ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 88, 2004-06-29 13:00

מל פולישוק-בלוך: ברוכים הבאים, עם מרבית

מל פולישוק-בלוך: כם נפגשתי, אנחנו יושבים פה במסגרת ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, אני אומרת את זה גם לבאים בצל קורתנו וגם לאלו הצופים בנו בבית.

מל פולישוק-בלוך: הנושא היום הוא עידוד תעשיות ההייטק ואנחנו מנצלים את העובדה שחבורה מכובדת מאוד באה היום לביקור בכנסת, בהזמנתנו, מועדון המנמ"רים, C3 אתם קוראים לעצמכם.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כאן בועדת המדע עוסקים רבות לקידום הטכנולוגיה, הידע, המדע בישראל, אנחנו מאמינים שזאת הדרך לקדם את מדינת ישראל לעתיד טוב יותר, לפיתוח כלכלי שיביא בסופו של תהליך, לא כל כך רחוק, גם רווחה חברתית.

מל פולישוק-בלוך: אני אבקש מכמה דוברים להתחיל, ועוד דקות ספורות יצטרף אלינו גם שר האוצר.

מל פולישוק-בלוך: אני מזמינה אתכם, אני אומרת את זה לפני שהוא יגיע, אני מזמינה אתכם לא להיות עדינים מדי איתו, אני חושבת ואני אומר את זה גם בפניו, שמדינת ישראל, ממשלת ישראל יותר נכון, צריכה הרבה יותר ממה שהיא עושה היום, לסייע לענף ההייטק.

מל פולישוק-בלוך: הענף הזה יכול להביא את ישראל להישגים ולהיות חוד החנית של הכלכלה הישראלית, בתחרות שלה במשק העולמי.

מל פולישוק-בלוך: זה אפשר לעשות אם הממשלה מצד אחד תפריע פחות, ומהצד השני תעזור יותר.

מל פולישוק-בלוך: אלה שני מרכיבים מאוד חשובים, כל אחד מהם הוא חשוב מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אני מקווה שבהמשך הישיבה יצטרפו אלינו גם חברי כנסת, חלקם אמרו שיבואו.

מל פולישוק-בלוך: הם בדרך כלל לא רגילים להתחיל ישיבות בזמן, אבל בגלל שלא רציתי שתחכו ואני יודעת שאתם כאן מאחת עשרה, אז אני לא רוצה לעכב אתכם יותר מדי.

מל פולישוק-בלוך: אני אבקש את נציג המנמ"רים, עמירם שור.

עמירם שור: אני דווקא הייתי רוצה ששר האוצר ישמע אותי.

מל פולישוק-בלוך: בוא תתחיל ואחר כך את עיקר הדברים אנחנו ניתן לך הזדמנות.

מל פולישוק-בלוך: בינתיים עם ישראל שומע אותך וזה לא פחות חשוב.

עמירם שור: שלום לכולם, אני רוצה קודם כל להתחיל במצגת של הנתונים של התעשייה שלנו, כדי שנדע פשוט איפה אנחנו עומדים היום.

עמירם שור: השקף הראשון בעצם מראה את הצריכה של תעשיית התוכנה מאז 1994, אפשר לראות שבעצם שיעור הצמיחה היה גדול מאוד בשנים הראשונות והגיע לשיא בשנת 2000, התחיל לרדת ב-2001, שכולנו יודעים את הסיבות.

עמירם שור: התחיל שוב לחזור לעצמו ב- 2003 ואני מאוד מקווה שב- 2004 הוא יגיע לארבעה מיליארד דולר.

עמירם שור: השקף השני מראה את תעשיית האלקטרוניקה.

עמירם שור: אני לא בכדי החלטתי להביא גם את הנתונים של תעשיית האלקטרוניקה, משום שכיום למעלה מחמישים אחוז מהמהנדסים שעוסקים בתעשיית האלקטרוניקה הם אנשי תוכנה.

עמירם שור: אני מקווה שאף אחד לא יכעס עלי כשאני אומר שהתוכנה הקדימה את האלקטרוניקה בשימוש בתוכנה באמצעות מחשבים.

עמירם שור: השקף הבא מראה את שיעור הצמיחה של הייצוא של תעשיית התוכנה.

עמירם שור: ב1994 התחלתי לספור את הייצוא הזה, אני בטוח שהרבה מהיושבים כאן יודעים ששנים רבות התעשייה הזו נלחמה כדי שהחוק יכיר בה כתעשייה בכלל.

עמירם שור: חוק המו"פ לא הכיר בה, חוק לעידוד השקעות הון לא הכיר בה, העיריות לא הכירו בה לצרכי ארנונה.

עמירם שור: היינו צריכים לעבור תהליכים של בתי משפט, עד שבעצם השתנה המצב וכאשר השתנה המצב והחוקים הכירו בנו ואנחנו התחלנו לייצר.

עמירם שור: כאשר שנת השיא הייתה בשנת 2001, שוב הייתה נסיגה ב- 2002 , שוב ישנה התרוממות ב- 2003 ואני מאוד מקווה שב- 2004 אנחנו נחצה את השלושה מיליארד דולר.

עמירם שור: למי שלא זוכר, כאשר בשנת 1983, כאשר המנוח חיים קאופמן היה סגן שר האוצר ואני אמרתי לו שאפשר לעשות מיליון דולר יצוא, והוא ציטט את המשפט הזה, העולם צחק ממנו, אמר שהאיש חולם חלומות באספמיה.

עמירם שור: היום אנחנו בחצי השנה שלושה מיליארד דולר, עם תעשייה ששיעור הערך המוסף שלה הוא מעל תשעים אחוז.

עמירם שור: כלומר אם נשווה את זה לתעשיית היהלומים למשל, התעשייה שלנו מפיקה ערך מוסף פי שניים או פי שלושה ממה שכל תעשיית היהלומים יכולה לתת למדינת ישראל.

עמירם שור: השקף הזה מראה את המצב של תעשיית האלקטרוניקה של ישראל, שגם היא לצערי סבלה משלושת השנים שעברנו את שנת אלפיים וגם היא נמצאת בהתאוששות, גם היא תעבור משוכה חדשה בשנת 2004.

עמירם שור: השקף הזה מראה את כמות העובדים בתעשייה, בתעשיית התוכנה, הרגע אנחנו התייצבנו על מספר של 13,000 ב-2003, אנחנו יודעים שכבר ב-2004 התרוממנו לפחות בחמש מאות, ואני מניח שעד סוף השנה אנחנו נחזור ל- 14,000 ואולי גם נחצה את זה.

עמירם שור: תעשיית האלקטרוניקה גם היא בעצם קיצצה במשאב האנושי כתוצאה מהמשבר.

עמירם שור: שוב הייתה נסיגה ב-2001, ירידה יותר גדולה ב-2002, התייצבות ב-2003, וגם את תעשיית האלקטרוניקה אנחנו מצפים להתאוששות ולעלייה מחודשת וניצול כוח האדם.

עמירם שור: עד כאן הנתונים, עכשיו מאוד הייתי רוצה ששר האוצר יהיה.

מל פולישוק-בלוך: אתה רוצה את המסקנות להשאיר לחלק השני, החשב הכללי, ירון זליכה, לידו סגן החשב הכללי, איציק כהן, שאיתו יש לכם אולי יותר קשר מההיסטוריה, זה שמעביר לכם עבודות, תודה רבה עמירם שור בינתיים, אני אתן לך להתייחס כששר האוצר יגיע.

עמירם שור: לא להתייחס, יש לי המשך של המצגת, שהוא דברים חשובים מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מבטיחה, כי יש פה הרבה אנשים שרוצים להתייחס, אז לכן אני לא –

עמירם שור: אז לא עשיתי כלום.

מל פולישוק-בלוך: הצטרפה אלינו חברת הכנסת ד"ר לאה נס, חברת הועדה שתחליף אותי, ויש איתנו גם פרופ' זיו, נשיא האקדמיה הישראלית למדעים, שעוד תהיה לנו הזדמנות להיפרד ממך בצורה מסודרת.

מל פולישוק-בלוך: אני הייתי רוצה שנתייחס למספר נושאים, זה שהחשב הכללי וסגנו נמצאים פה זה מאוד חשוב, אנחנו נתחיל עם הנושאים שרלבנטיים יותר לתחומים שלכם.

מל פולישוק-בלוך: שר האוצר הגיע, אז אנחנו נציג את הדברים גם אליו.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כאן בישיבה של ועדת המדע, עם שידור לציבור, אני בכוונה מציינת את זה משום שאנחנו צריכים להבטיח גם לאלה שבבית.

מל פולישוק-בלוך: יושבים איתנו פה המנמ"רים, מנהלי חברות המידע, הם אלה שמחזיקים כל עסק וכל ארגון במקום הכי חשוב במאה העשרים ואחד.

מל פולישוק-בלוך: במקום של הידע, מקום של ריכוז האינפורמציה של הארגון, אני חושבת שבוועדה הזאת אין צורך לומר מה החשיבות או העוצמה של הכוח שיש לנו בקבוצה הזאת ובקופסא הזאת, במחשב וביכולת שלנו להפעיל אותו, דרכו לרכז את האינפורמציה, דרכו להגיע למידע נוסף ולמדע.

מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה לקבל מידע, אני הייתי רוצה שנשמע עוד שניים שלושה אנשים, כדי שאתה תוכל להתייחס בהמשך גם לנתונים של החברות, יש כאן גם חברות הייטק, מוטורלה, מטריקס, מייקרוסופט, איי.

מל פולישוק-בלוך: בי.

מל פולישוק-בלוך: אם.

מל פולישוק-בלוך: , כלנית, התעשייה פה, אנחנו רוצים לשמוע גם אותך.

מל פולישוק-בלוך: אני מציע שנתחיל, אני רוצה להעלות כמה נקודות ואני מבקשת מהאנשים להתייחס.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים לעודד את תעשיית ההייטק בישראל, אבל אני לא רוצה שנצטמצם רק להייטק, אלא כללית לתעשיות המתוחכמות במדינת ישראל, אותן תעשיות שכפי שאמרתי מקודם שהם בעצם הכוח המניע של הכלכלה הישראלית ונותנות לכלכלה הישראלית את האפשרות להתמודד בשוקי העולם.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאין מחלוקת, אולי אתה תחלוק על כך, אבל אנחנו מרגישים שהממשלה לא עושה מספיק כדי לעודד את התעשייה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מתחילים לצאת ממשבר ואנחנו מעריכים את כל מה שהאוצר והממשלה עשו עד כה, כדי לייצב את המשק, כדי להציל אותו מהמפולת.

מל פולישוק-בלוך: זה נכון, זה מכובד, אבל אנחנו דורשים כבר יותר.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני חושבת שעכשיו, בנקודת הזמן הזאת, כשאנחנו מרגישים שאנחנו כבר לא לפני התהום, כפי שהיה לפני שנה, אנחנו באים ואומרים: בואו נעזור לתעשייה, נעזור לכלכלת ישראל שתעזור לכולנו, ולתת לה את הכלים.

מל פולישוק-בלוך: הכלים הם הן על ידי עידוד השקעות הון בתעשייה של ההייטק במיוחד ועתירות טכנולוגיה בכלל, יש הצעות על הפרק, הממשלה עדיין לא הביאה את ההצעה שלה וצריך לקדם את זה.

מל פולישוק-בלוך: אני הגשתי הצעת חוק בנושא הזה, כדי להביא הצעה לחברות בין-לאומיות ואולי גם יזמים ישראליים, שתהיינה ברות תחרות לאירלנד, אירלנד זה כבר היום לא השיא, אבל סינגפור, הודו, סין דיברנו עליה, המזרח.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לתת את המענה הזה וכמה שיותר מהר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לעזור בשיווק, יש לנו סטרט-אפים, הזנק קוראים לזה בעברית, מספר אחד בעולם מבחינת המספר ואנחנו לא מאפשרים לחברות שיש להם רעיונות מצוינים להתקדם קדימה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לעזור להם בשיווק, זה עולה כסף, הממשלה יכולה לעזור גם בעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים כמובן לצמצם את הבירוקרטיה, עדיין הפקידים ועדיין אגף התקציבים יותר מדי מפריעים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים לעשות תכנון לטווח ארוך, אני לא צריכה להגיד לך את זה, כדי להגביר את היציבות והוודאות.

מל פולישוק-בלוך: עוד שני נושאים חשובים, אני רוצה להתייחס לנושא נוסף שעלה בשבוע שעבר – הבטחת מידע.

מל פולישוק-בלוך: אתם עוסקים במאגרי מידע, אתם נוגעים בנושאים מאוד, מאוד רגישים, של כל תחומי החיים שלנו ואתם צריכים לדעת לשמור על המידע הזה, כי הוא יקר לנו והוא גם עלול להוות פגיעה בזכויות שלנו.

מל פולישוק-בלוך: לכן הקצינה שהלכה עם המחשב שלה הביתה, וכן או לא לקחו לה את התוכן של המחשב, גם על זה צריך לתת את הדעת.

מל פולישוק-בלוך: הנקודה האחרונה, ולכן היה חשוב לי שגם החשב הכללי יהיה פה וגם שר האוצר, לתת עבודה לחברות ישראליות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו יותר ויותר היינו עדים עד כה וזה עדיין לא הופסק לחלוטין, שעוזרים לכלכלה הגרמנית להשתקם, נותנים עבודה לטכנאים והמפתחים הגרמנים.

מל פולישוק-בלוך: הכול טוב ויפה, אנחנו צריכים לעזור לחברות שלנו.

מל פולישוק-בלוך: אני שמעתי מהסיורים שאני עושה, הרבה מאוד ביקורת בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: דיברתי מספיק, עם מי אנחנו נתחיל, אני רוצה להתחיל עם מטריקס, בבקשה.

מוטי גוטמן: אני מנכ"ל מטריקס, לפני שאני אדבר אני רוצה להגיד כמה מילים.

מוטי גוטמן: מטריקס היא מעסיק של אלפיים , בדרך כלל תשעים וחמישה אחוז מהתעשיות שלנו מקורן בשוק הישראלי, אנחנו חברת שירותים, בניגוד לחברות הייטק שמן הסתם עוסקות בייצוא של מוצרים שמייצרות להם איי.

מוטי גוטמן: פי., אנחנו מספקים שירותים לשוק הישראלי.

מוטי גוטמן: באוקטובר 2003 ביקר פה נשיא אינטל העולמי ואני אצטט מדבריו.

מוטי גוטמן: אגב כל מה שאני אומר מופיע בחוברת מולך.

מוטי גוטמן: "הדרך העיקרית שבה ישראל תוכל להמשיך לשמור על מעמדה בעולם ההייטק, היא באמצעות המשך השקעות בחינוך, פיתוח ותשתיות טכנולוגיות.

מוטי גוטמן: " הוא אמר עוד הרבה משפטים, אני לא אמשיך לצטט אותו, יש לנו כרגע סוגיה אחת, גם בקהל נשמעו הרחשים סביב הודו וסין, והיא הסוגיה של ירידת עלויות כוח אדם בצורה מאוד דרמטית.

מוטי גוטמן: דבר שמפתה הרבה מאוד מנהלים של חברות, גם ישראליות, גם בין-לאומיות, להשתמש במשאבים האלה, כדי לשפר את התוצאות וזה לגיטימי.

