ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 49, 2003-11-05 08:30

אילן שלגי: למזלנו תמיד גם יש לנו עולים, אמנם לא במספרים שהיינו רוצים, אבל הם איתנו ותמיד אנחנו רוצים לשפר את קליטתם, להקל על העולים ולסייע להם להיטמע בחברה הישראלית.

אילן שלגי: מערכת החינוך היא כמובן המערכת שעוסקת בעיקר בילדים ובנוער, שהם דור העתיד, הקליטה היא כמובן כוללת ומורחבת מעבר למערכת החינוך, ובודאי חברתי היו"ר קולט אביטל תתייחס לכך.

אילן שלגי: על כל פנים, חשוב לנו ביותר שמערכת החינוך אמנם תקדיש את תשומת הלב את האמצעים ואת המשאבים המרביים, למרות הקשיים התקציביים, כדי לסייע בקליטת העולים החדשים.

אילן שלגי: הנתונים הקיימים בפנינו, מן הדוחות של מרכז המחקר והמידע, הם גם בפניכם ואפשר לומר שמה שעולה מן הדוחות האלה זה שיש נשירה גדולה של ילדי עולים ממערכת החינוך, הנתונים מתייחסים לתלמידי כתות ט' עד י"ב, והם מראים שבקרב עולים מברה"מ לשעבר הנשירה היא פי 4 מאשר הנשירה בקרב הישראלים הותיקים.

אילן שלגי: גם בקרב העולים יוצאי אתיופיה המצב לא טוב אם כי הוא פחות חמור, הנשירה היא קרוב ל- פי 2 מאשר אצל הישראלים הותיקים, ואת המצב הזה הרי כולנו רוצים למנוע.

אילן שלגי: אנחנו ראינו שהיו הבטחות של משרד החינוך והתרבות לתת הקלות לתלמידים עולים, בעיקר בבחינות הבגרות בהתחשב בקשיי השפה, מה שכנראה מתבצע לאט יותר מאשר חשב המשרד כאשר הוא הצהיר בחודש מאי 2003 מפי המנכ"לית, שבתוך שבועות אחדים יפורסמו ההקלות.

אילן שלגי: נכון להיום אולי נשמע גם חדשות, אבל נכון לשבוע שעבר הם טרם פורסמו.

סוגי הקלות: שני מכלולים נוספים, או שלושה מכלולים נוספים, זה מספר שעות הלימוד או ההוראה הנוספת, כלומר שעורי עזר בשפה העברית, כרגע מדובר על שעה שבועית אחת.

סוגי הקלות: אז קיבלנו בעצם שתי הבטחות: א – שזה לא יופחת.

סוגי הקלות: ב – שיעשו מאמץ להגדיל את זה.

סוגי הקלות: להזכיר לכולנו, שהיתה תקופה שהיו עד 5 שעות לימוד שבועיות.

סוגי הקלות: כאשר אנחנו מדברים על צורך לקלוט תלמידים, ואני זוכרת ויודעת זאת על בשרי כי אני נכנסתי לבי"ס תיכון בלי לדעת מילה אחת בעברית, הבעיה של התלמיד היא לא רק לקרוא אלא להבין.

סוגי הקלות: אני חושבת שהמפתח הוא, מספר שעות ההוראה בעברית.

סוגי הקלות: דבר נוסף, שחשוב לנו מאוד לשמוע היום מסגן השר, זה התוכניות לגבי הסבה או יותר נכון לאפשר ליועצים פדגוגים לגשת לקורס הסבה, אשר יאפשר להם להיכנס למערכת החינוך.

סוגי הקלות: אנחנו דיברנו על מגשרים, שאלה אנשים שיכולים לתת את הייעוץ הפדגוגי לתלמידים בעיקר בבתי הספר התיכוניים, הכוונה היתה ועודנה להעסיק יועצים כאלה בשפת האם של התלמידים, אתיופים ורוסים.

סוגי הקלות: אנחנו יודעים שכדי להיכנס למערכת החינוך, היועצים האלה צריכים תואר שני אבל גם צריכים לקבל הסמכה מיוחדת.

סוגי הקלות: הובטח לנו שיהיה קורס מיוחד, ואנחנו שומעים שאולי קורס כזה ייפתח עוד השנה או בתחילת השנה הבאה, באוניברסיטת בר-אילן, אנחנו חוששים שאלה שמועסקים כעת במערכת ייפלטו מתוך המערכת באוגוסט 2004, ובעצם מכיוון שהקורס אורך שנתיים אנחנו נישאר ללא יועצים מגשרים כאלה עד פברואר או עד קיץ 2006.

סוגי הקלות: אלה התשובות שאנחנו רוצים לקבל הבוקר.

שני דברים נוספים: הבעיה היא לא רק ההישגים או חוסר ההישגים במערכת החינוך, או הלימודים עצמם, אלא מה קורה לבני הנוער כאשר הם נפלטים מבתי הספר, ולכן התמריץ לפתור את הבעיה הזאת צריך להיות כפול.

