ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 86, 2004-06-15 13:00

מל פולישוק-בלוך: צהרים טובים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוסקים היום בשנית או בשלישית, אני כבר לא זוכרת כמה ישיבות היו בנושא הזה של הבולענים, במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: בוועדת הכספים, כידוע לכם, עוסקים יותר בהיבט של הביטוח.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן אנשים מעין גדי והסביבה?

מל פולישוק-בלוך: כן.

מל פולישוק-בלוך: אז וועדת הכספים, שם נדרשים לעניין של הביטוח.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא נעסוק בזה היום.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נעסוק בנושא של המחקרים, מתוך מגמה ומחשבה שאם נדע נכיר, נמפה, את כל התופעות, נדע יותר טוב גם איך לתת את המענה הנכון יותר.

מל פולישוק-בלוך: אני אבקש מד"ר מיכאל ביט, המדען הראשי של משרד התשתיות לספר לנו מה קורה עכשיו, איפה זה עומד.

מל פולישוק-בלוך: בפעם האחרונה שאנחנו נדרשנו לנושאים האלה זה היה ערב דיוני התקציב, ודיברת על כך שאין מספיק תקציבים.

מיכאל בייט: זה נכון להיום.

מל פולישוק-בלוך: והמשרדים השונים לא מעבירים את מה שהובטח.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה שאלה מקדמית, אולי קצת מתריסה: תאמר לנו מה אתם רוצים להשיג במחקרים שאתם רוצים לעשות.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, אנחנו מבינים שחקרתם, איפה החוברת, יש לך חוברת עבה, דו"ח ביניים, מסמך מדיניות, מתבסס על אי אילו מחקרים, מתבסס על גישות מסוימות.

מל פולישוק-בלוך: ואני רוצה לשאול אותך בעצם בשביל מה צריך להמשיך את המחקר.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, האם מה שאנחנו יודעים עד היום על ים המלח ועל תופעת הבולענים האם זה לא מספק אותנו ואנחנו צריכים להתמקד עוד במחקר.

מל פולישוק-בלוך: זו שאלה ראשונית.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו אני רוצה גם לזרוק לכם רעיון – אולי אני אעשה את זה יותר מאוחר.

מל פולישוק-בלוך: תתחיל אתה קודם כל בסקירה שלך, ומי שרוצה להשתתף מוזמן לעשות זאת.

מיכאל בייט: הסקירה שלי תהיה קצרה מאוד, כי עמוס פה ייתן את עיקרי הדברים.

מיכאל בייט: אבל אני אנסה לענות על השאלה הזאת.

מיכאל בייט: יש לנו שני צוותים שפועלים.

מיכאל בייט: יש צוות שאנחנו מגדירים אותו צוות המו"פ, זה מכון גיאולוגי מכון גיאופיזי, קצת חקר ימים, ויש לנו את הצוות ההנדסי שיושב פה ראש הצוות, ד"ר ארנון חרש, מנכ"ל תהל, הוא מרכז את הצוות ההנדסי.

מיכאל בייט: אנחנו צריכים בעצם להגיע להתנהלות רישויית תכנונית באזורים מוכי בורות באם אנחנו רוצים להגיע למהלך חיים תקין באזור הזה.

מיכאל בייט: הדבר הזה לא מתאפשר עם הסיכום הנוכחי.

מיכאל בייט: זה שלב מסוים, ואנחנו צריכים להמשיך, וגם ארנון יפרט בעניין הזה, באזורי מודל.

מיכאל בייט: אנחנו פשוט צריכים לקחת אזורי מודל ולעבוד עליהם.

מיכאל בייט: בגלל שהנושא הוא כל כך סבוך, עם כל כך הרבה נעלמים אז צריך לעשות הרבה מאוד סטטיסטיקה, ולאסוף הרבה מאוד נתונים.

מיכאל בייט: זו בדיוק מהות ההמשכים, וזה הצורך שאנחנו חייבים להמשיך.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני רוצה להבין.

מל פולישוק-בלוך: אתה מכיר את התופעה, אתה יודע למה היא נגרמת, אתה פחות יודע גם את הערוצים בהם היא מתרחשת או עתידה להתרחש.

מל פולישוק-בלוך: מה יועיל לך לדעת עוד סטטיסטיקה?

מל פולישוק-בלוך: אז גם ארנון וגם עמוס יענו על הדברים האלה בצורה הרבה יותר מפורטת, בשביל זה הם פה בעצם.

מל פולישוק-בלוך: כיוון שהתופעה היא תופעה מאוד מורכבת עם הרבה מאוד נעלמים, אתה צריך הרבה מאוד סטטיסטיקה.

מל פולישוק-בלוך: וזה יציג עמוס.

מל פולישוק-בלוך: אני רק רוצה עוד שתי נקודות להעלות בפתח הדברים.

מל פולישוק-בלוך: מסמך זה הוא מסמך עבודה למסמך המדיניות, בפעילות משותפת של משרד התשתיות משרד לאיכות הסביבה, והוא ביוזמת וועדת המדע.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להגיד לך שהוא ביוזמתה של וועדת המדע.

מל פולישוק-בלוך: הדבר הנוסף, שאני פשוט רוצה להביא את האינפורמציה שבימים אלה בדיוק אנחנו מקיימים משא ומתן עם הירדנים והפלשתינאים על TOR בנושא תעלת הימים, שעשוי להיות הפתרון להעברת מים לגירעון של ים המלח.

מל פולישוק-בלוך: זה משא ומתן מאוד קשה, יש בו אלמנטים מקצועיים ואלמנטים פוליטיים, וממש מחר עומד להיות מפגש בעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, אנחנו מקדמים בם את האפשרות הזאת

מל פולישוק-בלוך: תעלת הימים מים סוף אתה מדבר?

מיכאל בייט: לים סוף.

מיכאל בייט: ה-TOR הזה, המפרט, הוא להוצאת מכרז על ידי הבנק העולמי לסקר היתכנות לפרוייקט הזה.

מיכאל בייט: ואני מציע שעכשיו עמוס וארנון יענו על השאלות שלך בצורה הרבה יותר מפורטת.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לשאול, ואתם המקצוענים גם תתייחסו, אשאל אתכם שאלה, אני לא יודעת אולי חשבתם על זה פעם: למה שלא נבנה סוללה.

מל פולישוק-בלוך: הרי יש לנו אזור שהתייבש, שפעם הים הגיע אני לא יודעת בדיוק עד איפה, אבל כיסה את האזור הזה, והיום זה יבש.

מל פולישוק-בלוך: ובגלל נסיגת המים והחשיפה הזאת גורמת גם לתופעה של הבולענים, בגלל שאין מים.

מל פולישוק-בלוך: ככה הבנתי, במשפט אחד.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו, אם ניקח ונבנה סוללה, ונציף אותו אזור שבו יש בולענים.

מל פולישוק-בלוך: האם במשך הזמן זה לא יעצור את תופעת הבולענים?

מל פולישוק-בלוך: הרי החלק הדרומי של ים המלח יש שם סוללה, והצפה של אזור, ומפעלי ים המלח מפיקים את האשלג בתהליך כזה.

מל פולישוק-בלוך: למה שלא נעשה תהליך דומה לרצועה הזאת של תופעת הבולענים?

עמוס ביין: אפשר לענות על זה בפשטות.

עמוס ביין: זה פשוט הגדלת שטח האידוי של הים על מחיר המים.