מוטי גוטמן: הדרך להתמודד עם זה, אפשר להתעלם מזה וזה כרגע מה שקורה, מתעלמים מזה, והיינו באחת הישיבות הקודמות ואחד הדוברים אמר – תראה, בשלב הראשון זה רק שירותים, אחרי זה גם יהיה המחקר, ואחרי זה הפיתוח ובסופו של דבר גם ה-IP ילך להודו וזה קורה עם כמה וכמה חברות.

מוטי גוטמן: אנחנו כחברה הקמנו מיזם ששמו תלפיות, המיזם הזה בעצם מבוסס על העסקה של נשים חרדיות והכשרתן.

מוטי גוטמן: אנחנו גוף שמחזיק גם מרכז הכשרה הגדול בארץ, אנחנו גוף איי.

מוטי גוטמן: טי.

מוטי גוטמן: מהגדולים בארץ, ובעצם מה שעשינו שכרנו, עשינו תהליכי מיון קפדניים ושכרנו שלושים נשים כמחזור ראשון שאנחנו מכשירים אותם למקצועות המבוקשים על ידי חברות ישראליות ועל ידי יצואנים.

מוטי גוטמן: על ידי חברות שהיום שוקלות להקים מרכזים בהודו ובסין, לנסות ולייצר להם VALUE לאורך זמן, במחירים נמוכים, באותם מחירים שהם משלמים בהודו.

קריאה: אישה חרדית שווה לפועל הודי?

מוטי גוטמן: אישה חרדית שווה יותר, שווה יותר כי היא פה, היא שווה בעלות העסקה למעסיק, תהיה זהה לאותה עלות שאותו מעסיק ישלם, אם הוא יוציא את העבודה להודו.

מוטי גוטמן: למה?

מוטי גוטמן: אני אספר לך.

מוטי גוטמן: קודם כל יוקר המחיה למי שלא יודע, במודיעין עילית הוא בערך שליש עד רבע מיוקר המחייה בגוש דן.

מוטי גוטמן: אני לא יודע מי מכם נכנס לסופרמרקט במודיעין עילית וקנה פעם מצרכים לשבת, זה עולה פחות או יותר רבע או שליש ממה שעולים אותם מצרכים בגוש דן.

מוטי גוטמן: עלות המחייה זולה משמעות מאשר בגוש דן, זה פן אחד.

מוטי גוטמן: הפן השני שזה ישוב שמעסיק 12,000 תושבים, אגב רובם חרדיים, והנשים החרדיות מה לעשות אין להן מה לעשות.

מוטי גוטמן: חלקן בוגרות מדרשות, חלקן בוגרות השכלה מדעית, והפלא ופלא, כשעשינו להם את תהליכי הבחינה, גילינו לא להפתעתנו, כי האמנו שזה המצב, שיש לנו אוכלוסייה איכותית שאנחנו יכולים לרתום אותה כדי להתמודד עם המחסור בכוח אדם מצד אחד, אבל מחסור בכוח אדם שיהיה כלכלי לאורך זמן.

מוטי גוטמן: מה שבעצם עשינו, חברנו עם ראשי הקהילה החרדית, היו הרבה ניסיונות להעסיק נשים חרדיות, ניסיונות שכשלו, אני לא אכנס להסביר למה, אבל יש לנו את ההסברים הברורים למה זה קרה.

מוטי גוטמן: אבל הרעיון הכללי הוא לספק להם סביבת עבודה שמתאימה לצרכים שלהם, לדפוסי העבודה של הקהילה החרדית.

מוטי גוטמן: זה רק נשים שעובדות בקמפוס שמעסיק רק נשים, אנחנו משלמים להם משכורת מהיום הראשון שאנחנו מכשירים אותם, אנחנו עושים תהליך של הכשרה של ארבעה חודשים.

מוטי גוטמן: בסוף התהליך הזה, אני יכול להגיד לכם שהתחלנו את זה כבר, בסוף התהליך הנשים האלה משרתות את הפרויקטים שאנחנו מבצעים, וכבר יש לנו over booking על הקבוצה הראשונה.

מוטי גוטמן: אלה החדשות הטובות, החדשות הרעות שזה עולה הרבה כסף, אנחנו משקיעים UPFRONT, אנחנו לא רואים הכנסה של שקל בארבעה החודשים הראשונים וגם לוקחים את הסיכון, כי התחייבנו למבנים, התחייבנו לעוד הרבה דברים אחרים.

מוטי גוטמן: פנינו למשרד המסחר והתעשייה, הצגנו את התוכנית, רענן דינור מנכ"ל התמ"ת התלהב, ואמר: אני מוכן להשתתף בשני מסלולים, מסלול אחד שהוא מסלול הכשרה, -

מל פולישוק-בלוך: אל תיכנס לפרטים.

מוטי גוטמן: חשוב לי אבל לציין את השורה התחתונה, רענן דינור מוכר להיכנס לתוכנית שתממן את ההכשרה, כי אני משלם משכורת, אין בעיה שהם ישתתפו בהכשרה, כי אני מעסיק אותם לאורך זמן.

עמירם שור: מה הן עושות?

מוטי גוטמן: מפתחות, ב-JAVA, ב-Dot.net, בקובול, תוכניתניות שמפתחות עבור לקוחות בשוק הישראלי ועבור יצואנים שמשתמשים בשירותים שלהם למוצרים שלנו.

מוטי גוטמן: כדי להרים את זה , החזון שלי הוא אלף איש שם תוך שלוש שנים.

מוטי גוטמן: דיברתי עם מנכ"ל אזורי של Excenture, חברה בין-לאומית, דיבר איתי על חמש מאות איש, יהיה לך חמש מאות איש, בוא נדבר.

מוטי גוטמן: כדי להגיע לחמש מאות אש אני צריך להוציא מיליוני דולרים בתהליכים של הכשרה מסיבית מאוד.

מוטי גוטמן: יש לי את ה-facilities לעשות את זה, יש לי את מרכז ההכשרה הכי גדול בארץ, יש לי אלפיים מקצוענים שיכולים לחנוך את הנשים האלה ועבודה אני אביא.

מוטי גוטמן: אני רק צריך שני דברים, אני צריך שהמדינה תשתתף בהכשרה שלהם, כדי שאני אוכל לייצר להם עבודה לאורך זמן, ואני אשלם להם את המשכורת.

מוטי גוטמן: התוכנית השנייה היא תוכנית שאני מבין שיש תקנה כרגע שאמורה לעבור בכנסת, או צריכה לעבור איזה שהוא תהליך שאינני יודע מה הוא, השתתפות בשכר העבודה של הנשים האלה.

מוטי גוטמן: יש תוכנית סיוע בעבודה בתעסוקה, שזה משרד המסחר והתעשייה גם הוא בדק את התוכנית הזו ואמר אין בעיה, אתם עומדים בקריטריונים, אלא מה, שכבר שלושה חודשים אנחנו מדברים.

מוטי גוטמן: בינתיים אני מוציא את הכסף, אני לא בא בטענות לאף אחד, אני לא עושה את זה כי אני מחכה לתרומות, אני עושה מזה עסק.

מוטי גוטמן: אבל במקום לגדול בשלושים, שישים, תשעים, מאה עשרים, אני יכול לגדול בשלושים, תשעים, מאה שמונים, שלוש מאות והזמן פה פועל לרעתנו.

מוטי גוטמן: מה שברוך אולי תכף יגיד, מה שקורה בעולם, או הנדידה של המוחות האלה, זה ברמה הלאומית צריך להטריד אותנו.

מוטי גוטמן: אני מסתכל על זה ברמה העסקית, אבל יש לי פתרונות.

בנימין נתניהו: זה מעניין אותי מכמה סיבות, אז אני בכל רוצה לשאול אותך.

בנימין נתניהו: אגב, אם לא אכפת לך כהערה מקדימה, זה יקל עליכם גם.

בנימין נתניהו: נדמה לי שיצאו מכאן הצהרות והתחייבויות, אני רוצה להגיד גם ליושבת ראש ולחברי הכנסת, לקהל הנכבד שהתאסף כאן, אנחנו בדיונים קדומניים של הכנת מסגרת כוללת לתקציב, זה ייקח חודשים ארוכים.

בנימין נתניהו: אז קודם כל אתם באים בזמן הנכון.

בנימין נתניהו: הזמן הנכון שלכם הוא להשמיע, הזמן שלי הוא לשמוע.

בנימין נתניהו: לכן הייתי מעדיף, כיוון שאין לי הצהרות מיוחדות למסור כאן, אני אגיד כמה דברים בסוף הדיון, אבל הייתי מעדיף באמת לנצל את זה, יש לנו בערך שעה, לפחות הזמן שלי, כן לשאול שאלות.

בנימין נתניהו: פה אתה נוגע בשני דברים מעניינים, אחד זה שאלת כוח האדם התחרותי, דבר שני שמשיק לציבור החרדי, שמאוד מעניין אותי והעסקתו.

בנימין נתניהו: אני רוצה להבין משהו, האם מחיר ההכשרה שאתה מבקש מהממשלה נניח להשתתף הוא ליניארי?

בנימין נתניהו: כלומר אני אוסיף עוד אישה בעוד שנה, המחיר פר אותה אישה, יהיה כמו המחיר היום, או שאני בונה כאן מערכות שמאפשרות לי להוריד את המחיר השולי בהדרגה, כך שאני יכול להתיישר עם משהו שהוא באמת תחרותי, כי לי קשה קצת להאמין לנתון הראשוני שאמרת, ואני בטוח שאתה לא פילנתרופ.

מוטי גוטמן: קודם כל התשובה לשאלה היא כן, זאת אומרת ככל שהכמות של התוכניתנים גדלה, העלות השולית להכשרה של תוכניתן נוסף, כשמדברים בכמויות גדולות, העלות השולית יורדת.

מוטי גוטמן: אבל הבסיס הכלכלי לעסק הזה הוא איתן מהיום הראשון.

מוטי גוטמן: אני רוצה רק שתבין את המספרים, עלות מתכנת בהודו היום היא באזור השש עשרה דולר לשעה.

מוטי גוטמן: העלות הזו היא א' עולה וצומחת, כי גם בהודו מתחיל להיות מחסור באנשים, אבל יעברו לסין, סין זה היעד הבא וגם שם זה יעלה.

מוטי גוטמן: אבל שוב, עד שזה יקרה אנחנו פה נאבד הרבה בדרך.

מוטי גוטמן: כשמדברים על עלויות במדינת ישראל, או עלויות מכרזים ממשלתיים או בשוק החופשי, מדובר על למעלה מכפליים וזה במקרה הטוב, כשעלויות כוח האדם כל הזמן עולות, כי הסטרט-אפים מחפשים אנשים, והחברות היצואניות מחפשות אנשים, עלות כוח אדם תגדלנה בכל מקרה.

מוטי גוטמן: כשאנחנו מדברים על הכשרה של אנשים ומשלמים להם שכר שהוא יותר גבוה משכר מינימום, ברור לך שאם אני גובה 15 דולר לשעה, גם אם אני משלם את שכר הדירה ואת המדריכים, אני עדיין יודע להרוויח מזה.

מוטי גוטמן: אלא מה, שיש פה הזדמנות יוצאת דופן להפוך את השלושים נשים האלה בקצב הרבה יותר מהיר, למרכז פיתוח שיעסיק כאלף איש, וייתן שירות לחברות כמו קומברס וכמו אמדוקס וכמו אחרות, שמחפשות מסות של אנשים.

מוטי גוטמן: קשה מאוד היום להעמיד מאתיים, שלוש מאות איש, כדי לתת מענה לבום המטורף של החברות האלה.

מוטי גוטמן: הודו נותנת את זה, הודו מאפשרת היום להעמיד קאדר של שלוש מאות איש מוכנים.

מוטי גוטמן: אנחנו צריכים להתגבר על המחסום הזה, כי בקצב שאני עובד, זה אולי יהיה טוב לחברה אחת או לשתי חברות, זה לא ייתן מענה .

מוטי גוטמן: עשינו יחד עם ראשי הקהילה החרדית, עשינו בדיקה אם החזון הזה של האלף איש הוא ישים.

קריאה: שלוש עשרה אלף.

מוטי גוטמן: שלוש עשרה אלף נשים?

מוטי גוטמן: בסדר, אני מדבר עדיין איך אומרים, אנחנו כרגע לוקחים את הטובות שבטובות, ובאמת כבר אחרי מספר חודשים אנחנו רואים עם מי יש לנו עסק.

מל פולישוק-בלוך: זה לא רק זה, זה לא רק נשים חרדיות, יש לנו נשים בכלל, מתח החשיפה שלהם לעולם הזה היא יחסית נמוכה, ויש בפריפריה הרבה מאוד נשים שיכולות להיכנס לנושא הזה, באותן עלויות שאתה מדבר.

מל פולישוק-בלוך: אני בזמנו, כשאתה שלחת את האמהות החד הוריות לחדרניות, אני אמרתי אפשר להכשיר אותן להיות לא תוכניתניות באינטל, אבל בהחלט בתחום הזה אפשר להכשיר אותם לרמה מסוימת של יכולת עשייה בהייטק.

מל פולישוק-בלוך: יש את האוכלוסייה של הערבים, עשרים אחוז מאוכלוסיית המדינה, אבטלה גדולה מאוד, גם הם יכולים להיכנס לתחומים האלה.

מל פולישוק-בלוך: הפוטנציאל הוא גדול מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אגב, אם אנחנו כבר מדברים, לא הזכרתם את הכשרת עובדים בכלל, אז יש לנו כאן שתי רמות, גם בתחום החינוך שעכשיו אתם הולכים לפרויקט ענק, אני מקווה שתלכו אליו, אחרי דוברת, שגם הוא כידוע לך איש הייטק וחלק מההמלצות שלו לכיוון הזה, המורים צריכים לעבור הכשרה גם כן כדי להכשיר את התלמידים להיות המהנדסים של מחר, גם זה צריכים היום לתת את המענה.

מוטי גוטמן: זה חלק מהתוכנית.

מל פולישוק-בלוך: בהחלט, אבל תכניסו את זה לתוכניות שלכם.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה בינתיים, מנכ"ל קומברס ישנו פה?

מל פולישוק-בלוך: בבקשה.

מוטי גוטמן: הדיון הוא חשוב, הדיון הוא על תעסוקה, והנושא של הודו וסין, שנמצאות במצב שישראל הייתה לפני חמש שנים ולפני עשר שנים.

מוטי גוטמן: לצערי אנחנו לא מסוגלים ולא נכון גם, לחשוב על תחרות בסין או בהודו.

מוטי גוטמן: השאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו זה איך אנחנו משתפים פעולה עם סין והודו.

מוטי גוטמן: אין שום היגיון, לפחות למשנתי הכלכלית, להתחרות בהודו היום, עלות של כוח אדם בהודו היא עשרים וחמישה אלף דולר לשנה, זה לא משכורות, זה כולל תעבורה, כולל תקשורת וכו'.

מוטי גוטמן: כדי להתחרות בהודו צריך להעסיק אנשים בארץ בשכר – המשכורת האקוויוולנטית בארץ תהיה ששת אלפים ושבעת אלפים שקל ברוטו בחודש, זה לא מעט, זה בערך השכר הממוצע במשק.