שני דברים נוספים: מכיוון שכפי שאמרתי בפתח דבריי זוהי ישיבת מעקב, ואנחנו בעצם התכנסנו כאן היום כדי לשמוע תוצאות של כל הדברים שהובטחו לנו, אני חושבת שאלה השאלות שאני רוצה להפנות הבוקר לסגן שרת החינוך.

צבי הנדל: הבעיה היא גדולה ואני לא רוצה להתחמק ממנה, אני חייב לומר שבעת הזאת של הקיצוצים ישנו נושא אחד ויחיד במשרד החינוך שלא קוצץ כלל.

צבי הנדל: האם לומר לכם שאני מאושר מזה?

צבי הנדל: אני הייתי מעדיף שהוא יגדל, אבל בהוויה או במצב שאנחנו נמצאים בו כרגע, זוהי שמחת העניים שאני יכול לשמוח, שזהו הנושא האחד והיחיד שלא נגעו בו באף אחד משלבי הקיצוץ, ואני מקווה שנצליח לשמור על זה גם עכשיו בשלב האחרון במעבר משנת 2003 לשנת 2004.

צבי הנדל: במקביל לבעייתיות שהיא קיימת, חייבים לזכור שאם למשל ניקח את העלייה הברוכה מאתיופיה, מאלה שניגשו לבגרות בשנת 1993 רק 8% מתוכם קיבלו תעודת בגרות וכיום אנחנו עומדים על סדר גודל של מעל 40% שקיבלו תעודת בגרות.

צבי הנדל: אני לא אומר שזה משאת נפשי, אבל יש גידול תמידי משנה לשנה בקצב מסויים.

צבי הנדל: גם בעלייה מברה"מ לשעבר, אם בשנת 2001 עמדנו על 56.4% מקבלי תעודת בגרות השנה עלינו ל- 57.7%.

צבי הנדל: זוהי עלייה הדרגתית, אולי לא בהיקף ראוי, אבל העלייה היא תמידית.

צבי הנדל: כאשר אתה מסתכל על השנים, אתה רואה שבכל שנה יש עלייה באחוז מקבלי הבגרות וגם באחוז הלומדים, כלומר הנשירה הולכת וקטנה, למרות שעדיין קיימת בעיה ואני לא מנסה להתחמק ממנה.

צבי הנדל: אני חייב להודות ולציין, שלכנסת יש תפקיד חשוב בהקשר הזה של המעקב.

צבי הנדל: יש משמעות לישיבות האלה וזה מהווה זרז, כי "מרובים שולחי עמך ישראל" ואתה בסופו של דבר מנסה לטפל בכל החזיתות ובודאי שהשולחן הזה או השולחנות סביב יתר הועדות מהוות זרז.

צבי הנדל: עמיהוד בהט, הממונה והאחראי על נושא הלימודים לנקלטים בעליות השונות, ייתן לנו פרטים מדוייקים.

צבי הנדל: בימים האחרונים התפרסם כבר בצורה רשמית גם הנושא של ההקלות בבגרות, שתכנסנה לתוקף כבר בבחינות החורף.

צבי הנדל: אבל אני מציע שנקבל פרטים יותר מדוייקים בכל התחומים, כולל הקורסים, שעליהם שאלה היו"ר קולט אביטל.

עמיהוד בהט: בשעה שמנכ"לית משרד החינוך נתנה את הבטחתה בחדר הזה לפני הקיץ האחרון, בעצם כבר היו מעוצבים הקווים הכלליים של העדכונים או השינויים למיניהם וכבר אז הבהרנו פחות או יותר במה הולך להיות מדובר.

עמיהוד בהט: העניין הוא שמשרד החינוך עומד לפרסם קובץ שלם, במזכירות הפדגוגית קוראים לו "מורה נבוכים", לכל עניין בחינות הבגרות ולאו דווקא לעניין העולים, והפרק הזה של העולים נמצא שם "במקום טוב באמצע".

עמיהוד בהט: הכוונה היתה להוציא את הכל ולכן זה התעכב, אך ברגע שראינו שזה מתעכב יותר מידי שלפנו את אותו פרק 4 על העולים מתוך הקובץ הגדול הזה, שודאי ועדת החינוך תראה אותו במהלך הזמן, והוא ייצא ויהיה תקף כפי שאמרה לנו המנכ"לית, בחורף זה.

עמיהוד בהט: יותר מזה, גם במועד ב' בקיץ האחרון היתה הקלה ראשונה כבר בתוקף והתלמידים הורשו במועד ב' לתרגם את קטע ה- unseen באנגלית לשפת אמם, שזו היתה הסנונית הראשונה עוד לפני חורף שנה זו.

עמיהוד בהט: אני אפרט כעט לגבי השינויים והעדכונים בתנאי ההיבחנות, שזה נקרא "דרך חישוב הציון", לעולים חדשים.

עמיהוד בהט: הנקודה הבסיסית היא, שתלמיד שעלה לארץ בכתה ז' או ח' אינו דומה לתלמיד שעלה לארץ בכתה י"א.

עמיהוד בהט: הציפייה שלנו מתלמיד שהגיע לארץ בגיל 12 או 13, בעניין השפה והיכולת שלו לפתור בעיות לימודיות בגלל השפה, היא מטבע הדברים הרבה יותר גבוהה מאשר בכתות העליונות.