עמוס ביין: זאת אומרת, אם ניקח ונגדיל בצורה מלאכותית את שטח הים, כלומר נציף את כל אזורי הבולענים, זה בעצם להחזיר את הים לשטח המקורי שלו, ואם אנחנו היום בדפיציט של מים, נניח של שש מאות וחמישים מיליון קוב בשנה, אנחנו מיד עולים לדפיציט של שמונה מאות או תשע מאות מיליון קוב.

עמוס ביין: ואז בסופו של דבר אם אנחנו לא מפצים על המים האלה, ירידת המפלס תהיה יותר גדולה.

עמוס ביין: אי אפשר לייצר את היש מאין.

מל פולישוק-בלוך: בטווח המוצע אני לא רואה שהפרוייקט הזה יקום.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת: כדי לא לגרום לתופעה הזו להתקדם בצורה כל כך מהירה, אז מפלס המים ירד, זה נכון.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא סוף העולם.

עמוס ביין: אולי נשים רגע את הדברים בקונטקסט, ונגיע לזה.

עמוס ביין: בסדר?

דב ליבינוב: להקים סוללה כזו זה גם מיליונים של מיליונים של שקלים, שאף אחד לא יממן אותם.

מל פולישוק-בלוך: המימון לעין ערוך יותר זול מכל פתרון אחר.

מל פולישוק-בלוך: במדינת ישראל אין מים ממקום יש באין, לא עושים התפלה בכמות כזאת שיביאו את המים, אני מאוד רציתי שיפתחו את הסכר של הכינרת,לצערי הרב לא עשו את זה, לדעתי כן היה צריך לעשות את זה אבל לא עשו את זה, לא עושים התפלה בכמויות נדרשות, ולכן אין מקום אחר.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו, עד לכשיהיה אי פעם פרוייקט כזה, שגם אם הוא יהיה בודאי בחזון אחרית הימים הוא ייקח המון שנים, אני אומרת: כדי להציל את האזור הזה, שהוא אזור מאוד חשוב, למה לא לחשוב קצת יותר יצירתי, לעשות סוללה, בדיוק כמו שעושים בדרום, לעשות את זה במערב?

עודד הראל: אני מהנדס ההליכים הראשי של מפעלי ים המלח.

עודד הראל: אני חושב שההצעה הזאת בהחלט יכולה לבוא בחשבון, וגם אפשר יהיה לעניין את הבעלים של מפעלי ים המלח בצד ההשקעתי של הנושא, מאחר ויהיו להם פירות ממנו.

עודד הראל: עכשיו, אני רוצה להזכיר לכם שקבוצת הבולענים כפי שהוועדה מיפתה אותם לא משתרע על שטח כל כך גדול.

עודד הראל: יכול להיות תחימה של עשר, עשרים, שלושים קמ"ר פותרים את הבעיה.

עודד הראל: וזה משהו שיכול לבוא בחשבון .

דב ליטבנוף: זה קילומטרים על קילומטרים של חוף.

דב ליטבנוף: אני לא יודע איך אתה אומר דבר כזה.

דב ליטבנוף: זה פרוייקט הנדסי שאני לא יודע איך אתה אומר דבר כזה.

עודד הראל: תיתן לי עוד כמה דקות אני אפרט את זה.

דב ליטבנוף: מעניין.

עמוס ביין: אולי אני אציג, על אף שפה כולם שועלים וותיקים של ים המלח, בכל אופן ליצור את הפלטפורמה המשותפת, ונראה שבעצם נושא הבולענים הוא אחד הנושאים שקשורים בים המלח, אבל הוא לא הנושא היחידי.

עמוס ביין: כשאנחנו מדברים על ים המלח, למעשה אנחנו מדברים על אגן שלם שהופר כתוצאה מהתערבות אנושית, ולמעשה יש פה שורה של תהליכים ושורה של בעיות שהבולענים זה אחת הבעיות שצריך להתמודד אתה, אבל בוודאי לא הבעיה היחידה.

עמוס ביין: אז אני אעבור בקצרה ואתן לכם פשוט STATE OF THE ART ואולי לשאלה שלך , מה עבדנו עד עכשיו, מה אנחנו יודעים ומה בעצם אנחנו רוצים לעשות הלאה.

עמוס ביין: הרקע כמובן לכל החלטות הממשלה האלה, שהמצב הקיים, פשוט ירידת מפלס דרסטית, משבשת את מרקם החיים והפיתוח באזור.

עמוס ביין: ולמעשה שומטת את הבסיס לכל קונצפציות התכנון שבעצם קיימות היום סביב האגן הזה.

עמוס ביין: ואולי המסקנה שבעצם אנחנו עומדים בפניה היום היא, שבעצם מה שלא ייעשה, גם אם תהיה תעלת ימים, וגם אם תתקבל החלטה שבסופו של דבר אנחנו מחזירים את המים השפירים מאגן ההיקוות לים המלח, התהליכים והמצב שבו אנחנו נמצאים, המצב הזה – אתו אנחנו חיים לכל אופק תכנוני נראה לעיין.

עמוס ביין: כלומר, גם אם מחר, ה-TOR, מחר אנחנו נפגשים עם הירדנים לקדם כאילו שלב בהתקדמות לתעלת ימים.

עמוס ביין: גם אם יתקבלו החלטות מהירות בנושא הזה, עד שנצליח לעשות משהו באגן, הזמן שיילקח ועד שנצליח להרים מפלס בחזרה, יעברו כל כך הרבה שנים.

עמוס ביין: לכן, לטווח הנראה לעיין, ארבעים , חמישים, אני חושב שגם יותר, חמישים שנה, המצב הזה והמשך ירידת המפלס – זה מצב נתון.

עמוס ביין: אין מה לעשות נגד זה.

מל פולישוק-בלוך: את מה שאמרתי מקודם, אתם בדקתם אופציה כזאת או שלא חשבתם על זה?

מל פולישוק-בלוך: לא, זה השקפת עולם.

עמוס ביין: לא.

עמוס ביין: זה לא השקפת עולם.

עמוס ביין: זה תוצאה של בדיקת הליכי עבודה.

עמוס ביין: זאת אומרת, אם עושים תעלת ימים או מחזירים מים שפירים,עד שניתן יהיה ל- - -

מל פולישוק-בלוך: על זה אני מסכימה אתך.

מל פולישוק-בלוך: אתה אומר שעכשיו יש לי מצב נתון ועם זה אני מתמודד.

מל פולישוק-בלוך: ואני אומרת, שיש עוד אופציה שלא חשבתם עליה.

מל פולישוק-בלוך: אני שואלת: אולי כן חשבתם עליה?

עמוס ביין: על הסכרים?

מל פולישוק-בלוך: כן.

עמוס ביין: נגיע לזה, עוד שנייה.

עמוס ביין: בסדר?

מל פולישוק-בלוך: אבל אתה יכול לענות לי אם חשבתם על זה או לא?

עמוס ביין: חשבנו על זה, עוד פעם:

עמוס ביין: אנחנו חושבים על זה בצורה אחרת.

עמוס ביין: למשל, השאלה הגדולה שעולה מה יקרה לנושא הבולענים במקרה של תעלת ימים.

עמוס ביין: האם תעלת ימים והרמת המפלס, מה יקרה לתופעת הבורות?

עמוס ביין: ובעצם מה שיקרה, תופעת הבולענים לא תיפסק.

עמוס ביין: אלא מה שיקרה, חלק ניכר מאזור הבולענים יוצף מים.

עמוס ביין: הם פשוט יוצפו מים.

עמוס ביין: הם יהיו מתחת למים.

דב ליטבנוף: למשל בחניון עין גדי, בין המים שקיימים היום לבין איפה שהבולענים זה עשרים מטר.