מוטי גוטמן: אנחנו צריכים להתכוון שאנשים שהערך המוסף שלהם הוא מאות אלפי דולרים ישבו פה.

מוטי גוטמן: ובשביל זה מה שאנחנו צריכים לעשות, זה כמו שקרה בתעשיית הטקסטיל וכמו שקרה בתעשיות אחרות, זה לחשוב איך אנחנו שומרים על הערך המוסף שלנו, שומרים את המשרות שמייצרות את המאה אלף דולר ואת המאתיים אלף דולר ואת השלוש מאות אלף דולר, ערך מוסף בשנה בארץ.

מוטי גוטמן: עובדים בשיתוף פעולה עם הדו ועם סין, יש לנו יתרון כישראל לעבוד עם שתי המדינות האלה, גם תרבותי, גם גיאוגרפי, גם אקלימי.

מוטי גוטמן: זה מחייב איזו שהיא התארגנות, מחייב מחשבה אחרת.

מוטי גוטמן: אני חושב שההזדמנות שהוזכרה קודם על מודיעין עילית היא חשובה, אבל זה לא מה שיהפוך, יעזור או יפגע בתעשיית ההייטק, זה שני דברים, זה פותר את בעיית התעסוקה, שהיא בעיה חשובה, אבל זה לא בעיית ההייטק.

מוטי גוטמן: פה השאלה שנמצאת כרגע, זה איך ניתן להבין מה הם הערכים המוספים, אם תהיה תחרות, מה הערכים המוספים בישראל.

מוטי גוטמן: זה מתחיל ממחקר באוניברסיטאות, לאיזה כיוונים הוא הולך ואיפה אנחנו רוצים לייצר, זה ממשיך ביכולת שלנו לשווק לחברה הגלובלית בעולם.

מוטי גוטמן: פה המעגל הזה לראות איך אנחנו משמרים סטרטאפים עם מערכת יכולת ליזום רעיונות שהיא גדולה.

מוטי גוטמן: ואיך אנחנו בסופו של דבר בונים פה, לא איך כל אחד מביא יתרונות לעצמו, אלא איך כמדינה בסופו של דבר המדינה מרוויחה מזה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר לך, אנחנו באים וזה אני חושבת שאני שותפה להשקפתו של שר האוצר, ההשקפה היא שאוסף האינטרסים שלכם פה, סביב השולחן פה, זה האינטרס גם של המדינה.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו אם אני אלך רק על חברה אחת את הצודק, אנחנו לא באנו כאן לפתור בעיה של חברה מסוימת.

מל פולישוק-בלוך: אבל יש כאן רמות שונות, תחומים שונים ובסך הכול אם אני שמה את הכותרת של הון אנושי ותעשיות עתירות ידע במדינת ישראל, זה החזון.

מל פולישוק-בלוך: מהחזון הזה אנחנו רוצים לראות איך אנחנו מפיקים ממנו את המירב.

מל פולישוק-בלוך: נכון שלסין יש את היתרונות שלה, אבל זה לא אומר שאנחנו צריכים לפתח פה רק את המתכנתים שמרוויחים אלפי דולרים בחודש.

זאב ברגמן: יש כאן שני דברים שונים, אני חושב שבעיית תעסוקה צריך להתמודד איתה וכשמסתכלים כרגע על השאלה המרכזית –

בנימין נתניהו: תגיד לי איך אתה רואה, מה שאתם מפיקים מהארץ, לעומת מה שאתה מנסה לעשות בסין.

זאב ברגמן: אני מאמין שאין דרך בסופו של דבר, אולי בשוליים, בסופו של דבר אנחנו נאלץ לעבור לפיתוחים בסין, יש לזה גם בעיה חברתית, כי אני נמצא במצב שחצי מהחברים שלי מובטלים וחצי מהחברים שלי מיליונרים ואני לא בטוח שזו תופעה בריאה.

זאב ברגמן: הרגישות בכוח אדם, שבמקרה של גל, יש גם גל למטה, שהגמישות והבעיות החברתיות יוצרות במקום אחר, הן לא בהכרח בריאות מבחינה חברתית.

בנימין נתניהו: אל תדאג למדינה, תדאג לקומברס.

זאב ברגמן: לגבי קומברס בסופו של דבר יש שני דברים, לטווח הארוך מה שאנחנו צריכים זה את היכולת להיות חברה גלובלית, שקיימת בישראל.

זאב ברגמן: גם מבחינת תשתיות - מתשתיות תעופתיות עד תשתיות אחרות.

זאב ברגמן: הדבר השני שהוא לדעתי הקריטי ביותר, זה הנושא של תמיכה וייצוא, זה דבר שבטווח הקצר ייתן את ההחזר הטוב ביותר.

זאב ברגמן: הדבר השלישי זה החלקים של המנוע הראשי, שזה לדעתי נעשה שם אולי לא די, אבל יש פעילות בכיוון הזה.

זאב ברגמן: הדבר האחרון, זה הנושא שהוא יותר מנוף, זה מרכז הדרכה, אני לא באתי לפה מקומברס, הדבר המרכזי, יש כאן הרבה מאוד אנשים עם הרבה מאוד אינטרסים, התעשייה הזאת יש לה ארבעה חמישה סגמנטים, וצריך לחשוב איזה שהיא מחשבה שהיא לטווח הארוך.

מל פולישוק-בלוך: זאת הכוונה שלנו, נשמע הלאה, מי כאן ביקש לדבר?

אלי שור: - זה בית תוכנה שקיים כבר עשרים וחמש שנה בארץ ומתמקד במוצר שקרוי מערכת ERP, אחת מהמערכות המובילות בארץ.

אלי שור: עד היום פעלנו רק בשוק הישראלי, קודם כל אני מודה לחברת הכנסת פולישוק-בלוך על ההזמנה לוועדה הזאת ובכלל על העובדה שהיא הביאה את הנושא הזה לטיפול.

אלי שור: אנחנו עשינו מספר ניסיונות קטנים לספר את המוצרים שלנו לשוק הציבורי ונתקלנו בקושי רב, למעשה חברה הרי צריכה להמשיך להתקיים ולהתפתח, התמקדנו בשוק הפרטי.

אלי שור: יחד עם זה לפני מספר שנים בתחום שאנחנו עוסקים בו, שזה תחום ה-ERP.

אלי שור: ראינו שממשלת ישראל יוצאת למכרזים בנושא הזה, כאשר היא בוחנת רק חברות זרות, גרמניות, אמריקאיות וכו', היה קשה לא להעיר על הנושא הזה.

אלי שור: זה ברור לכל חברה שעוסקת במוצרים, כל מי שמכיר בתחום הזה את הנושא של מוצרים שהשוק המקומי הוא כר הפעילות הראשון והפידבק הראשוני בתור שוק עובד, בתור שוק קרוב להתפתחות של מוצר כזה, להתייצבות של מוצר כזה, כדי שמוצר כלשהו בתחום ההייטק יגיע לבגרות.

אלי שור: דווקא כאן אני חושב שהממשלה בתור זאת שמובילה את המשק, צריכה להעדיף, אפילו לתת הזדמנות, ולא להעמיד תנאי סף שלא מאפשרים לחברה הישראלית לגשת למכרזים בנושא הזה.

אלי שור: באופן כזה מה שיקרה שחברה כמו שלנו, שעושה בוא נגיד, אין לנו טענה, חברה שמתקרבת למאה איש, גדלה על השוק הפרטי, הייתה רווחית כל השנים, עדיין רווחית, ממשיכה להיות.

אלי שור: אבל בסך הכול למוצרים כמו שלנו, הממשלה יכולה בהחלט להוסיף גם בתור פידבק, גם בתור לקוח, להוסיף הרבה לאותם המוצרים.

אלי שור: סביב הנושא של המוצרים, פה אני רוצה להצטרף למנכ"ל קומברס, סביב הנושא של מוצרים ניתן ליצור ערך מוסף, צריך למכור שירותים, זה טוב, זה צריך, מתוך זה יבואו אנשים שיפתחו את המוצרים.

אלי שור: אבל הערך המוסף הרציני, הוא ברעיונות שנולדים, בסמוך לשוק שבו החברות פעילות.

אלי שור: ופה אנחנו מקווים לא לעזרה, אלא פשוט למתן הזדמנות.

מל פולישוק-בלוך: לפני שהחשב הכללי יענה, אני רוצה לומר לכם, ועדת המדע הייתה בסיור בקו מערכות, אני בכלל ממליצה לכם לנסוע לאזור התעשייה הזה, הוא פשוט מדהים ביופיו.

מל פולישוק-בלוך: בעקבות הסיור הזה אני פניתי לחשב, במיוחד לאיציק כהן שהבטיח לי לטפל בזה ואכן הוא עושה כך, תכף נשמע.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני רוצה לשר האוצר לומר, התעשייה הביטחונית שלנו הגיעה לרמה שהיא נמצאת היום, בגלל האמברגו, לא הייתה לנו ברירה והיינו חייבים לפתח את הכול במו ידינו.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה היה לטובה, זה עשה לנו טוב, אני לא צריכה לספר לך איפה היום עומדת התעשייה הביטחונית של מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מציעה כמובן אמברגו, אבל אני מציעה ללמוד לקח מההשקעה הממשלתית בתעשיות הביטחוניות ומציעה לכם לעשות את זה גם בתחומים האחרים, בבקשה אדוני החשב.

איציק כהן: האתגר של תעשיית ההייטק והשתלבותה בעולם, מחייבת לתת מענה מצד הממשלה בשני מישורים, גם במישור של המקרו וגם במישור של המיקרו.

איציק כהן: בצד של המקרו אפשר לראות פה את הדברים של עמירם, סעיף ארבע, - מחויבות ממשלתית ליצירת אקלים מושך להשקעות זרות בישראל.

איציק כהן: מדיניות שר האוצר בשנה וחצי האחרונות הייתה למקד את המאמצים של המשק הישראלי, של הכלכלה הישראלית, לייצב את השווקים, לייצב גם בתחום המחירים, גם בתחום המט"ח, גם בתחום המיסוי.

איציק כהן: שר האוצר החליט על הפחתת מסים ניכרת בכלל, ובתחום מס החברות בפרט.

איציק כהן: כל הדברים האלה יוצרים סביבה הולמת להשקעות זרות.

איציק כהן: מעבר לזה הוחלט על חקיקתו של חוק עידוד השקעות הון חדש, ברוח דברים שנעשו בהצלחה בעולם, למשל באירלנד.

איציק כהן: גם זה נותן תשובה טובה בתחום המקרו.

איציק כהן: עוד משפט אחד בתחום המקרו בהמשך לדברים שזאב ברגמן אמר.

איציק כהן: אנחנו בחודש הבא, שר האוצר מכריז על רפורמה משמעותית בתחום ביטוח סיכוני סחר חוץ, שתקל אני חושב באופן דרמטי על דרישות המימון של יצואנים ישראליים.

איציק כהן: בפרט במדינות העולם השלישי, אני חושב שזה ייתן מענה לדברים שזאב ברגמן אמר, ואנחנו נשמח לשמוע על כלים נוספים ועל שיטות נוספות, אם יש פה לחברים רעיונות בתחום הזה של ביטוח במימון.

איציק כהן: בתחום המיקרו, הפעלנו מספר כלים, ראשית שר האוצר החליט להאיץ משמעותית את קצב ההוצאה של תקציב מרכבה וממשל זמין, כך שאנחנו נסיים את הפרויקט בשנתיים הקרובות, עד סוף 2006.

איציק כהן: בניגוד לדברים שנשמעו פה, תשעים אחוז מהכספים ילכו לידיים ישראליות.

איציק כהן: התקציב שהולך לרכש זר הוא פחות מעשרה אחוז, זו המציאות.

מל פולישוק-בלוך: כמה התקציב הזה, ארבע מאות מיליון?

ירון זליכה: קרוב לארבע מאות מליון, ופחות מעשרה אחוז ממנו הולך, איך אמרת, ידיים גרמניות ואחרות.

ירון זליכה: בנוסף למערכות המרכזיות של מרכבה וממשל זמין, אנחנו מאיצים מדיניות שהתחיל ראש הממשלה נתניהו בשנת 1996, להוציא את כל הפעילויות המחשוביות של הממשלה מ IN HOUSE ל - OUT SOURCE, אנחנו הולכים להוציא בשנה הקרובה שורה ארוכה של מכרזים, אני אתחיל בידידנו מקו מערכות, אנחנו הולכים להוציא מכרז למערכת שתתממשק למרכבה במשרד החוץ, עם קשר בין משרד החוץ לנציגויות ונדמה לי שאתה תהיה אחד המתמודדים.

ירון זליכה: אני מודיע שאנחנו נוציא את זה למכרז ואני מקווה שחברה ישראלית גם תזכה.

ירון זליכה: אבל אנחנו לא ניתן העדפה לחברות ישראליות, כמו שאנחנו לא ניתן העדפה לחברות זרות.

מל פולישוק-בלוך: עד היום הייתם מנהלים את המכרזים ככה, שחברה ישראלית לא יכולה לגשת למכרז.

מל פולישוק-בלוך: אתם צריכים לחשוב טוב, טוב, איך אתם מנסחים את המכרז, אנחנו יודעים שאפשר לתפור אותו.

איציק כהן: הימים האלה נגמרו, אנחנו עשינו שורה של שינויים במכרזים הממשלתיים, כדי למנוע מצב שבו אנחנו שמים תנאי יסוד, ידע מחו"ל או שותף מחו"ל, אנחנו הפסקנו עם הנוהג הזה, וחברות ישראליות יכולות להתמודד בצורה שוויונית, פתוחה גלויה, ואני מקווה שגם יזכו.

איציק כהן: בנוסף לכך במשרד החוץ אנחנו מוציאים בשנה הקרובה שורה של מכרזים בסכומי עתק של מאות מיליונים בסך הכול.

איציק כהן: מערכת שכר למורים, שחברות ישראליות אני מניח גם יתמודדו ואני מקווה שגם יזכו.

איציק כהן: מערכת סחר חוץ, מערכת ביקור חוץ במשרד התחבורה.

איציק כהן: מערכת לניהול שירות בתי הסוהר.

איציק כהן: מערכת לתפעול בתי המשפט, בפרויקט של שמונה מאות מליון שקל, שפרוש על עשר שנים, שמונים מיליון בשנה, ואולי אפילו נקדים את הפריסה של זה וכן הלאה.

איציק כהן: הערה: הפרויקט של – 2000?

ירון זליכה: בדיוק, הנושא האחרון, אני אישית בדעה שכניסה לסבסוד של עובדים זה לא החזון של מדינת ישראל, אני מסכים עם מה שמנכ"ל קומברס אמר.

ירון זליכה: מעבר לזה יש לנו גם ניסיון רע מאוד בסבסוד של עובדים, כאשר מתחילים עם הסבסוד ולא גומרים איתו אף פעם, כשהיצרנים בתום הסבסוד מאיימים לפטר את העובדים.

ירון זליכה: היינו בסרט הזה יותר מדי פעמים בעבר.