עמיהוד בהט: כפי שצבי הנדל אמר קודם, חילקנו את אוכלוסיית העולים לשתי קבוצות.

עמיהוד בהט: עדיין תחום הזכאות נשאר מגיל 12 ועד 18, אלא שהיא נחלקת לשני חלקים: 1 – תלמידים שהגיעו החל מגיל 12 וקבוצה זו נקראת לצורך העניין עולים ותיקים.

עמיהוד בהט: 2 – תלמידים שהגיעו החל מגיל 15 והשתלבו במערכת וזו קבוצה שנקראת לצורך העניין עולים חדשים.

עמיהוד בהט: אני רוצה להדגיש דבר נוסף, גם בעניין הזה גילינו פה גמישות כאשר אפשרנו להצטרף לקבוצה של החדשים, גם למי שהחל את לימודיו בארץ ב- 1 באפריל של כתה ט', או שהגיע לכתה י' לפני הגיעו לגיל 15, וגם הוא זוכה מן ההקלות החדשות של העולים החדשים "הטריים".

לעולים הותיקים: החידושים או העדכונים העיקריים הם כמובן לגבי העולים החדשים יותר, כאשר כאן מדובר על בחינות לעולים במקצועות החובה, למעט מתמטיקה ואנגלית, ובהן יקבל כל עולה חדש בונוס של 5 יחידות, למרות שהוא עושה בחינות לעולים.

אילן שלגי: פה יש איזושהי הצהרה מאוד משמעותית, שאולי היישום שלה גם דורש תקציבים שהיום קשה להשיג אותם, אבל מן הראוי שתאמרו לנו 'אנחנו שינינו'.

עמיהוד בהט: במקצועות הבחירה עתירי המלל, מאחר ואין שאלון לעולים, העולים הותיקים מקבלים שאלון רגיל ומטבע הדברים הם מקבלים בונוס של 10 נקודות, מלבד תוספת רבע שעה על כל שעת בחינה כפי שאמרתי קודם שזה נותנים לכל העולים בכל המקצועות.

עמיהוד בהט: העולים החדשים, יכולים להיבחן בע"פ וזה חידוש מאוד משמעותי בנושא הזה.

המדוייקים כמו: אלה הם השינויים לגבי אותה קבוצה של תלמידים שהגיעו לארץ לאחר גיל 15.

מירלה גל: על אף העובדה שכל משרדי הממשלה, ואנחנו בתוכם, נדרשנו לבצע קיצוצים קשים מאוד בתקציב שלנו, שני הנושאים שציינתי אותם כרגע לא רק שלא קוצצו אלא נהפוך הוא, במסגרת תקציב 2004 אנחנו אפילו העלינו את התקציב של אותם שני תחומים, ואנחנו מדברים על תוספת מאוד משמעותית מבחינת המשרד לטיפול גם בנושא של השפה העברית וגם בנושא נוער במצוקה ובסיכון, כי אנחנו מבינים שנמצא שם הרבה מאוד בגלל העובדה שנשירה מבית הספר באה כתוצאה מאי ידיעת השפה העברית על בוריה.

מירלה גל: שרת הקליטה דיברה על כך מספר פעמים והיא נתנה תיאורים קשים מאוד, של ילדים "שנזרקים" לבתי הספר מבלי שהם ידעו את השפה העברית, וכמובן שזה משפיע לא רק על מקצועות הלימוד העבריים אלא משפיע גם על המקצועות בתחומי המתמטיקה הפיזיקה ועל כל תחום אחר.

מירלה גל: במסגרת ועדת התיאום שבין הממשלה לסוכנות היהודית, שהתקיימה ביוני 2003, שרת העלייה והקליטה הגישה הצעה לטפל בנושא של השפה העברית והוקמה ועדה משותפת לסוכנות היהודית למשרד החינוך ולמשרד לקליטת עלייה, ועדה שאני עומדת בראשה, והועדה הזו הגישה את המלצותיה לפני מספר ימים.

מירלה גל: עם זאת אני חייבת לציין שהועדה חולקה לשתי תתי ועדות, האחת שנוגעת לחינוך הפורמלי במסגרת בתי הספר והשנייה נועדה לטיפול בהעצמת השפה העברית בחינוך הבלתי פורמלי, כלומר לא במסגרת בתי הספר.

מירלה גל: אפשר לומר שלנו אין "דריסת רגל" בבתי הספר, כי בתי הספר הם בתחום האחריות של משרד החינוך.

מירלה גל: לעומת זאת כל מה שנוגע לתחום הבלתי פורמלי, אם זה לימודים בשעות אחה"צ או תוכניות לימוד אינטראקטיביות או תוכניות לימוד באמצעות ספרים מורים או מתנ"סים וכל מה שאפשר בתחום הזה, אנחנו הגשנו המלצות שאני מאוד מקווה שניתן יהיה לראות את היישום שלהן בתקופה הקרובה.

מירלה גל: מדובר על דברים שבחלקם הם חדשים שעד כה לא נעשו, ואני מאוד מקווה שעם תחילת שנת התקציב הבאה 2004, אנחנו כבר נוכל לצאת עם תוכניות אופרטיביות.

