על זה שמי שנפגע תוך כדי ביצוע פשע לא יהיה זכאי לגימלאות, אבל הייתי רוצה לבדוק ספציפית לגבי המקרה המדובר.

קולט אביטל: ועדת העליה, הקליטה והתפוצות תובעת ממשרדי הקליטה והשיכון להגדיל את התקציב לסכומים ריאליים על מנת לפתור בעיות דיור לעולים בעלי מוגבלויות קשות.

קולט אביטל: על זה אנחנו נפנה לשרים אבל אנחנו גם נעשה מאבק בועדת הכספים.

קולט אביטל: הועדה תטפל בכל המקרים הספציפיים שהועלו כאן היום, אבל אנחנו נעשה ישיבה לגבי הקריטריונים שמונהגים בביטוח הלאומי.

קולט אביטל: נראה לי שהקריטריונים לא ברורים לנו, ואם הם לא ברורים לנו אז הם גם לא ברורים לעולים ואנחנו נעשה סיורים בשטח כדי לראות מה מיושם בשטח.