ירון זליכה: השיטה היא, כמו שאמרתם בעצמכם פה, כלים במקרו לשמירת היציבות וכלים במיקרו להאצת פרויקטים.

מל פולישוק-בלוך: אבל הוא מדבר על כלים להכשרת עובדים, זה לא סבסוד עבודה.

ירון זליכה: הוא דיבר גם על סבסוד עבודה,

מוטי גוטמן: - -- כדי להבטיח את העבודה של הנשים האלה חמש שנים, מה שיקרה בעוד חמש שנים, בעוד חמש שנים יהיו את אותם מפתחים שזאב ברגמן מדבר עליהם, שהוא צריך אותם לRAV שלו, הרי אם לא תתחיל בכיתה א', לעולם לא תגיע לאוניברסיטה, אין מה לעשות.

ירון זליכה: תרשה לי להטיל ספק בדברים, יש לנו ניסיון רע מאוד בסבסוד שנמשך חמש שנים או שלוש שנים, ובתום השלוש שנים כשהשכר הוא בהודו, או בסין, או –

מל פולישוק-בלוך: אתם מעדיפים לתת קצבת אבטלה אני מבינה, זה יותר טובה.

מל פולישוק-בלוך: הנה הוא אמר, חצי מהחברים שלו מובטלים, אי אפשר להתעלם מהעובדה הזאת.

ירון זליכה: דרך אגב, זה נושא מאוד חשוב שאת מעלה, רמת האבטלה במשק בחודשים האחרונים ירדה דרמטית, לא רואים את זה בשיעור האבטלה הפורמאלי, מכיוון ששיעור ההשתתפות בכוח העבודה עלה משמעותית.

ירון זליכה: עשרות אלפי ישראלים הועסקו בשנה האחרונה והקצב הזה ילך ויגבר ואנחנו צופים ירידה של שיעור האבטלה.

בנימין נתניהו: אני רוצה בכל זאת להתייחס למה שאמר מר גוטמן, אותי זה מעניין יותר בצד החברתי הספציפי של הציבור הזה.

בנימין נתניהו: אגב יש לנו בעיה לא רק עם נשים שם, יש לנו בעיה עם השתתפות עבודה של גברים.

בנימין נתניהו: הנושא הזה הוא מעניין בפני עצמו, משום שהקהילה האורתודוכסית בעולם היא לא נתמכת, היא תומכת.

בנימין נתניהו: בתפוצות היא קהילה תומכת, היא תומכת בצורה פנטסטית, ויש שם אנשים עם כוחות יצירה כלכליים אדירים, ואין שום סיבה שזה לא יהיה גם כאן.

בנימין נתניהו: אז במובן הזה זה מעניין.

בנימין נתניהו: זה מין תוכנית מעבר מקצבאות לעבודה, בדבר ספציפי, זה מעניין.

בנימין נתניהו: האבחנה הכללית של ירון לדעתי תקפה, ההחרדה היא דווקא בגלל בוא נגיד נסיבות תרבותיות חברתיות, שיש להן השלכה כלכלית עתידית.

מל פולישוק-בלוך: כן, אבל סוגי האוכלוסייה שצריכים עזרה, זה גם בפריפריה, זה משפחות חד הוריות וערבים.

מל פולישוק-בלוך: יש לך מספיק אוכלוסיות.

בנימין נתניהו: הטענה שלי היא, שאתה לא יכול לאנוס את השטח, אתה לא יכול לאנוס את המפה, כלומר אתה לא תוכל, יש בעיה, גוררים אותי פה לדבר –

מל פולישוק-בלוך: לא, אז תפסק, סגן החשב בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: איציק רצית להגיד הערה, ברוך בבקשה ואחר כך, יש לי עוד כמה שרוצים, מה לעשות הזמן קצר.

ברוך גינדין: ברוך גינדין, אני מנכ"ל גרטנרס, חברת המחקר הגדולה בעולם, אחראי על המזרח התיכון.

ברוך גינדין: החומר שאני רוצה להציג הם נתונים מחקריים שלא קשורים בשום סקטור או משהו כזה, וזה גם הוצג לחבריך בממשלה.

ברוך גינדין: קודם כל מה שאנחנו רואים עכשיו, היציאה מהמיתון, בארצות הברית קוראים לזה – the jobless recovery , למרות היציאה מהמיתון, בזמן שנדע JDP GROWTH של 3.6 עד 4%, היה אחוז המובטלים כמעט כמו שהיה מקודם.

ברוך גינדין: חלק גדול מזה נובע מהתופעה ההודית, חלק אחר נובע מזה שהרבה דברים הלכו לאוטומציה, לאינטגרציה וכל מיני דברים אחרים.

ברוך גינדין: אני חושב שאנחנו מתדיינים כאן והרבה דברים עולים, על פי המודל של איך היה פעם.

ברוך גינדין: אני חושב שצריכים לחשוב על מודל בצורת set of mind אחר לגמרי לדברים האלה, משום שנראה שאנחנו מפספסים.

ברוך גינדין: מצד אחד רגילים לתעשיות עם הארובות והמפעלים, והיום 64%, זה ממצא השנה האחרונה, מהשנה האחרונה מה ICT, שזה גם communication וגם מחשוב, הוא בשירותים, משהו אחר לא עושים כאן.

ברוך גינדין: זאת אומרת צריכים בכלל לחשוב על משהו אחר, או מה שהממשלה צורכת זה גם שירותים ולא אלה כולם יוצרים גם מוצרים, זה מודל אחד.

ברוך גינדין: דבר שני לגבי הודו, המספרים יותר קשים ממה שהוצגו, הממצאים האחרונים שלנו זה 13 דולר לשעת הודי עם כל האובר הד, 40 עד 50 למהנדס ישראלי, ו- 60 ומעלה למהנדס אמריקאי.

ברוך גינדין: זאת אומרת הפער הוא גדול מאוד.

ברוך גינדין: מה שמצאנו ש break even point, מתי כדאי בכל זאת לעשות, זה עשרים וכמה דולר, עדיין כדאי לעשות את זה כאן.

ברוך גינדין: לא צריכים 13 דולר, משום שיש את האיכויות, יש את היצירתיות, יש מיומנות, יש שפה, ההודים יותר טובים ממך באנגלית, זה שפת אם שלהם, VALUE ומיומנויות ועוד דברים, וחדשנות כמו קומברס וכך הלאה.

ברוך גינדין: לכן יש כמה דגימות, שהעזרה, מיסוי וכל מיני דברים באזורי פיתוח, שהגיעו שם לעשרים וחמישה עשרים ושישה דולר, והאמריקאים הסכימו להשקיע בכל זאת.

ברוך גינדין: אז ה break even point שלהם הרעיוני, הוא עשרים וכמה, שלושים דולר.

ברוך גינדין: זאת אומרת לא צריכים להגיע לשלושה עשר, נגיע לזה.

ברוך גינדין: דבר נוסף, יש כאן אלמנט אחר שכולם שוכחים ממנו, אנחנו מדברים כאן על פיתוח, פיתוח הוא שנים עשר אחוז במכסימום מה end user price איפה כל השמונים ושמונה אחוז, כל הזמן אנחנו סוגדים להנדסה.

ברוך גינדין: אנחנו גם עם של מסחר, עם של דברים אחרים, צריך לספק פרנסה לאחרים.

ברוך גינדין: אנחנו הולכים להיפגש עם המנכ"ל שלך שבוע הבא, חלק מהדברים האלה, מהאנליזה של הדברים האלה, אבל צריכים להשקיע לא רק בRND, כמו שאמר בני פלד עליו השלום, אנחנו מוכרים את המוח שלנו למיסיון, כי בסך הכול עם מה שמפתחים כאן, עושים את המוצרים בחו"ל.

בנימין נתניהו: אז איפה היית משקיע?

ברוך גינדין: למשל שחלק מהמרקטינג יהיה כאן, שחלק מהsupport יהיה כאן, אם מדברים על ייצור, איפה שאפשר כמובן.

ברוך גינדין: זה דבר שהממשלה יכולה לעזור בלי להוציא מהכיס, יושב כאן מישהו שהוא מומחה, ירון, שהוא מומחה בנושא הזה, זה הBOT.

ברוך גינדין: משום שאם הולכים על מודל כמו כביש חוצה ישראל, לפרויקטים של הממשלה, הממשלה לא צריכה לתקצב את זה, אנחנו מצאנו המכפיל התעסוקה מול כל משרה מורכבת, לא משרה פשוטה, בטכנולוגיה, הוא 2.5 .

ברוך גינדין: זאת אומרת עם פתרון בעיית הטכנולוגיה פתרת גם בעיות של התעסוקות הפשוטות ביותר.

ברוך גינדין: במקום שאתה משקיע בכבישים, אז פועלים טורקים סוללים את זה, הקבלן משקיע את זה בחו"ל ונגמר הסיפור.

ברוך גינדין: אז זה לא מנוע צמיחה.

ברוך גינדין: לכן אלה אפשר לעשות אותם מיידית והרבה חברות עולמיות מוכנות להשקיע ולקבל את זה on the go מה שנקרא.

ברוך גינדין: זה מוריד לגמרי מהממשלה את הפן הזה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, אני רוצה לומר לפני שערוץ הכנסת פורש, אני רוצה להגיד תודה לצופים שצפו בנו.

מל פולישוק-בלוך: משפט אחד שהוא לא סיכום אבל ביניים, כפי שאתה רואה פה הנושא הזה הוא מורכב, יש פה גם בעיות תעסוקה, גם בעיות התמודדות עם שווקים שהם בעיתיים, גם בעיות ייצור, יש כאן גם פיתוח והכנת הדור הבא.

מל פולישוק-בלוך: הדברים הם הרבה יותר מורכבים.

מל פולישוק-בלוך: אני הייתי אצל ראש הממשלה לפני שבועיים שלושה, דיברתי איתו, אני חושבת בדיוק על הנושא הזה, איך אנחנו כאן בונים לטווח ארוך.

מל פולישוק-בלוך: צריכה לשבת כאן ועדת היגוי רצינית, שתהיה מורכבת גם מאנשים שיושבים פה, עם אנשי הממשלה, ולהחליט מה אנחנו עושים בכל התחומים האלה שהוזכרו פה.

מל פולישוק-בלוך: המגוון הוא רחב מאוד, הנושא הזה הוא מאוד חשוב ולדעתי זה הנושא המרכזי במדינת ישראל היום.

מל פולישוק-בלוך: אז ראש הממשלה בהחלט הסכים וגם דיבר שאילן כהן, מנכ"ל משרדו ייכנס לזה, אבל כמובן שזה צריך להיות גם עם אנשי האוצר.

מל פולישוק-בלוך: כאן צריך לעשות עבודה ממלכתית, זה לא נישה כזאת או אחרת.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכם שהייתם איתנו, שצופים בנו מהבית, ואנחנו ממשיכים את הדיון.

מל פולישוק-בלוך: בבקשה,

עמירם שור: אני הכנתי רשימה של המלצות שאני חושב שכל החברים כאן יהיו תמימי דעים.

עמירם שור: אני הייתי שבוע עכשיו אורח של ממשלת שבדיה, ניסיתי ללמוד ולכן כתבתי את הכותרת – תמיד שואלים למה אין לנו נוקיה.

עמירם שור: ניסיתי ללמוד יש להם את אריקסון, על אף העובדה שהיא עוברת כרגע משבר גדול, וקיצצה ממאה אלף אנשים לחמישים אלף.

עמירם שור: ניסיתי לעשות רשימה – 1.

עמירם שור: על הממשלה לאמץ מדיניות ארוכת טווח המשמרת את יתרונה המדעי והטכנולוגי של מדינת ישראל, אני בטוח שכולם יסכימו.

עמירם שור: 2.

עמירם שור: תעשייה שהיום מייצאת כבר עשרה מיליארד דולר, מייצרת בתל"ג הרבה יותר, מגיע שיהיה לה שר, אם זה הקטר של הכלכלה.

עמירם שור: אני מאמין –

מל פולישוק-בלוך: יש לנו שכר טכנולוגיה, שר המדע והטכנולוגיה.

עמירם שור: אני מדבר על שר לנושאי טכנולוגיה ותעשיות, שר המדע זה דבר אחר והוא נקרא שר המדע וכבודו במקומו מונח.

מל פולישוק-בלוך: והטכנולוגיות, כן.

עמירם שור: 3.

עמירם שור: מחויבות ממשלתית לפתח כלכלה מבוססת ידע בישראל, על ידי הקצאת משאבים גדולים יותר למחקר ופיתוח תשתיות חינוך.

עמירם שור: 4.

עמירם שור: מחויבות ממשלתית ליצירת אקלים מושך להשקעות זרות בישראל, תוך הפיכת ישראל לאחד ממרכזי המו"פ החשובים בעולם.

עמירם שור: את זה אנחנו יכולים לעשות על דעת כולם.

עמירם שור: 5.

עמירם שור: יצירת יתרון תחרותי לשווקי העולם, על ידי יצירת קלסטרים, אשכולות של חברות משלימות אחת מול השנייה, מול שווקי האב ולקוחות ספציפיים.

עמירם שור: אם צריכים הסבר אני מוכר להסביר.

עמירם שור: 6.

עמירם שור: עידוד הזיקה והקשרים בין האקדמיה לתעשייה, בין יזמים ואנשי מו"פ להון.

עמירם שור: 7.

עמירם שור: על הממשלה לפתח תשתיות מתוחכמות מודרניות, לניהול יעיל של השירות הציבורי, באמצעות טכנולוגיית המידע.

עמירם שור: 8.

עמירם שור: על הממשלה לעודד ולטפח יישום טכנולוגיות חדשות שישדרגו את התעשיות המסורתיות בישראל, כדי לשמר את יכולתם בהתמודדות על שווקי העולם.

עמירם שור: 9.

עמירם שור: פיתוח פתרונות מתקדמים מבוססי טכנולוגיות חדישות ומתוחכמות, בשירות הממשלתי ובסקטור התעשייתי והעסקי בישראל, שיהוו בסיס לפיתוח טכנולוגיות, פתרונות, תהליכים ואפליקציות שניתן יהיה למסחרן לאחר מכן בהצלחה בשווי העולם.

עמירם שור: 10.

עמירם שור: הקצאת משאבים ותמיכה בהקמת business acceleration centers לחברות סטרט אפ, לשווקי אב אסטרטגיים לייצוא.

עמירם שור: הגשתי הצעה למשרד התעשייה והמסחר ברעיון הזה, להקים מרכזים, אני לא רוצה לפרט כרגע את התוכנית, מונחת כבר תוכנית כזו במשרד התעשייה והמסחר.

עמירם שור: 11.

עמירם שור: יצירת תנאים לשיתופי פעולה אזוריים, למרות המגבלות, לניצול היתרון היחסי המצוי בהון האנושי האזורי, והתחרות על שווקי העולם.

עמירם שור: יש לי בית תוכנה בירדן שעובד גם למרות המצב הקשה שקיים היום.

עמירם שור: 12.

עמירם שור: אני הייתי בשבדיה, ואני רוצה לספר לכם, ביקרתי בחברה שנקראת אלפה לבל, החברה הזו לבד עושה ייצוא יותר גדול מכל התעשייה של מדינת ישראל.