מירלה גל: גם במסגרת התמיכה שלנו ברשויות והתמיכה בעמותות וארגוני מלכ"רים למיניהם, כבר בימים אלה כאשר אנחנו יוצאים עם התמיכות ל- 2003 אנחנו נתנו עדיפות לכל אותם ארגונים שמטפלים בין היתר גם בלימוד השפה עברית, והדברים האלה באים לידי ביטוי בעבודה השוטפת היומיומית של המשרד.

מירלה גל: שני הנושאים האלה: העצמת השפה העברית, וטיפול בנוער בסיכון, קיבלו עדיפות עליונה במסגרת המשרד.

מירלה גל: בכל מה שנוגע לחינוך הפורמלי במסגרת בתי הספר, כאן אנחנו נדרשים למשרד החינוך ואני מודעת לזה שקיימת ועדה שהוקמה במשרד החינוך בעקבות דו"ח שוהמי, גם אנחנו מחכים למסקנות של הועדה.

מירלה גל: אני רוצה לציין נקודה חשובה נוספת, במשרד החינוך מדברים על טיפול מגיל 12, אנחנו חושבים שצריך לטפל בילדים הקטנים גם כאלה שרק מגיעים ארצה וגם כאלה שהם בגיל גן חובה ולקראת ביה"ס, כי אם אנחנו לא נטפל בהם מהרגע שהם נכנסים למערכת החינוך אז אי ידיעת השפה העברית תיגרר לאורך שנים.

מירלה גל: לכן בהמלצות שלנו, אנחנו חושבים שיש מקום להכניס את לימודי השפה העברית כבר בגיל הרך ולהכין את הילדים כמה שיותר טוב לקראת הלימודים בבתי הספר.

מירלה גל: בין היתר, אנחנו בוחנים תוכניות להחלת אולפנים גם על נוער מתחת לגיל 15 בתקופות הקיץ ובעיקר בתקופת החופשות הארוכות, ואנחנו בודקים מול האולפנים השונים שאיתם אנחנו עובדים, יכולת לבצע אולפנים קצרים ומזורזים בתקופת החופשות, על מנת שהילד שנכנס לבית הספר גם אם הוא בן 6 או 7 יבוא לשם עם איזשהו ידע בסיסי בשפה העברית.

מירלה גל: יש יוזמות שהן של בתי הספר ויש יוזמות שהן של ערים, לדוגמא: בירושלים או בתל-אביב או חולון יש יוזמות מקומיות המאפשרות הרחבת השעות במסגרת הלימודים עצמם, אבל אין לי ספק שזה לא מספק.

מירלה גל: היכולת שלנו להרחיב את השעות במסגרת בית הספר היא מוגבלת, ולכן אנחנו באים ואומרים: אנחנו נעשה את מה שאנחנו יכולים מחוץ לכותלי בית הספר, במסגרות הלא פורמליות אם זה במתנ"סים או באותן תוכניות כפי שציינתי קודם, דרך הטלוויזיה או המחשב וכל דרך אחרת שניתן.

מירלה גל: אנחנו בדקנו עלויות, אני לא יכולה לבוא ולומר שנוכל לכסות את מלוא העלויות של התוכנית שהגשנו, אבל אנחנו כאמור עושים מאמצים גדולים על מנת להגדיל את התקציב, הדבר נעשה ואנחנו גם בדין ודברים עם הסוכנות היהודית ואנחנו מקווים שבימים הקרובים, במחצית נובמבר, יהיה כאן ה- "ג'נרל אסמבלי" ואנחנו מאוד מקווים שאנחנו נוכל גם דרך הסוכנות היהודית, שכבר הביעה באופן עקרוני את הסכמתה להגדיל את הסכומים לצורך לימודי השפה.

מירלה גל: אני מקווה שבסך הכל הכללי אנחנו נראה שינויים, לפחות בכל מה שנוגע לחינוך הבלתי פורמלי.

גילה פינקלשטיין: אני רואה כאן שתי נקודות בהן אנחנו יכולים לשפר את המצב.

גילה פינקלשטיין: קודם כל, קיימת בעיה במסלול הקליטה הישירה אשר נהוגה היום.

גילה פינקלשטיין: לפני שנים, ריכזו את כל העולים שהגיעו באולפנים מרכזיים ואני זוכרת שמכל בתי הספר בגוש דן היו באים למשך שלושה חודשים לאולפנים המרכזיים.

גילה פינקלשטיין: לאחר שהתלמידים שהו במשך שלושה חודשים באולפנים המרכזיים, הם הגיעו לבתי הספר עם ביטחון עצמי גבוה יותר.

גילה פינקלשטיין: יש לחזור לשיטת האולפנים המרכזיים, לקחת עיר מסויימת ולרכז בה את כל העולים החדשים שהגיעו מהאזור למשך שלושה חודשים, כדי שלא יגיעו ישר לבתי הספר ויתקלו בבעיה של קשיי שפה וחוסר בתקשורת אלמנטרית כדי להבין את השפה הבסיסית, של חומר לימודי שהוא בשפה העברית וזה מאוד מקשה עליהם.