דב ליטבנוף: עשרים מטר גובה.

דב ליטבנוף: על מה אתם מדברים פה?

מל פולישוק-בלוך: וחוץ מזה, לא ייווצרו חדשים.

עמוס ביין: ולא יווצרו חדשים בצורה משמעותית.

ארנון חרש: סליחה, הערה קטנה לגבי המים: זה מי ים תיכון, זה מים שממיסים מלח בשכבה העליונה, הפיתרון לא STRAIGHTFORWARD , שהוא יכול ליצור בולענים חדשים.

ארנון חרש: זה מה שאני אומר.

מל פולישוק-בלוך: אמרת ים תיכון.

ארנון חרש: בשבילי זה ים.

מל פולישוק-בלוך: הים התיכון יותר מלוח מים סוף?

ארנון חרש: זה לא ים המלח.

ארנון חרש: מים מתוקים,

אלי רז: בתשובה לשאלה שלך: אני נתתי הרצאה בכנס של הגיאולוגים.

אלי רז: ממה שאני רואה בשטח התופעה היא לא רק עניין של מלח.

אלי רז: זאת אומרת, מלח זה אחד הדברים.

אלי רז: ולכן , אם תציפי את המקומות האלה, אז באותו מקום שתציפי באמת הבולענים יוצפו.

אלי רז: אבל מעבר לזה, כיוון שזה לא תופעה של מלח, רק מלח, ואני לא רוצה להיכנס לכל הפרטים, למנגנון, אז הבולענים ימשיכו.

אלי רז: נגיד את זה בקיצור.

אלי רז: אם יש שם סדקים ואם יש מים, מתוקים או מלוחים – זה לא משנה, ויש זרימה של מים – יימשכו הבולענים.

אבי רותם: כדאי להוריד את הנושא מהפרק.

אבי רותם: אין לנו מים בכלל להציף שם שטחים.

אבי רותם: כדי למנוע את תופעת הבורות את חייבת להכניס מים מים המלח.

אבי רותם: לשאוב מים מים המלח ולהציף שטחים, את צריכה להציף שטחים מאוד גדולים.

אבי רותם: יש לך בעיה של שקיעת מלחים.

אבי רותם: כל האופרציה תהיה הרבה יותר יקרה מאשר להתפיל מים מתוקים ולהזרים מים באופן רגיל, שמים יתחילו לחזור באופן הדרגתי לים המלח.

אבי רותם: הפתרון הזה הוא פתרון לא ישים מבחינת מי ים.

אבי רותם: בריכה מספר חמש, אותה בריכה שקיימת היום, לא מונעת את תופעת הבורות .

אבי רותם: אנחנו בנווה זוהר נמצאים, והבורות ממשיכים ומתפתחים, ואני סוגר שם כבישים.

אבי רותם: היום אני צריך לסגור כבישים נוספים.

אבי רותם: יש לי מים .

אבי רותם: המים עולים שם.

אבי רותם: שם המים גבוהים בעשרים ושישה מטר מים המלח.

אבי רותם: והתופעה ממשיכה.

מל פולישוק-בלוך: איזה מים, מים של ים המלח?

אבי רותם: המים מלוחים.

אבי רותם: אלה מים מלוחים יותר מים המלח.

אבי רותם: התופעה ממשיכה באזור.

אבי רותם: גם באזור מפעלי ים המלח ממשיכה תופעת הבורות, שזה בכלל באזור אחר.

אבי רותם: ולכן, כל העניין הזה של הצפה, גם במי ים, לא תמנע את תופעת הבורות.

אבי רותם: ואין לנו אותם, והאופרציה היא עצומה.

עמוס ביין: לגבי העובדות, כולם שואלים, אני לא בטוח שצריך לחזור.

עמוס ביין: סך הכל באמת מאז שנות השלושים במאה הקודמת ירדנו עשרים וחמישה מטר.

עמוס ביין: המפלס ממשיך לרדת מטר בשנה.

עמוס ביין: היום אנחנו נמצאים במינוס 417, בעוד שנה נהיה במינוס 418 – אלה הם התהליכים בטווח הנראה לעין, אלה הן העובדות.

עמוס ביין: עכשיו, צריך לזכור עוד פעם.

עמוס ביין: יש ויכוח מי בעצם אשם בסיפור הזה.

עמוס ביין: היום, במצב הנוכחי של הים נכנסים לים המלח כמו ארבע מאות חמישים מיליון קוב, יוצאים באידוי בערך אלף מאה, מתוך זה בערך שמונה מאות חמישים יוצאים באידוי מתוך הים עצמו, ומאתים וחמישים זה אידוי תעשייתי, שמקורו במפעלי ים המלח הישראלים והירדנים.

עמוס ביין: אלה הן העובדות פחות או יותר, פלוס מינוס מספרים קטנים.

עמוס ביין: עכשיו, כשמדברים על מפעל ימים, נגיד תעלת ימים, מדברים על שני שלבים בעצם, גם בלהחזיר את המים המקוריים.

עמוס ביין: בשלב הראשון נצטרך להביא הרבה מים.

עמוס ביין: כלומר, קודם כדי לפצות על האידוי וגם לאפשר הרמת מפלס, ואחרי זה לשמור על המפלס.

עמוס ביין: אנחנו מדברים שבשלב הראשון שיכול להימשך עשרים, חמישים שנה סדר גודל, בין עשרים לחמישים שנה או שלושים לחמישים שנה, אנחנו צריכים בסדר גודל של מיליארד וחצי, מיליארד פסיק שמונה קוב בשנה.

עמוס ביין: אלה הכמויות שנדרשות.

עמוס ביין: ואחר כך, בשביל לקיים את המפלס בגובה שאותו אנחנו רוצים לשמור,נצטרך סדר גודל של מיליארד קוב.

עמוס ביין: אלה פשוט העובדות, ככה שנהיה בתמונה.

מל פולישוק-בלוך: אתה מדבר על חמישים שנה.

מל פולישוק-בלוך: תראה, כמה זמן אנחנו מייבשים את ים המלח?

מל פולישוק-בלוך: עשר שנים?

עמוס ביין: הרבה יותר קל לייבש מאשר לתקן.

מל פולישוק-בלוך: זה נכון.

מל פולישוק-בלוך: אבל כמה, עשר שנים?

אודי זיכרמן: מ-1954.

אודי זיכרמן: הפעלת סכר דגניה, כהכנה לפרוייקט המוביל הארצי, אולי בחורף או שניים חריגים פתחו את הסכר ואיפשרו למים לזרום למטה.

מל פולישוק-בלוך: זה כבר חמישים שנה.

עמוס ביין: רק לאילוסטרציה לפני שאני נכנס ממש לעובדות.

עמוס ביין: ים המלח שהיה ב-1950 במפלס 362 מינוס, כשהמפלס יורד אל מתחת לארבע מאות, מרבית האזור הדרומי, עד פחות או יותר הלשון מתבייש.

עמוס ביין: אז זה המצב ב-392.

עמוס ביין: וכשה

עמוס ביין: מפלס היה במינוס 410, והיום אנחנו במינוס 417, כל האזור הדרומי יבש, היום מה שאנחנו רואים מים, המלונות והכל, זה הכל תודות לעבודה של מפעלי ים המלח שמקיימים את מקווה המים בדרום.

עמוס ביין: זה המצב של הים.

מל פולישוק-בלוך: לא הבנתי את הקטע הזה.

מל פולישוק-בלוך: הם הרי האידוי של המים- - -

עמוס ביין: הם גורמים לחלק מהאידוי, מצד שני הם מקיימים את מקווי המים שהודות לו קיימים מלונות.