עמירם שור: ראש הפרויקט הטכנולוגי הוא בוגר קיבוץ שהתחתן והוא פיתח רובוט חליבה אוטומטי שהמחשוב תוצרת ישראל, המונים תוצרת ישראל.

עמירם שור: הסנדלר שהציג לי את המערכת, בוקר קיבוץ, התחתן עם שיקסה והם הקימו חברה של תשעה מיליארד דולר.

עמירם שור: במדינה שיש בה תשעה מיליון תושבים, מיליון זרים, הצליחו להגיע לפר קפיטה של 27,000 דולר, ואני יודע ששר האוצר תמיד מספר על סינגפור ועל אירלנד, שהן בהחלט דוגמאות טובות, אבל הנה יש עוד מדינה, שבדיה, שהיא בין עשר המדינות הצומחות ביותר בעולם.

עמירם שור: ויש לה חברה אחת, אני לא מדבר על אריקסון ואני לא מדבר על וולבו ואני לא מדבר על איי.

עמירם שור: די.

עמירם שור: בי.

עמירם שור: יש להם ארבעים קונגלומרטים שכל אחד היא חברה רב לאומית.

עמירם שור: אני אסיים במשפט שציטטתי אותו, לא אני המצאתי אותו, מתוך כללים חדשים לכלכלה חדשה של קווין קלי.

עמירם שור: העושר במשטר החדש נובע ישירות מחדשנות ולא מאופטימיזציה, כלומר העושר לא יושג מתוך שיפור המוכר הידוע, אלא מתוך ניצול הבלתי מושלם של הבלתי ידוע.

עמירם שור: אני חושב שכאן לתעשיית התוכנה בתהליך הזה, תפקיד מכריע, היא הנשמה בחומר, הדמיון , יכולת ההמצאה והיצירתיות הם גבול האפשרויות.

עמירם שור: ויש לנו את זה בארץ הזאת.

עמירם שור: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, ההבדל בין נפט ובין ידע שהנפט הוא מוגבל והנפט או ההון האנושי, הוא בלתי מוגבל, הוא יכול להגיע לרמות גבוהות.

מל פולישוק-בלוך: חנינה בבקשה.

חנינה ברנדס: שמי חנינה ברנדס, אני יושב ראש ועדת ההייטק של לשכת עורכי הדין.

חנינה ברנדס: הנושא של כוח אדם אנחנו מכירים אותו, הוא נושא חשוב, הוא פרובלמאטי והוא זקוק לכישרון, אבל בעצם כל נושא ההייטק מתחיל מהמשקיעים ומהממציאים.

חנינה ברנדס: כוח האדם יש מקומות שזקוקים לו, יש מקומות שלא, אנחנו נמצאים כרגע בסטרט אפ שהתחיל לפני שמונה חודשים ואנחנו מעריכים שתוך רבעון הוא יימכר, ובסדרי גודל בין מאתיים לחמש מאות מיליון דולר, שזה בארץ לא הרבה כסף, באמריקה זה הרבה כסף.

חנינה ברנדס: יש מקומות שכוח האדם הוא מאוד חשוב, בסטרט אפ הזה יש שלושה אנשים.

חנינה ברנדס: הנושא המרכזי לפי דעתי הוא, חוסר הטיפול הנכון במשקיעים.

חנינה ברנדס: אנחנו גם במשרד עוסקים עם עשרות חברות הייטק, והמפורסמת שבהן היא צ'ק פוינט, משקיע מגיע, הוא מבולבל, הוא צריך אישורים מחמישה אשר משרדים שונים.

חנינה ברנדס: אנחנו חושבים בלשכה ודיברנו גם עם מלי בעניין הזה, יש הרשות לקידום הלאדינו, ויש הרשות לפיתוח האידיש, יש הרשות לשימור הפארק בפתח תקווה, אבל חמישים ושלושה אחוז מההכנסות במטבע חוץ במדינת ישראל, הייטק, אין לה רשות.

חנינה ברנדס: לכן צריכים להקים רשות שהיא תהיה one stop shop, המשקיע יגיע לשם, הוא יקבל את כל האישורים, של מרכז השקעות, של המדען, של מס הכנסה, איכות הסביבה, משרד העבודה, הכול.

חנינה ברנדס: מי שעוסק בזה ביום יום, יודע שזה יכול לקדם מאוד.

חנינה ברנדס: אנחנו נקבל מוניטין בעולם, שקל אצלנו לפתח נושאים ולהקים סטרט אפים, המשמעות לפי דעתנו היא אדירה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, לפני שנכנסת אני ציינתי שהממשלה יכולה לעשות שני דברים, להפריע כמה שפחות ולזרז ולקדם כמה שאפשר.

מל פולישוק-בלוך: זה דוגמא איך הממשלה מפריעה.

איציק כהן: אנחנו הולכים לבנות עכשיו ממשל זמין, בדיוק מה שאמרת, זאת אומרת זה הולך לעלות תוך חודשיים, ממש מהתחנה הראשונה עד לתחנה האחרונה, ללא מחיצות.

איציק כהן: אתה ניגש לאתר שלנו ופותח את הכול על ידי חתימה דיגיטאלית, זה אחד הפיילוטים הראשונים שלנו בנושא הזה ודווקא בתחום הזה, ואתה תתבשר על זה בעוד חודשיים.

מל פולישוק-בלוך: רמי, אתה רצית להתייחס?

רמי גוזמן: אני רוצה לחזור למיקוד שהתפתח בדיון סביב ברוך וזאב ברגמן וקצת בשוליים שלך של מטריקס.

רמי גוזמן: תדעו לכם שהערך המוסף האמיתי הוא בשלב הייצור, הוא לא בשלב הפיתוח וברוך התייחס לזה קצת.

מל פולישוק-בלוך: ראש העיר של ערד מאוד רוצה שתבנו שם עוד מקום שאפשר יהיה לתת מקומות עבודה לעוד כמה אנשים, יש לכם שש מאות איש שם?

רמי גוזמן: זה רק תלוי בחברים שיושבים כאן, העסקנו בעבר אצלנו שש מאות בתעשיות לוואי.

רמי גוזמן: אני מוכרח להגיד לכם שפגישה של ראש הממשלה דאז עם מספר שלוש במוטורולה, באקראי בשדה התעופה, מבלי שזה היה רשום על סדר היום שלו, הניבה הערכה רבה מאוד בישראל.

מל פולישוק-בלוך: אולי נעשה עוד פגישה כזאת באקראי, כדי שיהיו עוד כמה מקומות עבודה בערד?

רמי גוזמן: אם גם עוסקים קצת בהיסטוריה, אז מי שהיה ראש הממשלה בתקופה הזאת, הוא גם דאג לזה שהמוסדות להשכלה גבוהה, יתחילו להכשיר עכשיו בקצב של 8000 איש בשנה, אנחנו צריכים לזכור שהערך המוסף האמיתי למשק הוא טמון באזור הזה של הייצור.

רמי גוזמן: אם נניח הסטטיסטיקה המפורסמת הזאת של המדען, שדולר מדען מביא 15 דולר אקספורט, זה בעיקר עם ערך מוסף של חמישים שישים אחוז, זה בעיקר באזור של הייצור.

רמי גוזמן: מה שעוד מעניין, שזה לא תוחם את המדינה בין גדרה לחדרה, זה תוחם אותה בערד, באופקים, קריית שמונה, יוקנעם, כך שהדברים האלה מאוד חשובים.

מל פולישוק-בלוך: גם בקריית שמונה רוצים.

רמי גוזמן: אני אומר, גם בקריית שמונה.

רמי גוזמן: עכשיו צריך לזכור גם עוד משהו, אני לא מדבר על האזור של איציק כהן ומטריקס, אבל באזורים של ההייטק, יש בערך עשרים אלף מובטלים, אגב תופעה מעניינת, כדאי ירון שתדע את העובדות האלה.

רמי גוזמן: אני מחזיק כאן את הסטטיסטיקה, התפוקה של הענף הזה גדלה ב12% והתעסוקה ירדה בשני אחוז.

רמי גוזמן: זאת אומרת אתם שומעים כאן מה שאומר זאב ברגמן, שהוא עושה את העבודות בחוץ, זאת אומרת החברות הישראליות גדלות בחוץ.

רמי גוזמן: הנה, התפוקה גדלה בשנים עשר אחוז, המועסקים ירדו בשני אחוז, וזה גם ברבעון האחרון של 2003 הם ירדו באחוז אחד.

רמי גוזמן: זאת אומרת שיש לנו כאן בעיה מהותית מאוד.

רמי גוזמן: לזאב ברגמן יש חצי חברים מובטלים, חצי מיליונרים, אצלי זה החברים של הבנים שלי, והחבר'ה האלה מחפשים שיקסעס, כדי לקבל דרכון לשוק האירופאי, זה לא צחוק.

רמי גוזמן: יש לנו כאן גם בעיה חברתית, גם בעיה גיאוגרפית, ואני אומר לכם במאה מיליון דולר אתה יכול לפתור עשרת אלפים מועסקים בשתי פאזות.

רמי גוזמן: שלב ראשון יבוא הפיתוח ולאחר מכן יבוא הייצור.

רמי גוזמן: אתה מקבל מהחברות הגדולות שישים שבעים אחוז על בטוח בתור תמלוגים, לפחות, ואם אני לוקח את הדוגמא שלנו, שאתה היית שותף לה, המצ'ינג הזה עם החברה האמריקאית שלנו, אז אתה תקבל מאה אחוז תמלוגים, על הפרויקט האחרון שאנחנו עכשיו מגדילים בערך במאה חמישים איש, באזור של הדור השלישי של הסלולר.

רמי גוזמן: הדברים האלה הם מוכחים.

רמי גוזמן: זה כסף קטן בקנה מידה שלנו וזה הכול הון חוזר, כי זה יחזור.

רמי גוזמן: הרבה פעמים באזורים של המענקים שאתה נותן, החברות קודם מוציאות ורק אחר כך אתה נותן וחלקו כעבור שנה.

רמי גוזמן: אז העסק הזה באמת הוא זניח ברמה של שניכם כאן, ומאה מיליון דולר יביאו עשרת אלפים מועסקים, והפריפריה גם כן תהנה מהעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: זה יותר מעשרת אלפים מועסקים, כי כל עובד כזה מביא עוד שניים וחצי –

רמי גוזמן: אני לא רוצה להתווכח, מישהו ידייק ויגיד 8200 על פי הסטטיסטיקות שאמרתי לכם.

מל פולישוק-בלוך: עובדים נוספים שהם לא מתחום ההייטק.

רמי גוזמן: בסדר, אם מישהו ידייק, וייקחו בדיוק את הסטטיסטיקה של דולר שווה חמש עשרה, בערך המוסף, אז תגיעי ל8700 או משהו כזה.

רמי גוזמן: אמרתי עשרת אלפים לעמוד גם על מה שאת אומרת.

רמי גוזמן: הכלים גם כן רובצים לפתחכם, יש את ההזרמה התקציבית השוטפת דרך המדען שאתם יודעים להתמודד איתה, ישנו גם משהו שיושב באזור של ירון, וזה כל נושא האיגוח, יש לזה גם במסגרת מס הכנסה סעיף 20א', שנתן בשעתו פתרון וישנם גם דברים אחרים שירון אני מקווה, ייכנס וידון בזה.

בנימין נתניהו: איגוח של מי?

רמי גוזמן: איגוח של חברות או איגוח של החשב, במתכונת פחות או יותר של יוזמה, נגיד במלים לא מקצועיות.

בנימין נתניהו: לא של המדען,

מל פולישוק-בלוך: למה לא?

בנימין נתניהו: שאלה טובה, הריסק שלך יותר קטן.

רמי גוזמן: אני אתן לך תשובה לזה, אני היחיד שעשיתי הנפקת מוד בישראל.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא מתנגדים, אבל אם אתה לא מחלק לו, תן לו אפשרות להוציא אג"ח.

בנימין נתניהו: זה חוזר לתזמון שלו.

מל פולישוק-בלוך: אדוני שר האוצר, הייתה לנו ישיבה עם שר התמ"ת ועם ראשי משרדו על אפשרויות השקעות הון בתחום הזה של המדען הראשי בעיקר, אבל זה קשור גם לתעשייה כולה.

מל פולישוק-בלוך: כל המו"פ הרי מקוצץ ראשון ואתה יודע את זה טוב מאוד, המדען הראשי מקוצץ, המדענים הראשיים שמספקים עבודה מקוצצים, זה מה שמקוצץ ראשון, זה כי זה לא משכורות, זה פעולה בספר התקציבי.

מל פולישוק-בלוך: לכן אנחנו רואים שמקצצים גם את ההמשך.

מל פולישוק-בלוך: לכן אתם צריכים למצוא כלים אחרים, אם אתם לא יכולים לשים את הכסף באופן ישיר, תנו אותו בצורה עקיפה, למשל באג"ח, אתם לא מאפשרים לתמ"ת לתת.

רמי גוזמן: אני רוצה להגיד את הדבר הבא ירון, נוסף לזה שאני עובד במוטורולה, אני גם אזרח במדינת ישראל, יש לי גם את הערכים שלי, אני לא אציע הצעות כאלה שעל פניו זה ג'ימי לוי, זה לא הנושא שלנו, ואני אומר לך אפשר בצורה של רצפה מאוד הגיונית.

רמי גוזמן: ג'ימי לוי היה תעשיין ידוע שהקים טקסטיל בנצרת וגנב את הכסף והרבה שנים הוא היה למשל ולשנינה כדרך של איך עובדים על ממשלה.

רמי גוזמן: אני רוצה לסיים ולהגיד שאם תקימו צוות לעניין הזה, שתעבדו עם אנשים מהתעשייה או מהמוסדות הפיננסיים או האחרים, שוק ההון, קופות הפנסיה, כל הקבוצות האלה, אפשר באמת בסיכון לעשות איגוח כזה, שייקח בחשבון סלים הגיוניים, יעשה רצפה הגיונית, ואפשר לצעוד קדימה.

רמי גוזמן: העולם הזה יברח מאיתנו, פשוט יברח מאיתנו, ואז במקום מה שאנחנו מדברים על תפוקה לנפש של 15,000 דולר, במקום שהיא תעלה ל25,000 היא תרד לאפס.

מל פולישוק-בלוך: זה ירד משבע עשרה, זה היה שבע עשרה.

רמי גוזמן: במקום שהיא תעלה לעשרים.

ירון זליכה: רק משפט אחד, בהמשך לדברים שאתה אומר, אנחנו בוחנים בימים אלה באמת הכנסה של מנגנונים על מנת למנף את הכסף שאנחנו נותנים בסכומים יותר גדולים, בדומה למה שעשינו בזמנו עם הקרן לעסקים קטנים, שנתנו סכום קטן ומינפנו אותו פי חמש.

ירון זליכה: שמנו חמישים מיליון ומינפנו אותו למאתיים חמישים.

ירון זליכה: החלטנו המדען הראשי ואני להקים איזה שהוא צוות עבודה פנימי כדי שייקח את הכסף שלנו, ישים אותו אולי אפילו בפום, כך שההפסד הראשון יהיה על חשבוננו ובאמצעות זה נוכל למנף את הכספים.