גילה פינקלשטיין: אל לנו לשכוח שהרבה מאותן משפחות הן במצב כלכלי קשה, וההורים אפילו מעודדים את הילדים שלהם לעבוד ולעזור בפרנסת המשפחה.

גילה פינקלשטיין: נקודה נוספת שאותה רציתי לציין, זה שאנחנו סופרים את מספרי השנים שיש להם זכאות לכך שהם נקראים עולים חדשים.

גילה פינקלשטיין: אני זוכרת שבבית ספרי ההורים תמיד היו מתווכחים שהילד עוד חדש ומגיע לו להיות עולה שנה נוספת, כי זה הבדל עצום אם יש להם את ההטבות של העולים החדשים.

גילה פינקלשטיין: גם אם עולה חדש הגיע בכתה ג', עד כתה י"ב כאשר הוא מסיים את לימודיו בתיכון וניגש לבגרות, עלינו לתת לו את כל הסיוע האפשרי וההקלות לעולה חדש ולא לספור את השנים.

גילה פינקלשטיין: כי בכל שנה שהוא יישב בכיתת האם בבית הספר תקל עליו, וכך הוא ילמד את השפה ויתרגל אליה.

יגאל יאסינוב: אני כבר לא מאמין לכם, והיום אני מתבייש שאני מייצג את הקואליציה ואתם בשם הקואליציה אומרים לנו את זה.

יגאל יאסינוב: האם זה לא היה כתוב על הקיר שאנחנו נגיע למצב הזה?

יגאל יאסינוב: ואם לא ידעתם על זה לפני כן, האם בישיבה הקודמת לא נתתי לכם הצעת חוק שלי שמדברת בדיוק על הגדלת שעות לימודי העברית לעולים?

יגאל יאסינוב: עד היום אפילו לא עניתם לי על זה ולא אמרתם אם אתם תומכים או לא תומכים.

יגאל יאסינוב: נתתי את ההצעה למנכ"לית משרד החינוך וביקשתי, תגידו לי מה ניתן לשנות פה.

יגאל יאסינוב: לא קיבלתי תשובה, כי אתם לא רוצים לתת.

יגאל יאסינוב: כל מה שהבאתם היום זה שטויות, ומה שאתם נותנים פה זה בעיניי מס שפתיים כי כמעט ולא שיניתם כלום.

יגאל יאסינוב: אם אתם רוצים לשנות זאת אז תשנו ואל תבואו אלינו לאחר שצעקנו "איפה מה שהבטחתם?

יגאל יאסינוב: ", פתאום מתברר שיש פרק 4 שבו מדובר משהו בנושא, אבל גם היום לא קיבלנו זאת בכתב.

יגאל יאסינוב: לא עשיתם זאת, כי אתם לא רציתם שנקרא את זה ונלמד את זה לפני הישיבה.

יגאל יאסינוב: אני רוצה לומר לכם, שאם היום הייתי חייב לגשת למבחן במתמטיקה או בפיסיקה בשפה העברית, לא הייתי עובר אותו ואני מודה ומתוודה בזה.

יגאל יאסינוב: אני אומר לכם שמה שאתם עושים זה פשוט להביא את הילדים למצב שהם חייבים לעזוב את בית הספר כי הם מתביישים לבוא לשם.

יגאל יאסינוב: זה המצב, ושום דבר לא השתנה לכיוון ההטבות.

יגאל יאסינוב: אני כבר לא כועס כי אני חושב שכעסנו מספיק בישיבה הקודמת, היום אני מתבייש שזה מה שקורה.

יגאל יאסינוב: אתם פשוט מזלזלים בכנסת, ומזלזלים באינטליגנציה של כל האנשים שיושבים פה היום.

יגאל יאסינוב: היום אתם באים ואומרים שמשרד החינוך הביא לשינוי, לא הבאתם ואל תשקרו.

מרינה סולודקין: אתמול התקבלו נתוני הירידה, ומדובר ב- 40,000 איש שחזרו לברה"מ לאחר עשר שנות שהייה בישראל.

מרינה סולודקין: אנחנו מתמודדים עם מצב של "ירושה" קשה של שר החינוך לשעבר יוסי שריד והמנכ"לית שלומית עמיחי, אשר בשנת 1999 עשו שינויים דרסטיים במשרד החינוך בנושא בגרות לעולים.

מרינה סולודקין: היה מאבק מאוד חזק וקשה מצד ארגוני עולים וקואליציות למען נוער עולה ונוער בסיכון, וגם אני כאן בכנסת החמש עשרה פניתי וביקשתי משרת החינוך לימור ליבנת ומהמנכ"לית לשנות את המצב הקיים ולחזור למצב שהיה בשנת 1998.

מרינה סולודקין: עכשיו אנחנו רואים שהם לא חזרו למצב שהיה בשנת 1998, ואני חושבת שיש סיבות לכך.

מרינה סולודקין: קיימת פקידות בכירה במשרד החינוך, אשר מפריעה לשרת החינוך ולמנכ"לית המשרד לחזור למצב שהיה בשנת 1998, ואנחנו בשתי הועדות צריכים לעזור לכם כדי להשוות את מה שהיה בשנת 1998 למה שיש היום, ולהוציא טיוטא חדשה עם מסקנות של ועדות הכנסת מדוע זה כך.