עודד הראל: אבל אי אפשר להגיד את זה.

עודד הראל: זה סתירה.

עמוס ביין: בוא לא ניכנס לצד הערכי.

מל פולישוק-בלוך: ולמה שזה לא יתייבש לגמרי?

עמוס ביין: זה לא יתייבש כי המים כל כך מלוחים וקיימת עדיין זרימה מסוימת, שהאידוי, בגלל המליחות הגבוהה, מאוד יורד.

עמוס ביין: כלומר, ההתאדות היא קטנה מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אבל מפעלי ים המלח כבר לא יהיו במצב כזה.

עמוס ביין: מפעלי ים המלח יהיו.

עמוס ביין: ההפך.

עמוס ביין: הם אולי יהיו מרוצים מאוד.

מל פולישוק-בלוך: שיהיה להם אידוי אוטומטי.

עמוס ביין: לא.

עמוס ביין: האידוי שלה נעשה פה בים הטבעי.

דב ליטבנוף: מה שתיארת כרגע זה כבר אחרי הזיכיון שלהם.

דב ליטבנוף: לא משנה.

מל פולישוק-בלוך: יהיה המשך.

מל פולישוק-בלוך: אל תדאג.

מל פולישוק-בלוך: יהיו לך הכנסות.

נסים זאב: סליחה, מה אחוז הזרימה מול האידוי, מבחינת האחוזים?

עמוס ביין: היום המצב הוא שנכנסים לים גם בזרימה עילית וגם בזרימה תת קרקעית סדר גודל של ארבע מאות חמישים מיליון קוב.

עמוס ביין: ויוצאים בערך אלף מאה.

נסים זאב: כולל התעשייה.

עמוס ביין: התעשייה מוציאה בערך מאתים וחמישים, והאידוי מפני הים הוא שמונה מאות חמישים.

עמוס ביין: נלך עכשיו ל-MATTEF OF FACT.

עמוס ביין: אנחנו פועלים לפי החלטת ממשלה.

עמוס ביין: בעצם, כל הפעילות באזור הזה.

עמוס ביין: החלטת ממשלה ראשונה שמגיעה בעצם, הפעילות מגיעה להבשלה בסתיו שנה זו.

עמוס ביין: הנושא הזה הוא ההתמודדות עם הבולענים וקריסת התשתית.

עמוס ביין: הפעולה מנווטת באחריות משרד התשתיות הלאומיות.

עמוס ביין: ופועלים פה שני צוותים.

עמוס ביין: אחד, באחריות המכון הגיאולוגי, יחד עם המכון הגיאופיזי, והצוות השני – באחריות המועצה האזורית תמר, שמפעיל הצוות הרחב, ארנון חרש, שהוא מנהל הצוות ההנדסי.

עמוס ביין: לנושא הזה תוקצבו אחת עשרה מיליון שקל.

עמוס ביין: רוב הכסף בצד של המחקר הוקדש בעצם לקידוחים, לעבודה גיאופיזית, פשוט לקבל עובדות מוצקות בשטח שבעזרתן בעצם אפשר להבין את התופעה.

עמוס ביין: עכשיו, זו היתה פעילות ממשלתית בתחום של התמודדות הבורות.

עמוס ביין: מבחינה זו זה ה-STATE OF THE ART.

עמוס ביין: אחר כך העבודה הזאת משתפת צוותים נוספים שבעצם יצטרכו לבחון את ההחלטה.

מל פולישוק-בלוך: רשום פה 2002.

עמוס ביין: זאת החלטת הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: אז מאז לא עשו ?

מל פולישוק-בלוך: אתה מוכן לפרט?

עמוס ביין: לא.

עמוס ביין: זו ההחלטה.

עמוס ביין: אני תכף אכנס מה ה-STATE OF THE ART שלה .

עמוס ביין: הנה, הדו"ח הזה הוא התוצאה הראשונה.

עמוס ביין: בעצם בואו נראה עד היכן הגענו בשלב הזה של העבודה.

עמוס ביין: מכל הדברים האלה, אני לא רוצה להיכנס עכשיו כי פשוט הזמן קצר, אני אכנס בעצם למה הן המסקנות הסופיות של הדבר הזה.

עמוס ביין: בעצם כל המידע שמגובש במסגרת הזו נותן את הבסיס להתמודדות עם המצב הקיים, ולתכנן תכנון שמתמודד נכון ובצורה הטובה ביותר עם התופעה כפי שהיא קיימת.

עמוס ביין: וכפי שאמרנו, אי אפשר לשנות אותה.

עמוס ביין: אי אפשר לסתום את הבורות, ואי אפשר להמציא יש מאין.

עמוס ביין: זה המצב.

עמוס ביין: בואו נראה איך אנחנו מתמודדים בצורה הטובה ביותר.

מל פולישוק-בלוך: תחזור רגע אחורנית.

מל פולישוק-בלוך: היה שם משהו שרציתי לראות.

מל פולישוק-בלוך: היה איזה שרטוט.

עמוס ביין: זה חלק מעבודת ההכנה שנעשתה פה, והיא מציגה בעצם את התחזיות מה יקרה במערכת הזאת בכל שלב.

עמוס ביין: מה שאנחנו רואים פה, אתם רואים את הקו הזה?

עמוס ביין: זה קו החוף שהיה כשמפלס הים היה 392.

עמוס ביין: זה קו החוף שהוא במינוס 415.

עמוס ביין: זאת אומרת, היום אנחנו כבר קצת הלאה.

עמוס ביין: זה יהיה קו החוף כשנהיה במינוס 440, כשנהיה ב-2025.

עמוס ביין: זה יהיה קו החוף כשנהיה ב-2050.

עמוס ביין: פה אנחנו יודעים שמה שקורה, בעצם כל האזור הזה, נחשף פה.

עמוס ביין: פה מתפתחים ערוצי נחלים שלמעשה מתחתרים אחורה ואוכלים את הכבישים.

עמוס ביין: נלך עכשיו לתמונה הבאה, אנחנו רואים שמה שקורה כשהים יורד כל הזמן והנחלים מתחתרים, הם מתחתרים, מעמיקים, והם לאט לאט מגיעים אל מערכות הכבישים וחותכים את הכבישים.

עמוס ביין: וזה מצב של נחל דרגות, וכל זה זה אילוסטרציה שמדגישה איך ירידת המפלס בצד ימין גורמת לירידת אפיק הנחל שחותר ובעצם יוצר את המצוק הזה, את המפל הזה, שאוכל את הכביש.

עמוס ביין: קריסת גשר עין גדי היתה תופעה- - -

מל פולישוק-בלוך: זה אילוסטרציה או שזה אמיתי?

עמוס ביין: מפה אמיתית.

עמוס ביין: כתוצאה מירידת מפלס הים הכביש יוצר מעין סכר.

קריאה: גם גשר נחל ארובות קרס.

עמוס ביין: גשר נחל ארובות קרס מאותה סיבה.

קריאה: ועד היום לא שיקמו.

עמוס ביין: בקיצור, כל התהליך כל כולו, אם אני מסכם את הדברים, פשוט אחרים בטח גם רוצים לדבר, אנחנו נמצאים במצב שאנחנו מסכמים את תמונת המצב בחלופה הראשונה.

עמוס ביין: בכדי לעשות את אותו דבר, לבחון את החלופה השניה, אמרנו: להחזיר את המים הטבעיים למערכת או לבחון את תעלת הימים, צריך קודם כל לפתח ולגמור לפתח את הכלים שבעזרתם אנחנו יכולים לתת תחזיות.