ירון זליכה: אם יש לך רעיונות אחרים בסגנון הזה, אנחנו נשמח מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אם אתה מזכיר את זה, אני רוצה לומר לך, כפי שאתם רואים, גם אדוני השר, גם אדוני החשב, יושבים כאן מדגם קטן של אנשים שאנחנו נתקלנו בהם בשנה וחצי האחרונים בועדת המדע, שעוסקים בתחומים האלה של הייטק, אני תמיד אומרת הון אנושי, כי יש לזה אספקטים שונים.

מל פולישוק-בלוך: אנשים נפלאים, עם יכולת יוצאת מן הכלל, עם הבנה של השטח.

מל פולישוק-בלוך: אז נכון שבאוצר יש אנשים נהדרים, ועכשיו הם הולכים ומשתפרים עם כוחות חדשים שנכנסים ואני אומרת את זה לא בציניות, אני אומרת את זה ברצינות, באמת יש רוח חדשה וטובה שהולכת לכיוון הנכון, אני לא צריכה לספר לך כמה אני תומכת בגישה.

מל פולישוק-בלוך: אבל, צריכים להיעזר בחבר'ה האלה שיושבים פה, הם יודעים מהשטח, הם מבינים את העניין, הם חיים את זה, הם יודעים את הבעיות.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני אומרת כשמקימים צוות היגוי לחשיבה, צריכים לקחת עוד כמה אנשים.

רונן יצחק: אני מנהל הכספים של - - - היא למעשה חברת אחזקות, אני אדבר על הבעיות שלנו בהייטק, שמחזיקה בערך 15 חברות, כולן בשלבים מסטרט אפ עד חברות בוגרות.

רונן יצחק: אני רוצה לחלק את החיים של החברות האלה בגדול לשניים, ולהגיד לכם מה אנחנו היינו צריכים.

רונן יצחק: השלב הראשון זה שלב היזמות, כמו שנאמר פה צריך לעודד את המשקיעים, צריך לעודד את החברה.

רונן יצחק: נכון להיום מי שנהנה מהשלב הראשון הכי הרבה, זו המדינה.

רונן יצחק: החברות אצלנו בערך תשעים אחוז מתקציב הפיתוח, עובדים.

רונן יצחק: מי מקבל את רוב הכסף?

רונן יצחק: את רוב הכסף מקבלת המדינה.

רונן יצחק: בפועל יש בזה אבסורד, במקום שיבואו ויעודדו את המשקיעים ואת היזמים, המדינה מקבלת הכי הרבה בנפיט, מהסיכון הכי גדול שאנחנו לוקחים, כי זה סיכון, ברור לכם שאין הרבה סיכויי הצלחה.

רונן יצחק: בקטע הזה חייבים לטפל, אני לא אומר עכשיו את הפתרונות, כי זה לא המקום, אבל חייבים להגדיל תקציבים, ולטפל בשלב הראשון.

רונן יצחק: עכשיו השלב השני, השלב השני שנכון להיום לטפל בו, חוק לעידוד השקעות הון, לחברות קצת יותר בוגרות, צריך לשמור עליהן.

רונן יצחק: בקטע הזה הגיע חוק חדש, נורא נחמד שחושבים, אבל נתנו שם סייג קטן, שאת ההטבות נותנים רק לחברות בפריפריה.

רונן יצחק: עכשיו אני אשתמש במשפט שאמר כבוד שר האוצר, לא אונסים את השטח.

רונן יצחק: חבר'ה, אתם לא יכולים להעביר את פורמולה, עם כל הכבוד לקריית שמונה, לא תעשו את זה.

רונן יצחק: אתם צריכים לדאוג לתעסוקה לערך מוסף כמו שאמרנו, זה מה שאתם צריכים לדאוג.

רונן יצחק: לכן אל תשכנעו אותנו לקחת ארבעת אלפים עובדים ולהעביר אותם לדימונה, זה לא יעבוד, תטפלו בזה שאנחנו נביא את הערך המוסף עבור המדינה.

רונן יצחק: בקטע הזה קצת קשה לראות שכל ההטבה הולכת למעשה בפריפריה, לא שאני מתנגד, אסור לנו להתחרות בפריפריה.

רונן יצחק: אני רוצה להתחרות בשבדיה, זה פחות או יותר המסר שיש לי לומר.

אביב בוים: שמי אביב בוים, אני סמנכ"ל כספים של אורכית תקשורת, חברה עם מאתיים עובדים, שעושה ציוד טלקום מתוחכם.

אביב בוים: אנחנו עשינו כברת דרך ארוכה מאוד בשוק ונמצאים במצב טוב מאוד ביפן, כאשר התחרות שלנו זה חברות טלקום הגדולות בעולם, מסיסקו, נורטל, לוסנט.

אביב בוים: אנחנו מוכרים קופסאות של ציוד אלקטרוניקה.

בנימין נתניהו: סוויצ'ים?

אביב בוים: אנדרופ מטי פלקסר, זה הרמה הנמוכה יותר מסוויץ', על בסיס טכנולוגיה שקוראים לה RPR, שהיא סטנדרט שהתקבל פורמאלית רק לפני שבוע.

אביב בוים: אנחנו שם לא כי אנחנו יפים ולא כי אנחנו גדולים, כי אנחנו לא יפים ולא גדולים, אלא כי יש לנו טכנולוגיה ייחודית ואנחנו ראשונים בקו הקדמי ביותר.

אביב בוים: אנחנו עדים לזה שבשלוש שנים האחרונות תקציב המדען הראשי, שהוא בשבילנו היה בלון חמצן, יורד בהדרגה, בלי שום סיבה.

אביב בוים: תקציבי הפיתוח שלנו עולים כל שנה, אנחנו מוציאים על פיתוח קרוב ל15 מיליון דולר בשנה.

אביב בוים: אנחנו בתל אביב, אנחנו לא בדימונה, כי שם המהנדסים הטובים ביותר, והתקציב הזה שאנחנו סומכים עליו ובטוחים גם שנחזיר אותו בשיעור סיכון כזה או אחר, נעלם.

אביב בוים: כל השיחות שלנו עם המדען הראשי, עם אנשי האוצר, הם כאילו לא עשינו את השיחות ושיעורי הירידה בתקציב שניתן לנו הם לא חמישה אחוז בשנה שעוד אפשר להסתדר עם זה, הם שלושים אחוז בשנה, בשנה האחרונה.

אביב בוים: אנחנו חושבים כאן, גם אני אישית וגם כמייצג פה סמנכ"לים כספים רבים אחרים –

בנימין נתניהו: קרנות הון סיכון לא נכנסות לזה?

אביב בוים: לא, כי אנחנו חברה שהיא יותר בשוק, אנחנו לא סטרט אפ של עשרים איש, לנו יש מאתיים עובדים, אנחנו חברה ציבורית, וחברות הון סיכון מוכנות לתת עשרה מיליון דולר, אבל לקבל את כל החברה.

אביב בוים: זאת אומרת המחיר שלהם הוא מחיר יקר מדי, הוא לא מחיר נגיש לנו, הוא מחיר נגיש באותו סטרט אפ שחנינה מייצג, עם חמישה עובדים, אבל עם מאתיים עובדים, זאת לא אלטרנטיבה.

אביב בוים: וכששוק ההון בארצות הברית לא היה קיים בשלוש השנים האחרונות, וגם היום הוא עדיין לא קיים, זאת בעיה גדולה מאוד בשבילנו ואנחנו רוצים מאוד לראות שאחוז אישור בקשות במדען מול התקציב גדל, ולא יורד כספית.

אביב בוים: אנחנו רואים אותו בגרף ירידה מג'ורי, הנתונים לפניכם.

מל פולישוק-בלוך: של המדען הראשי?

מל פולישוק-בלוך: ארבעים אחוז לפחות.

אביב בוים: ארבעים אחוז ירידה זה מבחינתנו הרסני, אני רוצה להגיד את זה בצורה הכי בוטה שיש.

אביב בוים: אני מאוד מקווה שפה תמצא אוזן קשבת.

גדעון ישראלי: הגיע הזמן שמישהו שמחוץ לשולחן הגדול הזה, שמייצג בעיקר את חברות הענק, יקבל הזדמנות לדבר.

גדעון ישראלי: שמי גידי ישראל, מנכ"ל אופיסופט בע"מ, אנחנו מתעסקים היום בתחום שנקרא מערכות יעדים ומדדים, מערכות הגנה עסקית.

גדעון ישראלי: אני רוצה להתייחס באופן ספציפי לדברים שידידי מר שור כהצעה לפתח פה, להחליט על מדיניות שתביא ליצירת חברת ענק חדשה, אני מתנגד לזה בחריפות, אני חושב שחברה כזו אולי אנחנו נקום, אבל כשהיא תיפול אנחנו גם ניפול.

גדעון ישראלי: מה שצריך לעשות פה זה ללכת על מדיניות שתביא לפיתוח של עשרות אלפי חברות קטנות, שיכילו מכסימום כמה עשרות עובדים כל אחת, קיום של חברות כאלה, הצלחה שלהם, תביא לצמיחה כלכלית אדירה של המשק הישראלי.

גדעון ישראלי: מה שמעניין אותי זה לא כל תקציבי הסיוע, אנשים כל הזמן כנראה מתחברים אליהם, אנחנו מעולם בארבע עשרה שנה לא ביקשנו כסף ממשלתי, להפך, אנחנו משלמים הרבה כסף לממשלה כל שנה.

גדעון ישראלי: מה שמעניין אותי זה תקציבי הרכש שלכם, יש חסם כניסה גדול מאוד לחברה חדשה להיכנס ולקבל עבודה במשרדי ממשלה, כך אני רואה את זה.

גדעון ישראלי: התקציבים כולם הולכים כנראה לחברות הענק, במובן הזה ממש אין לי אינטרס משותף עם החברים הנכבדים ממטריקס, סליחה, חברת נס וחברות אחרות.

גדעון ישראלי: אותי מעניינים תקציבי הרכש שלכם, תקציבי הרכש מייצגים - -

בנימין נתניהו: הסף של הכניסה,

גדעון ישראל: גם זה, גם הסף הבירוקראטי, אני מדבר על תקציבי הרכש.

ירון זליכה: הדברים האלה ישתנו, במכרז בתי התוכנה האחרון, פתחנו את זה לכולם.

גדעון ישראל: - לפני שנתיים נבחרנו שם ולא הצלחנו לעשות שום דבר מול הממשלה.

ירון זליכה: לא שנתיים, בשנה האחרונה.

גדעון ישראל: אנחנו מזה שנים מדברים עם הממשלה, ויש לנו טכנולוגיה שאנחנו מייצרים בארץ, שיכולה לאפשר התקדמות טכנולוגית –

איציק כהן: יש שישים וארבע חברות שנמצאות אצלנו במאגר, בתי תוכנה, אתם צריכים להתמודד כמו כל ספק אחר.

גדעון ישראל: אני חושב שאנחנו עומדים בכל קריטריון.

איציק כהן: פתחנו את זה.

גדעון ישראל: כדאי לראות, כדאי שיעשו פומבי, מי באמת מקבל את התקציבים.

איציק כהן: שלושה מיליון שקל - - ,

גדעון ישראל: מה שאני מבקש לומר, שהחלטות הרכש של הממשלה והחלטות ההקצאה שמייצגות את תחום הייטק, בעצם מחלקות את התוצר בין החברות השונות וההחלטות כפי שהן מתבטאות, בנתונים שאני רואה –

מל פולישוק-בלוך: הנקודה שלך ברורה והיא גם עלתה מקודם, אני העליתי אותה וגם אחרים.

גדעון ישראל: מה שצריך זה משהו אחר לגמרי, הרבה יותר דמוקרטי והרבה - -

מל פולישוק-בלוך: החשב וסגן החשב הבטיחו שהם פתחו את המכרזים, אני חושבת שזו נקודה מאוד חשובה, אם אתם תתקלו בעתיד הקרוב שהדברים לא כך, למרות ההבטחות משהו בדרך לא עובד, אז אני אבקש ליידע אותנו ובשביל זה אנחנו פה.

מל פולישוק-בלוך: ממש בקצרה כי גם שר האוצר וגם החשב הכללי צריכים לצאת.

ניר קפלושניק: קוראים לי ניר קפלושניק ואני מקבוצת טנדור, רציתי להגיד שני דברים קצרים, אחד זה לתת דוגמא שגם מהודו חוזרים דברים אלינו ואני מתחבר עם מה שמנכ"ל קומברס אמר.

ניר קפלושניק: יש פרויקט גדול של חברה בין-לאומית שנוהל בהודו נכשל, בגלל הmanagement attention שהיו צריכים להשקיע החברה באירופה לנהל את העובדים בהודו.

ניר קפלושניק: הם באו לישראל, חיפשו חברה, מצאו אותנו, אנחנו עושים להם את הפרויקט, הפרויקט הזה חלקו הראשון עלה לאוויר והחלק השני בעוד מספר חודשים עולה לאוויר.

ניר קפלושניק: הם שינו בסופו של דבר, ב - total cost הם שילמו פחות על פיתוח הפרויקט בישראל וזה דוגמא שאפשר לייצר.

מל פולישוק-בלוך: אולי זה דוגמא שצריך להבליט אותה, זה בדיוק סוג השיווק שאנחנו צריכים לחפש.

ניר קפלושניק: לכן אני מתחבר למר שזאב ברגמן אמר, כי זה בדיוק זה, צריך לעודד את את הedit value שלנו.

מל פולישוק-בלוך: לא לדבר רק על פר שעה,

ניר קפלושניק: נכון, דבר שני, זה הנושא של חברות ההזנק, הבעיה היא לא בפיתוח, וכנראה לא במשקיעים, זה אני יודע כי עסקתי בפיתוח שלהם לאורך שנים בתפקידי הקודם.

ניר קפלושניק: הבעיה היא ברגע שגמרנו את הפיתוח, איך לצאת איתו לחו"ל.

ניר קפלושניק: אני הייתי מצפה שממשלת ישראל כמו שעודדה בזמנו את הייצוא החקלאי, והיו נציגים של חקלאים בשגרירויות, שיהיו נציגי הייטק בשגרירויות שידעו לדבר, שיתנו להציג, שיתנו דרך לחברות האלו להגיע לחו"ל, כי הם לא יכולים להגיע לחו"ל.

מל פולישוק-בלוך: ברור, תודה רבה.

חנן אכסף: עושים כאן הפרדה בין היי טק לאו טק, אני רוצה להגיד שהיי טק זה לא תעשייה, זה לא מוצר, זה תהליך.

חנן אכסף: כל מוצר אפשר לייצר בהיי טק, נעליים, מזון וכו', כדאי פעם אחת להתרגל לעניין הזה.

חנן אכסף: תעשיית היי טק, כל ישראל צריכה להיות תעשיית היי טק, נקודה, צריך פעם אחת להתרגל לעניין הזה.

חנן אכסף: כל מוצר שהוא מוצר טוב, אמין, באיכות גבוהה, והוא בר תחרות, הוא היי טק, זה דבר ראשון.

חנן אכסף: לגבי נושא שהתייחסו לתחרות, כמובן שאנחנו לא כמו מדינות כאלה עם כוח אדם זול, חבל אפילו להתאמץ בכיוון, הכיוון הנכון שאותו לקחו מדינות שהזכירו אותן, סינגפור, טיוואן, ההבדל הוא במנוף הקפיטאלי.