מרינה סולודקין: אני לא חייבת להתערב, אבל הנושא הזה של הבגרות הוא מאוד חשוב וזו נקודה מאוד עדינה.

מרינה סולודקין: כאן דיברו הרבה בנושא של לימודי שפה, ואני רוצה לומר שכל הפתרונות המלאכותיים שמציעים במשך השנים גם משרד הקליטה וגם המשרדים האחרים, זה לא יכול לעזור.

מרינה סולודקין: אנחנו מבקשים דבר שהוא עבור כל המדינה, שיעורי השפה העברית בטלוויזיה.

מרינה סולודקין: המטרה היא, שהמדינה תהיה קולטת עלייה בטלוויזיה החינוכית ולא רק לגבי העלייה מרוסיה או אתיופיה או ארגנטינה.

מרינה סולודקין: אני הייתי במושב דתי וראיתי ישישות תימניות שלומדות עברית בגיל 80, כי הן רוצות לדעת לדבר עברית בצורה נכונה.

מרינה סולודקין: אנחנו כל הזמן שואלים, איך יכול להיות שעניין של שניים או שלושה מיליונים יכולים להפריע למיליונים של אנשים ללמוד את שפת המדינה.

מרינה סולודקין: אני חושבת שכולנו כאן בעד לימודי השפה, משום שזה המפתח להצלחה ולקליטה מוצלחת.

מרינה סולודקין: אולי במסגרת המגעים שלנו עם שרות הממשלה ציפי ליבני ולימור לבנת, נאמר להן די לפתרונות מלאכותיים כמו אולפנים פה ושם, תנו לנו טלוויזיה חינוכית בעידן הטלוויזיה.

מרינה סולודקין: אני מאוד מקווה היו"ר אילן שלגי והיו"ר קולט אביטל, שאנחנו במסקנות שלנו נלך היום על איזה שהם שינויים מאוד חשובים בנושא זה.

צבי בהט: אני הקדמתי ואמרתי "בגמגום", שהסעיף היחיד במשרד החינוך שלא נגעו בו זהו תקציב קליטת עלייה.

צבי בהט: אז מה?

צבי בהט: יש בזה חסר עצום, אין לנו כסף לעשות את מה שרצינו לעשות ואנחנו עושים את המעט שאנחנו יכולים "בתרגילים אקרובטיים".

צבי בהט: הרי הטוב ביותר היה, שיעמוד מורה או בוחן ביחד עם התלמיד כשהוא דובר אותה שפה כדי שיוכל לדעת באם התלמיד יודע מתמטיקה או לא, ולא שיבחן אותו בעברית כדי לדעת באם הוא יודע מתמטיקה.

צבי בהט: כולנו מבינים את זה, עמיהוד בהט מומחה בתחום הזה במשך שנים והוא לא קיבל את מה שהוא רצה, אבל אלה הדברים שיכולנו לעשות בתקציב הנתון, שהוא היחיד שלא קוצץ.

צבי בהט: אני מאוד מאושר מכך שזה לא קוצץ, אבל אי אפשר לתת מזה 10 שעות עברית בשבוע אלא רק שעה.

צבי בהט: אי אפשר להגיד שמישהו ממשרד החינוך לא מבין שפחות מ- 10 שעות בשבוע זה לא מדביק את הקצב, כולם מבינים שהרי רוב האנשים שיושבים שם הנם אנשי הוראה, מהמנכ"לית ומטה.

צבי בהט: מאז שאני נמצא שם, לא ראיתי הרבה אנשים שלא נרתמו בזעקה אדירה בקיצוץ הגדול שעבר.

צבי בהט: עד שנת 1998 מבחני הבגרות היו בסדר, ואז מישהו "התעורר" וחשב שצריך לשנות כי העולים כבר יודעים מספיק.

צבי בהט: אני יכול לרדת לרמת וכחנות פוליטית, אבל זה לא ויכוח פוליטי אלא זה צריך לחצות את כל המפלגות.

צבי בהט: העולים הם לא עניין פרטי של אף אחד מאיתנו, זהו עניין לאומי ממדרגה ראשונה ונדמה לי שכמעט ואין דבר חשוב יותר ממנו.

צבי בהט: אתמול הייתי בסיור באזור הצפון ששם קיימת בעייתיות בתקציב, ובעידן של מצוקה כלכלית זה הזמן לרעיונות חדשים לפריון ולהתחדשות.

צבי בהט: יש מספר בתי ספר, שגייסו "למילואים" מבוגרים ולא רק פנסיונרים, שבאים ועושים "מילואים" בבתי הספר בעיקר בקטע של העלייה, כתוספת תגבור וחיזוק כולל מתן שיעורי עזר פרטיים.

צבי בהט: אני מעודד זאת ביתר המקומות, ומשרד החינוך צריך לעודד בתי ספר לארגן "ימי מילואים" כאלה של אנשים, יש רצון טוב לתרומה ולא תמיד התרומה היא כספית או במזון וכו' בעתות מצוקה, אלא גם תרומות מהסוג הזה.