עמוס ביין: אם עושים תעלת ימים – מה יקרה למערכת?

עמוס ביין: מה יקרה לבורות?

עמוס ביין: מה יקרה לגוף המים?

עמוס ביין: האם התעשייה יכולה להתמודד עם זה או לא?

עמוס ביין: כי יש אנשים, או לפחות התעשייה מצידה מצאה, שאומרת שתעלת ימים מבחינתם זה תהליך רע מאוד.

עמוס ביין: והיא תשלם מחיר מאוד גבוה.

עמוס ביין: אז צריך לקחת את כל הנתונים האלה, לפתח את כל הכלים להתמודד עם הדברים, לשקול את כל ההשלכות, לשים את הכל על השולחן, לשקול את זה כנגד זה, והממשלה תקבל את ההחלטה הנכונה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אתה רוצה עכשיו להתייחס?

מל פולישוק-בלוך: אחר כך נשמע את הצד של המהנדסים.

עודד הראל: אני רוצה להתייחס קודם כל לנושא של הגורמים לירידת המפלס.

עודד הראל: אכן, יש פה סתירה במה שנאמר.

עודד הראל: אם מתייחסים היום לים המלח כים שמורכב חלקו או רובו מאגן צפוני, וחלקו מאגן הדרומי, כאשר האגן הדרומי מתקיים באופן מלאכותי.

עודד הראל: אז אם זה המצב, אז אי אפשר לקחת את הכמות המים שמתאדה מהאגן הדרומי, שאכן משמש לצורכי התעשייה של מפעלי ים המלח, אבל הוא משמר את האגן הדרומי.

עודד הראל: זאת אומרת, צריך לראות היום את כל המכלול הזה של ים המלח כמורכב מאגן צפני ואגן דרומי, שהאגן הדרומי מוחזק במצב הימי שלו בצורה מלאכותית.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להבין את התהליך.

מל פולישוק-בלוך: אתם מקבלים בצורה מבוקרת מים מהאגן הצפוני?

עודד הראל: כן.

עודד הראל: אנחנו שואבים.

מל פולישוק-בלוך: אתם שואבים אותם.

מל פולישוק-בלוך: כי יש הרי יבשה באמצע.

עודד הראל: בדיוק.

עודד הראל: אם לא היתה מתקיימת שאיבה מהאגן הצפוני לאגן הדרומי.

מל פולישוק-בלוך: הייתם מתייבשים לגמרי.

עודד הראל: האגן הדרומי היה מתייבש לחלוטין.

עודד הראל: וכל חוף המלונות וכל התשתית הזאת שקרויה אזור מלונות עין בוקק שפך זוהר, לא היתה קיימת.

מל פולישוק-בלוך: אבל כשהיינו שם ראינו שגם יש להם בעיה בגלל האידוי הרב.

מל פולישוק-בלוך: בגלל השימוש שלכם.

מל פולישוק-בלוך: אז זה לא תופעת בולענים, אבל יש תופעה אחרת שבעצם עוד מעט המלונות ....

עודד הראל: כן.

עודד הראל: זאת תופעה אחרת.

עודד הראל: זאת תופעה שנגרמת בגלל הצד התהליכי של התפעול, שמחייב סגירה לנפח תמיסות קבוע, ומאחר ואין יכולת כלכלית להוציא את המלח ששוקע על הרצפה הזאת, המלח הזה- - -

מל פולישוק-בלוך: פני המים עולים כל הזמן.

מל פולישוק-בלוך: ועוד מעט הם יציפו את המלונות.

עודד הראל: כן.

עודד הראל: אבל אנחנו הכנו פתרון.

עודד הראל: זאת אומרת, אמור להיות מועלה.

מל פולישוק-בלוך: אבל הוא לא מתבצע, אני מבינה.

עודד הראל: כן.

עודד הראל: הוא אמור לעלות לאישור הממשלה בחודש הקרוב.

עודד הראל: היתה וועדת היגוי של משרד התשתיות.

ארנון חרש: בחודש הקרוב זה יגיע לדיון.

מל פולישוק-בלוך: במי זה תלוי?

דב ליטבנוף: אנחנו עכשיו יודעים שהוא לא אמור לעלות.

דב ליטבנוף: למה אתה אומר את זה?

דב ליטבנוף: אנחנו יודעים עכשיו שהוא לא אמור לעלות.

דב ליטבנוף: כי משכו את ההחלטה.

מל פולישוק-בלוך: דב, אני קובעת כאן מי מדבר ומתי.

מל פולישוק-בלוך: אז סבלנות.

מל פולישוק-בלוך: גם אתה תדבר כמה שאתה רוצה, אבל בסדר.

מל פולישוק-בלוך: תאמר לי, כמה העלות של הפתרון שאתה מדבר עליו?

עודד הראל: הפתרון מאה חמישים מיליון דולר.

עודד הראל: ההתאמה היא שישים מיליון.

מל פולישוק-בלוך: מאז שנפגעתם מה קרה?

אבי רותם: כלום.

אבי רותם: לא קרה כלום.

מל פולישוק-בלוך: למה, התחלף יושב ראש המועצה.

אבי רותם: התחלף יושב ראש המועצה.

מל פולישוק-בלוך: כן.

מל פולישוק-בלוך: התחלף ראש המועצה.

מל פולישוק-בלוך: זה דבר מאוד חשוב.

אבי רותם: כן.

אבי רותם: אז התחלף ראש המועצה.

אבי רותם: לצוות ההנדסי יש כבר דו"ח ביניים שעומד לצאת, אבל מעבר לזה מבחינת המדינה לא נעשה כלום.

אבי רותם: מבחינת פתרונות לא נעשה כלום, וגם כספים לשום דבר.

אבי רותם: סליחה, קורה דבר נוסף.

אבי רותם: ממשיכים בורות להתפתח.

אבי רותם: בורות מתפתחים.

אבי רותם: נפתח בור חדש בתוך כביש תשעים, באמצע הכביש, בסמוך למפעלי ים המלח.

אבי רותם: נפערו סדרה של בורות בנווה זוהר.

אבי רותם: שמעתי בנווה זוהר על עומקים של שמונה, תשעה מטר.

אבי רותם: נפערו עשרות בורות באזור עין גדי לעומקים של תשעה עשר מטר, בורות עמוקים מאוד.

אבי רותם: בורות מאוד מפחידים, מאוד מאיימים.

אבי רותם: תכלס – שום דבר לא התקדם.

מל פולישוק-בלוך: אבל אפשר עוד לנסוע בכביש.

אבי רותם: כן.

אבי רותם: מע"צ סתם את הבור.

אבי רותם: אבל הבור הזה יפתח.

אבי רותם: דבר אחד ברור: במקום שנפער בור, יפתח אותו בור.

אבי רותם: בכביש תשעים מילאנו אותו, הבור מולא, אבל הבור יפתח שם.

אבי רותם: זאת אומרת, זה רק עניין של זמן.

מל פולישוק-בלוך: השאלה אם הממשלה תידרש לעשות בנושא רק לאחר שמישהו ייהרג שם.

אבי רותם: כנראה.

אבי רותם: כנראה שזה מה שיהיה.

מל פולישוק-בלוך: זה החשש שלי.

אבי רותם: את שאלת שאלה בעצם מה המטרה של כל העבודה הזו.

אבי רותם: ומבחינתנו בשולחן הזה

מל פולישוק-בלוך: ולפתח גם מלונות.

מל פולישוק-בלוך: גם תעשייה.

מל פולישוק-בלוך: גם לאפשר לחקלאים להתפרנס ממה שהם עושים.

אבי רותם: חד משמעית.