חנן אכסף: אם אתה משקיע בתעשייה בעמדת עבודה עשרים וחמישה אלף דולר, אז הוא גם מייצר פחות או יותר עשרים וחמישה אלף דולר פר קפיטה.

חנן אכסף: אתה משקיע מיליון, כמו אינטל, הוא מייצר מיליון דולר לעובד, ואז השכר שלו הוא לא רלבנטי.

חנן אכסף: השכר פשוט לא רלבנטי אם הוא מקבל שישים אלף או מאה אלף, הוא לא רלבנטי.

חנן אכסף: מה זה אומר?

חנן אכסף: זה אומר שאתה צריך להיכנס בתעשיית השקעות קפיטאליות כבדות מאוד, בשביל להתמודד עם המזרח.

חנן אכסף: דוגמא של מפעלי שלבים, אם רוצים לראות את הדוגמאות של מה שעשתה טיוואן, מה שעשתה דרום קוריאה, אתם מקבלים מיד את הדוגמא הזאת.

חנן אכסף: קפיטל צריך לגייס ואז עם הרבה כסף ומעט אנשים, ואין לנו הרבה אנשים, עם מעט אנשים טובים והרבה כסף, אז אתה מתחרה בעולם, וזה צריך להיות המפתח להצלחה.

חנן אכסף: בשביל להגיע לכסף, אתה צריך לארגן את החברות הרב לאומיות, אמרתי בזמנו לשר האוצר, בסינגפור יש אלף חברות רב לאומיות, כאן כמה עשרות, וזה המפתח הגדול.

חנן אכסף: להביא אותם לכאן, אני יודע שהאוצר חושב על תוכניות, כמו אירלנד, כמו מקום אחר.

חנן אכסף: אני לא רוצה כאן לסתור מי שחושב שיש מקום רק לחברות גדולות ואין מקום לחברות קטנות, לכולם יש מקום, יש לקטנות ויש לגדולות, זה מיץ של הכול, אבל בשביל להתחרות באמת בעולם, צריך את הגדולות, צריך להביא את המשקיעים הגדולים, צריך ליצור להם את התנאים, כמה שיעשו את זה יותר מהר, יותר טוב.

מל פולישוק-בלוך: היה אצלנו בוועדה טומי מרפי, שאתם הבאתם לפני כשנה, והוא גם המליץ לא על הבין-לאומיות הגדולות, דווקא על בינוניות וקטנות.

מל פולישוק-בלוך: הוא אומר פיליפס באה לאירלנד ועוזבת, הכול קורס.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים להתבסס לא על הכי גדולות, אבל יש מקום לכולם כמו שאתה אומר.

אסתר סקורניק: צריכה להיות וועדה שאפשר יהיה לערער בפניה, מוצרי חו"ל שהועדפו, למרות שהיו מוצרים פחות טובים, משום שהיו אנשים עם קשרים, צריך להיות איזה שהוא מקום שאפשר יהיה לערער על החלטות כאלה.

אסתר סקורניק: הנושא של דמי אבטלה, ישנם אנשים שמתקיימים בארץ מדמי אבטלה, אנשים מפוטרי הייטק, שמקבלים דמי אבטלה, לא עושים שום דבר בתקופה הזאת, צריך למצוא דרך לתת להם לעשות תמורת אותו כסף והם יכולים לעשות גם בפער דיגיטאלי, גם בהדרכות במתנ"סים, גם במקומות כמו בתי חולים, כל מיני מקומות שצריך את כוח האדם –

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להמשיך מהמקום שלך, אני לא אוכל לתת לכולם לדבר, אני ממש מתנצלת, אבל לפחות לא באוזני השר.

בנימין נתניהו: אתם יכולים לדבר כמה שאתם רוצים, בעוד תשעים שניות אני כבר לא פה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר לגבי המשפט האחרון, כי אני חושבת שהוא חשוב.

מל פולישוק-בלוך: זה גם אתה התחלת ואולי זה מסכם.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו כאן מכלול של דברים, מכלול של בעיות, אבל הנושא של הכשרת כוח האדם במדינת ישראל, אני חושבת שהוא צריך להיות בראש מעיינינו.

מל פולישוק-בלוך: מפעל הפיס, יש לך קשר עם מפעל הפיס, למשרד האוצר.

בנימין נתניהו: לא טוב,

מל פולישוק-בלוך: אז בוא תשפר אותו, אנחנו היינו בועדת הכלכלה דווקא במפעל הפיס, והם בונים היכלי פאר, הם בונים עוד ועוד אולמות, במקום לשים את הדגש על התוכן.

מל פולישוק-בלוך: יש אשכולות פיס, בניינים מפוארים.

מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת מי כתב לי את הפתק, אבל תנו תוכנות לימוד, או תשכנעו את הדירקטוריון של מפעל הפיס, יש לו שם הרבה מאות מיליונים, להשקיע בתכנים, בבני אדם, לא רק במבנים ובחוץ.

איציק כהן: יש שני דברים, אדוני השר זה חשוב לשמוע, יש כמה פלטפורמות שאנחנו יצרנו כאן, שכל העולם רוצה את זה.

איציק כהן: אנחנו עומדים באוגוסט לפרסם בראשותו של החשב הכללי מכרז של כרטיס חכם וזה ייחודי בעולם, כולל כל הפלטפורמה שיצרנו במרכבה, ולא מרכבה בתור משהו של אי.

איציק כהן: אר.פי.

איציק כהן: אלא בכלל כל המתכונת בנושא של ממשל זמין, האו"ם רוצה את זה, מדינות דרום אפריקה רוצות את זה.

איציק כהן: ההנחיה של החשב הכללי, אנחנו לא מתחרים במשק, אנחנו לא הולכים להתחרות במשק, כל החברות, כל בתי התוכנה, גם הגדולים וגם הקטנים, מסוגלים לקחת את המוצרים האלה, והעולם רוצה את זה.

איציק כהן: היה לנו מפגש לפני כמה זמן עם אנשים באו"ם והעולם רוצה את זה, דרום אפריקה רוצה את זה, אז בואו, תיפתחו לכיוון הזה.

איציק כהן: יש כאן עולם ומלואו, המסר המרכזי הוא, בואו נעשה הפסקת אש בתביעות משפטיות, זה הכי חשוב, תנו לנו לעבוד.

מל פולישוק-בלוך: אם שר האוצר רוצה לסכם, בבקשה.

בנימין נתניהו: קודם כל אני רוצה להודות לכם, אני הייתי בכנס של מכון מחקר מאוד משפיע בארצות הברית בעיקר בתחומי הכלכלה.

בנימין נתניהו: ישבנו שם בקולורדו, היו שם כמה אנשים שקיבלו פרסים.

בנימין נתניהו: ישבו שם מאה חמישים איש ודיברו, כמה אנשים הציגו, עשר דקות, עוד עשר דקות ואחר כך כל היתר מגיבים.

בנימין נתניהו: הזמן לתגובה הוא דקה וחצי, אני התקנאתי בהם, פשוט אתה יכול לשמוע, כולם יושבים ושומעים כי הם רוצים לשמוע מה הוא יגיד, זאת אומרת אין התנצחות, אין שום דבר.

בנימין נתניהו: אמרתי למה אין לנו בישראל את זה, יש לנו.

בנימין נתניהו: אז אני רוצה להודות למלי פולישוק בלוך, שהביאה לנו את אוויר הפסגות של קולורדו הנה, אני רוצה להודות לכם כי שמעתי פה, ואני לא אומר את זה מהשפה אל החוץ, הרבה דברים לדעתי מאוד חשובים, כמה רעיונות מאוד מעניינים.

בנימין נתניהו: אני רוצה לנסות לגעת במסגרת הכללית, או לפחות להגיד לכם איך אני תוקף את הבעיה.

בנימין נתניהו: השאלה המרכזית היא, הכלכלה זזה במהירות עצומה, היום הקומוניקציה זזה במהירות האור.

בנימין נתניהו: המוצרים והשירותים נעים אם לא במהירות האור, לא רחוק מזה, מהירות גדולה מאוד.

בנימין נתניהו: אם מישהו מייצר משהו יותר טוב בתאילנד, לא תעצור את זה, אין חומות, אין שום חומה.

בנימין נתניהו: זה הולך ונעשה יותר ויותר מהיר ויותר ויותר פתוח ויותר ויותר תחרותי.

בנימין נתניהו: על כן השאלה היא איך אנחנו מייצרים לא בסיס לתחרות לשנה הבאה, איך נעבור את השנה הבאה, אלא איך נייצר בכלל את הכלים להתמודד, ברגע זה אני אומר בתא שטח, בתא זמן של עשרים השנים הבאות.

בנימין נתניהו: פחות או יותר ההחלטות שאנחנו יכולים לקבל, מתוך הנחה שמה שאנחנו צריכים כרגע, אנחנו יכולים לצפות עשר שנים, מכסימום עשרים שנה, אני לא חושב שמעבר לזה.

בנימין נתניהו: היה קשה מאוד ללכת עשרים שנה אחורה ולצפות מה שמתרחש ברגע זה.

בנימין נתניהו: אבל עשרים שנה זה טווח תכנון.

בנימין נתניהו: ברור לגמרי, וזה ברור לי לחלוטין, בואו נגיד שזו אכסיומה שאם לא מקבלים אותה, אז מכאן אנחנו מתבגרים על המקום.

בנימין נתניהו: ברור לי לגמרי שכמה שלא תתכנן, לא תוכל ואין שום דרך להיות מסוגל להחליף את כוחות השוק.

בנימין נתניהו: זאת אומרת אנחנו לא נוכל לתכנן כממשלה, יותר טוב מאשר כל אחד מכם בנישה שלו יוכל לתכנן.

בנימין נתניהו: לכן המבחן של כלכלות בראש ובראשונה לקחת את שכבת היזמות, המבחן של כלכלה, של מדיניות כלכלית, זה לא חשוב אם זה אירלנד או נפאל, אפילו סין, זה נשמע לא הגיוני, המבחן של כלכלות הוא לקחת את שכבת היזמים ולתת לה דרור שהיא תוכל לרוץ קדימה.

בנימין נתניהו: לא הרכש, לא שום דבר, זה הכול נגזרות של מה אני עושה בשכבת היזמות.

בנימין נתניהו: כל הכלכלות שאני מכיר, ואני חושב שאני מכיר היום את כולן, ודיברתי עם אנשים שבנו אותן.

בנימין נתניהו: יש לי חבר, שהיה ראש ממשלה, שאלתי אותו מה עשית כדי להזניק את המדינה הזאת, אמר לי הזמנתי מאה אנשי עסקים ברמה גבוהה, מאה קטנים, מאה בינוניים.

בנימין נתניהו: שאלתי מה אתם צריכים, כל המדיניות הכלכלית שלי, כל השאר זה הפרעות.

בנימין נתניהו: לכן המדיניות, הפועל היוצא של מה שאמרתי עכשיו, שאם אתה רוצה להתחרות בכלכלה החופשית והפתוחה הזאת, אנחנו חייבים לייצר אקלים מקרו כלכלי, מכסימום חופשי, בדרגות חופש מכסימליות, לתחרות של יזמים, שבוודאי ימצאו בעוד שלוש שנים נישות אחרות לגמרי.

בנימין נתניהו: פתאום מתגלה שהנשים החרדיות מסוגלות לעשות משהו שמי יודע.

בנימין נתניהו: אנחנו לא יכולים לדעת כל דבר, הדבר המיידי והחשוב ביותר, וזה אנחנו עושים בשנה ורבע האחרונות, למעשה גם בשנה הקרובה וגם בשנה לאחריה, זה ליצור מצב שישראל נמצאת, במצב שהמדינות האלה שהביאו את ההון, הם הביאו את ההון קודם כל, כי האקלים המקרו כלכלי היה פתוח.

בנימין נתניהו: אתה הבאת לי את הברושורה של סינגפור, הם היו מאחורינו, רק לפני עשר שנים, הם היו מאחורינו.

בנימין נתניהו: והברושורה של סינגפור, אתה זוכר מה כתוב שם?

בנימין נתניהו: היתרונות שלנו – מספר אחד – חופים פתוחים, מספר שתיים – אין מסים, מספר שלוש – אין בירוקרטיה וכו' וכו'.

בנימין נתניהו: קודם כל את זה, אני אתן לך אקלים מקרו כלכלי מאוד חופשי.

בנימין נתניהו: זה הופך להיות תנאי סף, אלה תנאי סף.

בנימין נתניהו: זה לא מדיניות, זה לא אידיאולוגיה, זה לא שום דבר, זה תנאי סף להיות בחבורה שמתחרה.

בנימין נתניהו: אנחנו חייבים להיות בראש הרשימה, אנחנו לא יכולים להיות בתחתית של הרשימה, אנחנו גם לא יכולים להסתפק ולהיות – אנחנו חייבים להיות בעשרה הראשונים, בדרגות החופש בחמישה הראשונים, אם לא נהיה, אף אחד לא יביא את מה שאתה מדבר.

בנימין נתניהו: אף אחד, אין משקיע בעולם שיעשה את זה.

בנימין נתניהו: תוקל לקחת אותו, לשדל אותו, לשחד אותו קצת, עם ענק כזה או אחר, הוא לא יבוא.

בנימין נתניהו: לא יבואו מאות חברות גדולות, שלא לדבר על הפלנקטון הקטן מלמטה, לא יבואו, אם האקלים הכלכלי איננו אקלים של כלכלה חופשית באמת, ולא מן השפה אל החוץ.

בנימין נתניהו: אנחנו עושים את זה, ולפי בדיקות של שני מכוני מחקר עולמיים, אנחנו בשישה חודשים, בינתיים עברו עוד, לא ראיתי את הדוח הבא, קפצנו ממקום שלושים וחמש בדרגות החופש, למקום עשרים ותשע, אבל אנחנו עושים את זה, על ידי צמצום דרסטי של הוצאות הממשלה, של פתיחת מונופולים לתחרות, למשל בעוד עשרה ימים אם לא נגיע להסכמה, נפתח את הנמלים שלנו, לחלק מכם זה חשוב, לתחרות.

בנימין נתניהו: למשל הורדת מיסוי, ברוחב החזית, בעוד שעה וחצי אנחנו הולכים לחוקק כאן חוק, שמוריד את מס החברות משלושים ושישה לשלושים אחוז בשנתיים וחצי וכדומה.

בנימין נתניהו: היום אנחנו מורידים את מס ההכנסה, הורדנו את המע"מ, כל שרשרת העלויות חייבת להיות יותר נמוכה, כדי שתהיה יותר נמוכה, העלויות צריכות להיות נמוכות, פירוש הדבר כיווץ הממשלה זה כיווץ המונופולים, וסיוט לכוחם של איגודי העובדים שסוידו בכל המדינות שדיברנו עליהם, בכל המדינות, חד וחלק ותשתיות כמובן.

מל פולישוק-בלוך: אבל אתם משקיעים רק בתשתיות פיזיות.

בנימין נתניהו: עכשיו אני רוצה לגעת בתשתית השנייה שדיברת עליה, כי אני מסכים איתך וזה השאלה של – מעבר לתשתיות הפיזיות, אגב, לא הייתי מזלזל בזה.