צבי בהט: מאחר וראיתי שזה מתקיים בחלק מהמקומות, ומאחר וראיתי קבוצת עולים מאתיופיה במוסד חינוכי ברמת הגולן, אשר הביא לתוצאות בגרות של 98%.

צבי בהט: זאת אומרת שאפשר, רק שצריך הרבה רצון הרבה common-sense והרבה מוכנות לחרוג מהמסגרת ולעשות דברים לא קונבנציונאליים.

צבי בהט: אין אחד שלא יכול להגיע לתוצאות באמת, אבל המצוקה בדרכים הקונבנציונאליות היא גדולה.

סילבינה מנקר: אני באמת חושבת שהקושי הגדול של הילדים במערכת החינוך הוא אדיר, וגם לדעתי יש הרבה מאוד פרוייקטים ורעיונות שניתן ליישם אותם, השאלה היא תקציבית.

סילבינה מנקר: אי אפשר לתת שעה או שעתיים או שלוש שעות בבית הספר ובכך להפריד בין התלמידים, ראינו בהרבה בתי ספר ילדים עולים שמופרדים מיתר הילדים ואני אישית חושבת שזה לא טוב.

סילבינה מנקר: כמובן שצריך לתת להם את השעות בנפרד, ואנחנו נמשיך ללכת אחר הצהרים לפרוייקט הזה של שעורי עזר והכנת שעורי בית, את כל הדברים שניתן לעשות במסגרת הלא פורמלית, אבל המסגרת הפורמלית חייבת להיות מאוד מסודרת וגם שתהיה באותה מתכונת בכל הארץ.

סילבינה מנקר: הסוכנות היהודית שותפה לכל הפעילויות, מוכנה להמשיך לתרום ומוכנה להיות שותפה לא רק רעיונית אלא גם תקציבית, אבל חייבים להיות פרטנרים לנושא.

חן ליפשיץ: דיברו פה הרבה על נוער ועל בחינות בגרות, ואני רוצה להסב את תשומת הלב לגיל הרך.

חן ליפשיץ: במסמך שהגשנו לכם פה, אנחנו בעצם מפרסמים בצורה פומבית לראשונה, מחקרים שאנחנו עושים עכשיו בחמשת השנים האחרונות, בקרב הילדים יוצאי אתיופיה בגיל הרך, בעקבות פרוייקט "פת" שמבצע הג'וינט בעשרה ישובים בארץ, עם משרד החינוך ועם משרד הרווחה.

חן ליפשיץ: אנחנו מציגים פערים של 40 נקודות אחוז, בקרב ילדים בגילאים 3 ו- 6.

חן ליפשיץ: קיימים פערי ענק כבר בגילאים הצעירים, כשאין הבדלים בין ילדים ותיקים וחדשים ואם לא יפתרו את הבעיות בגיל צעיר הנושא לא יזוז.

חן ליפשיץ: ילדים המגיעים לכתה א', לא מנצלים את הסיטואציה החינוכית שהם יושבים בה, אם הם יושבים בכתות הטרוגניות עם פערים ענקיים ומטילים על המורה ללמד כתה עם פערים כאלה.

חן ליפשיץ: אם לא תינתן תשומת לב מיוחדת לילדים האלה, עוד לפני שהם מגיעים לכתה א', זה לא יזוז.

רומן שניידר: בחודש מאי השנה, הייתי כאן בפורום המכובד הזה שבו התחייבה מנכ"לית משרד החינוך לשנות את הנוהלים בבחינות הבגרות.

רומן שניידר: באתי גם היום והבאתי איתי שני ילדים עולים תלמידי כתה י"ב, כדי שהם ישמעו שאכן משהו ישתנה לטובה כדי שיוכלו להבין את הידע שלהם במקצוע ולא הידע שלהם בעברית.

רומן שניידר: הילדה שנמצאת פה יודעת היסטוריה, אבל היא לא יודעת לכתוב טוב בעברית והבחינות עדיין בודקות כיצד היא מתנסחת בעברית ולא עד כמה היא יודעת את המקצוע.

רומן שניידר: בישיבה הקודמת נכחה כאן ילדה אחרת, וכאשר ביקשתי ממנה לבוא איתי שוב כי אולי נשמע בשורה טובה, היא אמרה שהיא לא רוצה כי היא לא מאמינה.

רומן שניידר: לא רק ח"כ יאסינוב לא מאמין, גם הילדה עצמה לא מאמינה וגם אנחנו לא.

רומן שניידר: אני שואל את עצמי לאן הם הולכים?

רומן שניידר: הרי הם לא הולכים לחוגים, הם פשוט הולכים לרחוב ושם טוב להם, כי יש להם שם חברים שמדברים בשפה שלהם ומקשיבים להם ולכן אנחנו אחר כך קוראים בעיתון, "אחד מכל ארבעה עברייני נוער, הוא עולה" ואלה ילדים שלא נמצאים בכתות.

נורית טזזו: אני רק אחזור על מה שנאמר כאן קודם לגבי הצלחה של תלמידים עולים שזה 41%, אני רק מקווה שהנתון הזה מתמקד לגבי העולים שהגיעו רק בשנים האחרונות, או מכלל כל העולים שעלו מאתיופיה.