אבי רותם: והתופעה הזו אולי שונה ממה שקורה בעולם בנושא של המסת מלח, ואולי גם מדברים אחרים.

אבי רותם: התופעה הזו של פעירת בורות קיימת בעולם.

מל פולישוק-בלוך: איך זה בעולם?

אבי רותם: תראי, בפלורידה נפערים שלוש מאות בורות בשנה.

אבי רותם: בפלורידה בעצמה.

אבי רותם: שם התופעה היא תופעה של קרסט, וזה אולי קצת שונה.

אבי רותם: ושם יש גם פתרונות.

אבי רותם: אבל ניקח באנגליה.

אבי רותם: באנגליה, באזור של גבס, של מחצבות, שהתופעה קצת יותר דומה, נפערים בורות.

אבי רותם: אזור שנקרא ריפון באנגליה, נפערים בורות, ומצאו גם פתרונות במקום.

אבי רותם: בליטא ובספרד,

מל פולישוק-בלוך: הפתרונות שלהם מנעו את יצירת הבורות?

אבי רותם: לא.

אבי רותם: לא.

מל פולישוק-בלוך: או רק הנדסיים שמתגברים.

אבי רותם: פתרונות הנדסיים שמאפשרים לקיים חיים במקום.

אבי רותם: אז הקימו גשרים, ובנו בתים, וחיים ליד הבורות האלו.

אבי רותם: בליטא, ובספרד, ובצרפת, ובאנגליה, ובסין, ויש עשרות מקומות.

אבי רותם: התופעה קיימת ויודעים גם לחיות לידה.

אבי רותם: יש גם מקומות שננטשו.

אבי רותם: זאת אומרת, יש מקומות בעולם שפשוט עזבו את המקום ועברו למקום אחר בגלל התופעה.

אבי רותם: אני סבור שניתן, ושוב, אנחנו לא יכולים להתייחס לכל ים המלח כמקשה אחת, יש אזורים שבהם לא נוכל לפתח, יש אזורים בהם כן נוכל לפתח, וצריך למצוא את הדרך איך לקיים חיים סדירים יחד עם תופעת הבורות.

אבי רותם: זה ניתן.

אבי רותם: באופן חד משמעי.

אבי רותם: הנושא של כביש תשעים, יש פתרונות הנדסיים, כמובן עם מערכת של התראות, ולאפשר את החיים במקום.

אבי רותם: דיברנו על הנושא של מפת סיכונים.

אבי רותם: אין פתרון.

אבי רותם: פתרון הנדסי לא יכול לקחת את הנושא של פחות מדויקת, פחות מדויקת.

מל פולישוק-בלוך: לא, לא, זה ודאי.

אבי רותם: אנחנו צריכים לדעת בדיוק מה אזור הסיכון, אנחנו צריכים לקבוע דרכי התנהלות.

אבי רותם: למשל, משרד הפנים.

אבי רותם: איך מוציאים היתר בניה באזורי בורות.

מל פולישוק-בלוך: זה ברור.

מל פולישוק-בלוך: אני כבר חשבתי, לא שאלתי כי חשבתי שאפשר לבנות גשר בלי לדעת על מה אתה שם אותו.

מל פולישוק-בלוך: חשבתי שאת זה מיציתם כבר.

אבי רותם: לא.

מל פולישוק-בלוך: יש לכם כבר את הנתונים האלה כי אתם חוקרים את המקום הזה כבר שלוש שנים, נדמה לי.

מל פולישוק-בלוך: לא?

אבי רותם: בואי נשמע את אמנון.

מל פולישוק-בלוך: חשבתי שאפשר כבר לעבור לשלב היישומי.

ארנון חרש: אני מייצג את מה שעושה הוועדה ההנדסית שהוקמה על ידי משרד התשתיות בשיתוף פעולה עם המועצה האזורית תמר.

מל פולישוק-בלוך: מתי?

ארנון חרש: לפני פחות משנתיים.

ארנון חרש: הצוות הזה התחיל לעבוד די מאוחר, גם כל ההתארגנות, כולל האו.

ארנון חרש: קיי, כתב המינוי.

מל פולישוק-בלוך: הנושא של השיפוי של המהנדסים כבר נפתר?

ארנון חרש: השיפוי לא הוסדר.

ארנון חרש: הרבה דברים לא הוסדרו, אבל אנחנו פועלים.

ארנון חרש: אני לא מוכן עדיין, כי אנחנו תוך כחודש נהיה מוכנים, לכן לא הבאתי שום מצגת.

ארנון חרש: אבל אני אתן פשוט תאור אינפורמטיבי מה על השולחן ומה הולך להיות הלאה.

ארנון חרש: מתווה ההתנהלות שקיים בדו"ח הזה כולל הגדרות, בכלל לדעת מה זה שטחי בולענים, מה זה שטחים פוטנציאליים ברמה המקומית ההנדסית.

ארנון חרש: הוא כולל, אגב, גם רקע.

ארנון חרש: נשאלה שאלה מה הולך בעולם - בצורה די ממצה של מספר עמודים,שמציג איזה ספקטרום של תופעות במקומות שונים.

ארנון חרש: אין ארץ בעולם, אם אני יכול ככה לא לטעות בדברי, שאין בה תופעה כזו או אחרת

מל פולישוק-בלוך: אבל יש ארץ אחת שלא נותנים לה פתרון.

ארנון חרש: יש ארץ אחת שמתחילה עם הפתרונות מאוחר.

ארנון חרש: יש כאלה, כולל רוסיה, לא הוזכר, מתקדמת עם הנתונים, עם המדידות, עם נתוני תקן שניתן לתכנן אתם.

ארנון חרש: ועוד מעט אני אגיע לזה.

ארנון חרש: המתווה התנהלות מגדיר את הדברים, נותן הגדרה איזה בדיקות הנדסיות צריך לעשות כשהולכים לטפל באתר ספציפי של פרוייקט, מה הפתרונות האפשריים, מה פעולות הניטור וההתרעה שמתקדם משהו ליסוד אז ניתן לעשות את האמצעים האלה.

ארנון חרש: כשקורים דברים באזור בנוי, או אזור של שימוש שטח – איזה תחזוקה ותיקונים צריכים לעשות.

ארנון חרש: זאת אומרת, זה מכלול של התנהלות הנדסית.

ארנון חרש: כי הבעיה היא אקטיבית, היא לא קופאת על שמריה.

ארנון חרש: ההתפתחות צריכה גם להיות דינמית, וההתנהלות דינמית מתעדכנת עם הזמן.

מל פולישוק-בלוך: על פי זה אנחנו לא נגמר אף פעם את המחקרים.

ארנון חרש: לא.

ארנון חרש: להפך.

ארנון חרש: זה ככה נעשה בעולם ומוכרחים – אני עוד מעט אתן דוגמה.

מל פולישוק-בלוך: כמה אתה חושב זמן זה עוד ייקח עד שתהיה לכם תמונה?

ארנון חרש: התכנית שלנו כרגע היא סדר גודל של שנה, עם הוצאה שאנחנו יודעים למדוד אותה בכמה מיליוני שקלים, שצריכים לעשות השלמת נתונים, שאת אותו מתווה הנדסי נביא לגיבוש בשל שניתן לשימוש בהסדרה סטטוטורית תחוקתית של כל ההתנהלות

מל פולישוק-בלוך: תוך שנה תוכלו לתת תוכנית עבודה?

ארנון חרש: לא.

ארנון חרש: תוכנית עבודה ניתן הרבה קודם.