מל פולישוק-בלוך: חלילה, אבל לא מספיק.

בנימין נתניהו: מדינה שצומחת בקצב מטורף, פורטוגל, למה?

בנימין נתניהו: אין שם הייטק, אין שם כלום, יש שם פירות ים, ככה אומרים ותיירות.

בנימין נתניהו: עשו שם דריל של כבישים מהירים ופתחו את הקרקעות וזה טס.

בנימין נתניהו: התשתיות הפיזיות הן חשובות, אנחנו עדיין במצב שאנחנו צריכים לנייד סחורה, מה שהם לא מוצרים - עדיין צריכים לנוע על הכבישים, בנמלים וכו'.

בנימין נתניהו: אנחנו גם נפתור את בעיית הפריפריה אחת ולתמיד, השאלה הזאת של האם אנחנו צריכים לתת סבסוד לפריפריה, פשוט צריך לבטל את המושג של פריפריה ובתחבורה מהירה זה מתבטל מאליו, וערך הקרקעות כבר יעשה את שלו.

מל פולישוק-בלוך: למה באמת להגביל צפונה לכרמיאל ודרומה לבאר שבע?

מל פולישוק-בלוך: תפתח את זה,

בנימין נתניהו: בסופו של דבר אנחנו מדברים על דבר אחד, שיהיה לכם ברור, זה יעלם עוד מעט, במדינת הכיס הזאת, זה אבסורד, אבל זה ייגמר.

בנימין נתניהו: אבל זה לא אבסורד אם אתה צריך לקחת ארבע שעות כדי להגיע לקריית שמונה, או חמש, זמן.

בנימין נתניהו: הזמן הולך להצטמצם באופן רציני.

בנימין נתניהו: התשתית הלא פיזית, תשתית הידע והמיומנות, זה דבר שאנחנו הולכים להשקיע בו, משום שאנחנו בהתדרדרות גדולה מאוד.

בנימין נתניהו: זאת אומרת אתם נמצאים על שובל של דברים שהולכים ומתבטלים.

בנימין נתניהו: אם אנחנו לא נעשה פה מהפיכה, כל הבסיס שאנחנו מדברים עליו יעלם.

בנימין נתניהו: בתשתיות האלה מערכת החינוך שלנו נמצאת בגסיסה איטית אבל בטוחה.

בנימין נתניהו: אלה מכם שיש לכם ילדים קטנים ואתם הולכים לבתי הספר, כדאי שתכנסו לכיתות ותראו מה קורה שם.

בנימין נתניהו: שוב, זה בעיה של העדר מריטוקרטיה, והעדר המילה הזאת שעדיין לא מצאנו לה תרגום לעברית, accountability אתה מקדם מורים לפי ותק, אתה מקדם מנהלים לפי ותק, אתה בוודאי לא מקדם אותם לפי הישגיות, זה כמו במס הכנסה, שגילינו לתדהמתנו, איתן רוב ואנוכי, שמקדמים את האנשים לפי מספר השומות שהם פותחים.

בנימין נתניהו: מה זה מעניין בכלל?

בנימין נתניהו: זה דבר לא יאומן, אז תפתח עוד תיקים, מה זה מעניין?

בנימין נתניהו: מה עם התוצאה?

בנימין נתניהו: מה עם התוצאה של חינוך הילדים, זה דבר נורא.

בנימין נתניהו: שרת החינוך ושלמה דוברת עשו דבר גדול מאוד והבסיס שלו והלב שלו זה לקחת בסופו של דבר מגן הילדים בואכה לגמר תיכון, בואכה סף האוניברסיטה, זה השינוי הגדול, זה לייצר בחינות תקופתיות, לא רק בסוף הלימודים בסטנדרטים אחידים וגם שניתן להשוות אותם לעולם, ואנחנו בפיגור, אנחנו בתחתית הOACD כרגע, מתחת, אנחנו, המורים שלנו עוד יותר מתחת.

בנימין נתניהו: לעשות סטנדרטיזציה קודם כל של הבחינות, של ההישגים, ההישגיות הנדרשת ולקדם.

בנימין נתניהו: יש לנו שש מדינות כרגע שאתה יכול לבחון אותן, הם עשו את זה בשלוש שנים.

בנימין נתניהו: את הכלכלה אגב סובבנו בשנה, כלכלות ניתן לסובב בשנה, אנחנו די מסוגלים לעבור ממינוס אחד, נניח, הערכה, לסביבות הארבעה אחוז לשנה, זה כמעט ולא היה, אבל זה היה בשתי כלכלות עד היום, יעילות הסיבוב על ידי שינוי מבנה.

קריאה: לא היה דבר כזה,

בנימין נתניהו: תבדוק שלושים שנה אחורה, תמצא, אבל מהירות הסיבוב היא בכלכלה היא ידועה, אנחנו כנראה הכי מהירים שהיו.

בנימין נתניהו: בגלל השינויים המבניים שאנחנו עושים, לכלכלת שוק, אבל אתה חייב להכניס את האלמנט של הישגיות וaccountability - במערכת החינוך שלנו במהירות.

בנימין נתניהו: היא כרגע נשלטת על ידי מצד אחד בירוקרטיה וארגוני עובדים מהצד השני וזה ברור שזה מביא אותנו לשבירה.

בנימין נתניהו: כמו שזה מביא כלכלה לשבירה, זה מביא מערכת חינוך לשבירה.

בנימין נתניהו: זה יצטרך להשתנות, אינני יודע במה זה כרוך, זה בכלל לא משנה במה זה כרוך.

בנימין נתניהו: כמה שביתות, אני מקווה שלא יהיה בכלל, לא משנה.

בנימין נתניהו: כמו שעם הנמלים, זה פשוט לא משנה, כי אנחנו לא נהיה המדינה האחרונה בעולם שיש לה שני נמלים בבעלות הממשלה, שאתה יכול לסגור אותם, אין דבר כזה.

בנימין נתניהו: בסין הקדימו אותנו, היו לה שבעה נמלים כאלה, אבל היום הם נפרדים מכולם, ואז המעצמה הגדולה ביותר עם נמלים כאלה,זה ישראל, עם שניים, אין יותר.

בנימין נתניהו: זה לא יהיה, אי אפשר להתקדם בתנאי הראשון שדיברתי, בלי זה אי אפשר להתקדם לתנאי השני, כלומר שינוי יסודי של התשתית האנושית.

בנימין נתניהו: אני דיברתי על שינויים טריוויאליים אבל הכרחיים, במערכת החינוך, זה גם שהמורים יפוטרו ויקודמו בהתאם להישגים שלהם, וגם המנהלים, על סטנדרט אחיד.

בנימין נתניהו: אנחנו נצטרך לעשות שינויים לא קטנים גם בהשכלה הגבוהה, וזה יותר נוגע בתחום השלישי שאני תכף אגע בו, שהוא לדעתי חיוני.

בנימין נתניהו: כלומר במסגרת השינוי הזה, מה שאתם שומעים עם להבה או הפער הדיגיטאלי, סגירת הפער הדיגיטאלי, זה נושא גם בתוך הממשלה וגם על ידי גופים חיצוניים.

בנימין נתניהו: סינגפור זו דוגמא שאפשר ללמוד מהם, אנחנו לא צריכים להמציא שום דבר.

בנימין נתניהו: ונשקיע בהיקפים גדולים מאוד בעניין הזה.

בנימין נתניהו: חומר גלם, בני אדם, מוחות, מכשירים יסודיים, זאת אומרת אנחנו פותחים את הכלכלה ואנחנו צריכים לעשות אפ גריידינג עצום של החינוך, על ידי אותו עיקרון של הכלכלה אגב, וזה דגש על הישגיות.

בנימין נתניהו: אתה חייב להשיג, אתה חייב ללמוד גם להיכשל ולקום מחדש ולנסות שוב, ולמצות את הפוטנציאל שטמון בך.

בנימין נתניהו: עכשיו אנחנו באים לדבר השלישי והוא הקשה ביותר, עד כאן ברור, לי לפחות ברור.

בנימין נתניהו: לא ברור לי כי אני אחוז באיזה שהוא דיבוק, ברור לי כי אני מסתובב בעולם, אתם לא מסתובבים בעולם?

בנימין נתניהו: אתם לא רואים את זה?

בנימין נתניהו: זה ברור, זה אמפירי לחלוטין.

בנימין נתניהו: עכשיו בא החלק השלישי והוא הכי קשה, החלק השלישי נוגע לשאלה האם לאחר שעשית, או במקביל לעשיית שני הדברים הללו, בפתיחת שווקים, יצירת כלכלת שוק, ויצירת תשתיות פיזיות ואנושיות, באיזה מידה אתה מתערב.

בנימין נתניהו: כמה אתה מתערב.

בנימין נתניהו: עכשיו אנחנו מתערבים, במדען אנחנו מתערבים, יש לנו כלי התערבות ברורים שבהם אנחנו לוקחים כסף שבו אנחנו מהמרים, אנחנו זורקים את הקוביות על לוח מסוים.

בנימין נתניהו: עכשיו השאלה אם אנחנו לוקחים מוחות יותר ויותר קטנים.

בנימין נתניהו: אני לא מציע למשוך את הכסף, שיהיה לכם ברור, אבל השאלה אם נגיד אותה קצת, זה לא משנה.

בנימין נתניהו: האם אני מוכן לזרוק את הכסף על ננו, ננו זה מאוד אין, מאוד בטוח.

מל פולישוק-בלוך: זה לא לזרוק את הכסף, בכל מקרה.

בנימין נתניהו: את יודעת מה, אני אתן לך מה שנראה בעיני לא פחות אטרקטיבי מננו, תאי גזע, למה זה יותר אטרקטיבי, ארצות הברית סגרה את השוק.

בנימין נתניהו: אבל תאי גזע, מכשירים רפואיים, איך אתה זורק, בוא נניח שהחלטנו, זה נראה כשאלה ברורה, מה הבעיה?

בנימין נתניהו: תסתכלו איך ממשלות עושות את זה ובדרך כלל תגלו שהם לא עושים את זה טוב.

בנימין נתניהו: אז תמצאו את הדוגמא האחת שכן עשו את זה טוב או שתיים, בדרך כלל לא עושים את זה טוב.

בנימין נתניהו: אולי הם אפילו על הלוח הנכון, אבל הם זרקו את הקוביות ככה שהם עפו בכלל הצידה ואין לזה שום מקום אחר.

בנימין נתניהו: אנחנו כנראה שבעולם התחרותי הזה שהולך ופועל לפי שני הכללים הראשונים שאמרתי, כנראה שאין מנוס, ואפילו יש חובה, להמר על לוחות, על כמה לוחות.

מל פולישוק-בלוך: ארצות הברית משקיעה ארבעה וחצי מיליארד דולר בננו טכנולוגיה.

מל פולישוק-בלוך: הקפיטליזם הכי גדול.

בנימין נתניהו: זה לא אומר שהיא צודקת, יש לה על אף זה, בגלל דברים אחרים, אנחנו בכל אופן לא משופעים בסכומים הללו, ואנחנו צריכים להחליט על מה נשים.

בנימין נתניהו: כאן אני אומר מעבר למבנים, מה שיש פה בחלק מההצעות שלכם אינם קשורים בכלל בכסף.

בנימין נתניהו: מה שלא קשור בכסף, אלא בהתרת חסמים, בהגדלת תחרות, בצמצום הבירוקרטיה, הייתי אומר בצמצום החקיקה ריבונו של עולם.

בנימין נתניהו: אומרים הכנסת הכי טובה שהייתה, הם העבירו יותר חוקים מקודמתה, רע.

בנימין נתניהו: מה הם מוציאים כל כך הרבה חוקים, צווים, מסים, דבר נורא.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לפשט, לצמצם.

בנימין נתניהו: מה שהעליתם כאן נראה לי די מתכוונן לדבר הזה.

בנימין נתניהו: בהקצאת הכספים הדרך היחידה, שלי לפחות, אני חושב שאני שלם עם המחשבה שפשוט משום שאני רואה מה עושים המתחרים המוכשרים ביותר שלנו, הם שמים כסף ולא יכול להיות שהם עד כדי כך טיפשים, אתה יכול לראות בחלק מהמקומות, שזה נותן להם תמורה.

בנימין נתניהו: אנחנו נצטרך להחליט כמה אנחנו שמים, ומתוך זה איפה אנחנו ממקדים את זה בשטחים ספציפיים, כרגע זה נראה כאילו חמישה.

בנימין נתניהו: הדרך היחידה שאני אהיה מוכן להקצות כספים כאלה בהיקפים משמעותיים, זה בקשירתם לאיזה שהוא מנגנון של שוק.

בנימין נתניהו: כלומר שנצטרך לעשות איזה חדירה בין הממשלה לאקדמיה, לתעשייה או לשוק הפרטי, במודלים שצריך לפתח אותם, יש כמה וכמה מודלים כאלה.

בנימין נתניהו: אני חושב שהדבר הזה הוא כנראה דבר שנצטרך לעשות, אני לא יודע אם נספיק לעשות אותו בתקציב הקרוב, אולי נתחיל אותו , אבל זה דבר שנצטרך לעשות, פשוט משום שאין לנו מנוס מלעשות את זה, ואולי אנחנו יכולים לעשות מכפלות של כוח, ולבנות תעשיות, לכמה וכמה שנים.

בנימין נתניהו: דבר אחרון, מה שקראנו לו לאו טק, קודם כל מרכיב ההיטק במידה שהוא נכנס לתוך התעשיות האלה משפר אותם מדי, הוא משפר אותם והופך אותם ליותר תחרותיות וזה יהיה בלאו הכי, זה תהליך שיקרה בלאו הכי באופן טבעי, אז לכן אני מסכים שההפרדה היא לא מוחלטת ובסופו של דבר לא תהיה קיימת.

בנימין נתניהו: מצד שני, בטווח הנראה לעין, במדידה של תעשייה מסורתית, אנחנו נצטרך לפתח לא כממשלה, אבל כל אחד מכם כדי לשרוד יצטרך לפתח מודלים של קיום.

בנימין נתניהו: עכשיו תבינו, אז מה, אני אייצר פה רק שלושה מהנדסים , וכל היתר יצא החוצה לסינים, הודים ומי שיבוא אחריהם, ובינתיים אנחנו יהיו כאן מתדלקים, כאלה שמפעילים את תחנות הדלק וכאלה שמבשלים חביתות.

בנימין נתניהו: אני לא חושב, אני חושב שכשם שזה לא נכון ברמה שלכם, כי הכלכלה לא עובדת כך, ההנחות המלטוזיניות האלה אף פעם לא עובדות, אף פעם לא עובדות כי המוח האנושי הוא הרבה יותר יצירתי.

בנימין נתניהו: אני חושב שלא, ופה אני אפתיע אתכם כממשלה, לדעתי יש דרכים יחסית פשוטות למדינת ישראל, לגרום לכך שלפחות בעשר השנים, חמש עשרה השנים הבאות זה לא יקרה, אבל זה בישיבה הבאה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נשמח שתבוא אלינו עוד פעם, תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אני מודה לכולם, מודה לשר האוצר, לחשב הכללי ולסגנו, אנחנו נתראה שוב.