מיכאל גינקר: תפקידו של יועץ חינוכי הוא לתווך בין תלמידים עולים והסביבה, לסייע להם במצב משבר ולתת להם מענה טיפולי חינוכי לכל אחד מהם.

מיכאל גינקר: יש בבתי הספר יועצי עולים, ובדרך כלל מועסקים מטעם הרשות המקומית ואם הרשות המקומית אינה מסוגלת להתארגן עבורם כספית, יש כאן בעיה.

מיכאל גינקר: מכל מקום מדובר פה באנשים בעלי תואר שני, אבל אני מכיר עשרות רכזים ורכזות כאלה בעלות תואר ראשון והן עובדות יפה מאוד מטעם השלטון המקומי ואף אחד לא מונע מהן להיכנס למערכת.

מיכאל גינקר: אז צריך להיות קריטריון אחיד ותקן אחיד ליועץ החינוכי.

ענת פנסו: לציין תוכנית עשייה משותפת עם משרד החינוך בקרב ילדים עולים בגיל הרך, וחשיבות ההשקעה בשפה העברית החל מהגיל הרך אל בתי הספר היסודיים, ולציין שילדים עולים חדשים אכן מגיעים עם פחות שעות שנחוצות בתוספת עברית, דווקא בתוך החינוך הפורמלי ולקרוא למשרד החינוך כמה שפחות, כי אנחנו רואים את הפגיעה בילדים האלה.

עמיהוד בהט: אני בהחלט מקבל את מה שאמרה קודם מנכ"לית משרד הקליטה, באשר לחשיבות של הפעילות לגיל הרך וצריכים לחבר לכך את מה שאמר כעת סגן שרת החינוך צבי הנדל.

עמיהוד בהט: אנחנו הזכרנו את הבגרויות והזכרנו עוד שניים או שלושה נושאים ספציפיים, כי זה היה נושא הועדה, ולכן אלה היו הדברים.

עמיהוד בהט: אני מזמין את הועדה לסיור כדי לראות את קליטת העלייה, במאות השעות שמתבצעות בשטח, לילדים שמקבלים 10 ו- 15 שעות בשבוע.

עמיהוד בהט: באשר להשוואה בין המתכונת הקודמת למתכונת החדשה, אין לי פה כרגע את המתכונת הקודמת, אבל אני אוכל להעביר לכם זאת בצורה מסודרת.

עמיהוד בהט: כמו גם את התשובות המלאות והמדויקות up to date לעניין הקורסים ליועצים.

עמיהוד בהט: לגבי נושא היועצים, לא נוכל להוריד את הרמה כדי לעשות "יישורי פינות".

עמיהוד בהט: משרד החינוך קבע משיקולים שלו שלא נוגעים לעולים, שיועץ חינוכי בישראל יהיה רק בעל תואר שני.

עמיהוד בהט: אין סיבה לבוא ולהוריד את הרמה, כדי לאפשר כניסה של אחרים.

אילן שלגי: מה שאנחנו בהחלט נעשה, זה נמשיך ונעקוב.

אילן שלגי: כפי שאמר סגן שרת החינוך צבי הנדל, תפקידן של ועדות הכנסת הוא להיות העין הציבורית המפקחת.

אילן שלגי: קיימות כמובן עיניים נוספות, כמו התקשורת וגורמים ציבוריים אחרים אבל אנחנו העין המפקחת הנבחרת על ידי העם.

קולט אביטל: אנחנו עכשיו נקראים למליאה, ואני רוצה להפנות זאת לסגן שרת החינוך.

קולט אביטל: מי שיעשה את המאבק, ומובטח לך, כדי להגדיל את תקציבי החינוך זה אנחנו.

קולט אביטל: אני מודיע לך, שאצלנו זאת הקדימות והיא תמיד היתה.

קולט אביטל: דבר נוסף, אולי בתוספת למה שאנחנו נרצה לבקש ולדרוש ולהמשיך לתבוע ממערכת החינוך גם אם האמצעים שלה מוקטנים, אנחנו גם אולי נפנה בקריאה לארגוני מורים, בעיקר לגמלאים, גם אם אנחנו יודעים שמצבם היום לא הכי מזהיר, אולי יש ביניהם כאלה שיירצו לעשות מעין שנת שירות לאומי, להתנדב ולבוא להמשיך לתת את מה שהם יכולים לתת לעלייה החדשה.

אילן שלגי: הועדות רואות בחומרה את היישום האיטי של ההקלות לתלמידים עולים בבחינות הבגרות, וקוראות למשרד החינוך התרבות והספורט להחיש את יישומן.

אילן שלגי: הועדות קוראות למשרד להביא את לימודי העברית ושעורי העזר לכל בית, באמצעות הטלוויזיה החינוכית שבה יש לראות כלי ממלכתי המסייע לקליטת העלייה.

אילן שלגי: הועדות קוראות לראש הממשלה ולממשלת ישראל, להעמיד למשרד החינוך התרבות והספורט, תקציב שיאפשר תגבור שעות עזר לתלמידים עולים והקלות נוספות שאינן מתאפשרות כיום.