ארנון חרש: את הביצוע שלה, אני אופטימי, שנה, שנה וחצי, לא לגבי בדיקת ישימות פתרונות.

ארנון חרש: יש נושא של ישימות פתרונות.

ארנון חרש: מאחר ובעולם, השטחים הם גדולים, המקומות שבהם יש פתרונות שעובדים על מלח שזה דבר פעיל ומתפתח כל הזמן, ואחר כך אני אענה לך לכן על הנושא של הסוללות.

ארנון חרש: עכשיו, לגבי כמה סוגיות שהועלו פה, שיש להן איזה שהוא פן הנדסי- - -

מל פולישוק-בלוך: לפני שנתקדם הלאה, אני רוצה להבין עד הסוף.

מל פולישוק-בלוך: אתה אומר תוך חודש תהיה לכם הטיוטה הראשונית של העבודה שאתם עושים, ואחר כך אתם צריכים להשלים כמה נתונים שחסרים לכם כרגע, והשלמת הכל ייקח כשנה.

מל פולישוק-בלוך: בצד האופטימי של העניין.

ארנון חרש: אני חושב שמהרגע שמתחילים לעבוד.

מל פולישוק-בלוך: וזה מותנה בהשקעה של עוד איזה סביבות פלוס מינוס עשרה מיליון שקל, שיתנו לכם, וכרגע לא נותנים לכם.

אבי רותם: לא.

אבי רותם: לא.

אבי רותם: לא.

אבי רותם: האחד עשרה מיליון שקל שאת מדברת עליהם זה לצורך המשך העבודה שדיבר ארנון, זה השנה.

אבי רותם: אבל כדי להיכנס ליישומים הנדסיים זה יעלה הרבה יותר, וזה יהיה מעבר לשנה הזאת.

אבי רותם: עד 2005 אנחנו מעריכים את ה-11 מיליון שקל.

קריאה: חלק מזה זה כבר כלול פה אני חושב.

מל פולישוק-בלוך: טוב, אז זה לא כולל את מה שהוא מדבר עליו עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: על איזה היקפים אתה מדבר?

מיכאל בייט: ההצעה שאנחנו הגשנו לאוצר זה כולל תקציב לפעילות של הצוות המקצועי בשתי האלטרנטיבות, נאמר שהאלטרנטיבה היקרה זה משהו כמו חמישה מיליון, עבודה על אזורי מודלים, שזה יחד עם הפעילות של המכון הגיאולוגי, עוד חמישה מיליון.

מיכאל בייט: סך הכל אנחנו מדברים על כעשרה מיליון להמשך הפעילות של הצוות ההנדסי.

ארנון חרש: זה כרגע אמרת אז אני רוצה להגיד שזה לפחות שבעה מיליון שקל.

ארנון חרש: כדי להביא את הדו"ח הזה להגדרת שטחים, והבעיה היא שטחים פוטנציאליים יותר מאשר שטחי בולענים.

ארנון חרש: אנחנו מכירים.

ארנון חרש: זה שטחים פוטנציאליים על סמך קריטריונים

מל פולישוק-בלוך: סליחה, פוטנציאליים לבנייה או פוטנציאליים לבולענים?

ארנון חרש: פוטנציאליים להתפתחות בולענים בעתיד הקרוב.

ארנון חרש: וזה ברמה אזורית מקומית, כי בסוף מישהו צריך להתוות תחום.

ארנון חרש: זה לא צחוק.

ארנון חרש: אפשר ברמה הרגיונלית להגיד בערך, אבל בסוף צריכים קו, כי הנדסה צריכה קוים.

ארנון חרש: ולזה צריכים עבודה שאנחנו מגדירים אותה, של קידוחים, גיאופיזיקה וכדומה.

ארנון חרש: וההערכה היא כשבעה מיליון שקל, ואם יעשו את זה בשנה וחצי של עבודה במקביל בכמה אזורי יעד או אזורים נבחרים שהם אזורי דגם, אזורי פיילוט שקרא מיכאל, אז זו ההוצאה שתהיה.

ארנון חרש: ורק חלק קטן ממנה נכלל.

אבי רותם: הצוות ההנדסי ביקש חמישה וחצי מיליון ש"ח, חמישה מיליון ש"ח, לצורך קידוחים.

אבי רותם: התבקשו עוד חמישה מיליון ש"ח, והיתרה עד שתים עשרה וחצי מיליון ש"ח - המכון הגיאולוגי.

מל פולישוק-בלוך: בנוסף לעשר וחצי?

אבי רותם: בסך הכל שתים עשרה וחצי מיליון ש"ח עד סוף 2005, בלי קשר לסכום הזה אנחנו מדברים על בניית מודלים או איזה שהם פיילוטים של בינוי באזור בורות, שזה כסף נוסף, שלא מופיע בכלל בשתים עשרה וחצי מיליון ש"ח.

אבי רותם: עד סוף 2005.

חנן ברנשטיין: מה ההגדרה למיפוי עתידי לאזור בולענים עתידי בטווח הקצר, מה אתה מגדיר כטווח קצר למיפוי עתידי?

ארנון חרש: אני הגדרתי אותו כסדר גודל של שנה, שנה וחצי, באותם אזורים ספציפיים שהוגדרו לנו כאזורי יעד.

חנן ברנשטיין: הוא מתאר מיפוי של בולענים עתידיים שהוא לזמן הקצר, השאלה שלי, כשאתה ממפה עתיד זה אומר לזמן הקצר?

חנן ברנשטיין: הבנתי את השאלה.

חנן ברנשטיין: אנחנו קוראים לזה שטחים פוטנציאליים, והם לא מוגדרי זמן, קשה להגיד מתי.

חנן ברנשטיין: זה יכול להיות עוד מאה שנה?

חנן ברנשטיין: כשאתה אומר קצר, איפה אתה מגדיר לעצמך?

ארנון חרש: אז אני אומר, מאחר והזמן לא ידוע, אז הפעילות היא פעילות שגם כוללת המשך עבודה ומעקב בנושא הזה, כאשר מתווה ההתנהלות אומר מה מותר ומה אסור באזור הזה, כי יכולים להיות מקומות שגם לא יהיו בהם בולענים בעתיד שאתה יכול לצפות קדימה.

ארנון חרש: כי כל התהליכים הם לא הכי הכי ברורים עד הסוף.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה רק להבין: בתקציב , כשדיברנו על תקציב 2004, דיברתם גם על סדרי גודל של אחד עשר מיליונים.

קריאה: שתים עשרה וחצי.

מל פולישוק-בלוך: זה אושר וזה גם שולם?

מל פולישוק-בלוך: ב-2004?

אבי רותם: לא.

אבי רותם: זה 2002 – 2003 .

אבי רותם: הממשלה אישרה אחת עשרה וחצי מיליון שקל.

אבי רותם: אנחנו עדיין עובדים על השיירים של הכספים האלה.

מל פולישוק-בלוך: אבל כשאנחנו היינו אצלכם דיברתם על אחת עשרה נוספים.

אבי רותם: לא.

אבי רותם: לא.

אבי רותם: זה השתים עשרה וחצי.

מל פולישוק-בלוך: שלא אושרו?

אבי רותם: שלא אושרו, לא שלא אושרו, יש התנגדות.

מיכאל בייט: נקודה חשובה, ברשותך, לגבי האחד עשרה.

מיכאל בייט: אלה תקציבי איגום, זאת אומרת, ממשרדי ממשלה שונים.

מיכאל בייט: התורם העיקרי זה ממ"י, המשרד לאיכות הסביבה, משרד התיירות, משרד התשתיות.

מיכאל בייט: כלומר, זה תקציבים של כל המשרדים.

מל פולישוק-בלוך: כן.

מל פולישוק-בלוך: דיברתם על זה גם.

מל פולישוק-בלוך: וכשאני דיברתי על תקציב 2004 עם השר פריצקי אז הוא אמר שהוא עובד על זה.

מל פולישוק-בלוך: אז הוא עדיין עובד על זה?

מיכאל בייט: כן.

אבי רותם: כשאני אמרתי לא עושים כלום הכוונה היתה להחלטות, לכסף שיגיע.

אבי רותם: אני אמרתי, אתם קודחים, ואנחנו עובדים, אבל בתכלס,

מל פולישוק-בלוך: עכשיו אני רוצה לשאול שאלה כזאת: אתה אומר שאתם עובדים על שיירים של כסף שהיה אז.

מל פולישוק-בלוך: נניח, נותנים לכם עוד עשרה מיליון שקל מחר בבוקר.

מל פולישוק-בלוך: אתם ערוכים?

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, אתם יכולים להגביר, לתגבר את העבודה שלכם?

אבי רותם: כן.

אבי רותם: חד משמעית כן.

אבי רותם: היום אזורי סיכון, אותם אזורי בניין, אנחנו הגדרנו ארבעה, חמישה אזורי עניין.

אבי רותם: אנחנו חייבים להיכנס לבצע שם סדרה של קידוחים.

אבי רותם: יש תוכנית עבודה יחד עם המכון.

אבי רותם: אנחנו מתואמים בקטע של ביצוע קידוחים, אותו FINDING של סיכון.

אבי רותם: כניסה למספר עבודות למשל.

אבי רותם: היום אני מעכב עבודות כי אין כסף.

קריאה: פארק התמרים, למשל.

אבי רותם: כן, בוודאי.

דב ליטבנוף: קודם כל, אנחנו כן.

דב ליטבנוף: אבל אני חושב שהמועצה האזורית תמר לא צריכה לממן פרוייקטים.

דב ליטבנוף: מה זה אינטרס שלנו.

דב ליטבנוף: האינטרס זה שנהיה במקום, אבל לא אנחנו יצרנו את הבעיה הזאת.

דב ליטבנוף: ואנחנו נדרשים לשלם היום גם את זה, גם פרוייקטים כאלה של הבולענים, גם שישית מההגנה על בתי המלון.

מל פולישוק-בלוך: שישית מהמאה עשרים מיליון?

דב ליטבנוף: ממאה חמישים מיליון, וחמישים מיליון קדימה.

דב ליטבנוף: זאת אומרת, של ההגנה הישירה.

דב ליטבנוף: לא של הפרוייקט של הלגונה.

דב ליטבנוף: שעושים כרגע, בחוק ההסדרים.

דב ליטבנוף: ומצד שני, היום מתבצרים אצלי במצדה ראש עיריית דימונה וראש עיריית ערד, שמבקשים לקחת חלקים מהמועצה האזורית תמר.

מל פולישוק-בלוך: לקחתם מהם דמי כניסה?

דב ליטבנוף: נכון.

דב ליטבנוף: שם שילמו.

דב ליטבנוף: זה היה רשות הטבע .

דב ליטבנוף: זה לא לי.

דב ליטבנוף: הם מתבצרים במצדה על מנת לדרוש

מל פולישוק-בלוך: מה החלק שלכם, כדי שלא נצטרך לבוא אליכם עד אין קץ.

מל פולישוק-בלוך: אני ראיתי כמו כל עם ישראל שרואה טלביזיה בשבת את הכתבה שהיתה ביום שישי בערב.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת את זה, משום שמלכיאור, שביקר אצלכם, אמר לי אתמול: איך היה?

מל פולישוק-בלוך: אני לא ראיתי את זה, על האזור בכלל,

דב ליטבנוף: אז היה עליהום של הקשת המזרחית.

דב ליטבנוף: מלכיאור היה ביום שישי בנושא של המים בכלל.

דב ליטבנוף: של שמורת עין גדי.

דב ליטבנוף: ובשבת היו בכלל שתי כתבות בערוץ שתיים ובערוץ עשר.

דב ליטבנוף: זה היה בכלל על הדרישה של דימונה לקחת חלקים מהמועצה האזורית תמר.

דב ליטבנוף: אז צריך להבין שהמועצה האזורית תמר נדרשת היום לטפל בפרוייקטים לאומיים שלא היא יצרה אותם.

מל פולישוק-בלוך: תגיד לי, באיזה סדרי גודל?

מל פולישוק-בלוך: תשתדל להיות מדויק.

דב ליטבנוף: אני לא יכול להגיד לך, אני לא זוכר את המספרים במדויק.

דב ליטבנוף: אני יודע להגיד לך את ההגנה על בתי המלון, אני יודע להגיד לך שזה שישית.

דב ליטבנוף: פעם אחת מפרוייקט שהתחיל בשמונה עשרה מיליון שקל והיום באנו לאוצר והצגנו, גם משרד התיירות, שהפרוייקט הזה בעצם גדל משמונה עשרה מיליון שקל לחמישים מיליון שקל, וזו ההגנה העכשווית, הישירה, על בתי המלון מפני הצפה.

דב ליטבנוף: מלון, במקרה של ידידנו אודי זיכרמן, מלון הוד עומד בסכנה של חומרים דקים שנסחפים היום מהקרקע של המלון שלו, ואנחנו נדרשים לתת את הפתרונות האלה.

דב ליטבנוף: זאת אומרת, אי אפשר לבוא לתקציבה של המועצה ולדרוש ממנה לשלם עוד ועוד ועוד על פרוייקטים שהם פרוייקטים לאומיים.

מל פולישוק-בלוך: אז על זה אתם משלמים שישית, או נדרשים לשלם שישית.

מל פולישוק-בלוך: לגבי הבולענים?

מל פולישוק-בלוך: אתם שותפים?

דב ליטבנוף: אני אתן לך דוגמה של עוד דברים.

דב ליטבנוף: את היית בשטח ואת היית.

דב ליטבנוף: אם למשל באזור עין גדי יש לנו תחנת שאיבה של ביוב, שעומדת היום באזור של בולענים ויכולה לקרוס כל רגע, ואני נדרש להעתיק אותה למקום אחר, אף אחד לא יממן לי את השלושה מיליון שקל שיעלה לי להעביר את התחנה הזאת ואת קו הביוב.

דב ליטבנוף: את זה אני נדרש לעשות.

דב ליטבנוף: זאת השתתפות שאנחנו נדרשים לעשות.

דב ליטבנוף: עכשיו, זו רק דוגמה קטנה אחת.

אבי רותם: אנחנו נדרשים אבל אנחנו לא יכולים, כי משרד הפנים מונע את זה מאתנו.

אבי רותם: משרד הפנים בא ואומר, ביוב אתה לא יכול לקחת מהתקציב השוטף שלך.

אבי רותם: אתה צריך להטיל היטלים.

אבי רותם: היטלים כבר היטלנו, ואנחנו ביצענו את העבודה.

אבי רותם: ואת הקו הזה אנחנו לא יכולים לבצע.

אבי רותם: אז משרד התשתיות העביר אותנו לפרוייקט הביוב לקבל הלוואה.

אבי רותם: פרוייקט הביוב אומר לנו לא, זה לא במסגרת המנגנון הזה.

אבי רותם: אתם לא יכולים לקבל את ההלוואה.

אבי רותם: בקיצור, באים לאוצר, אומרים או.

אבי רותם: קיי.

אבי רותם: בואו תעזרו בקטע הזה של המיליון וחצי.

אבי רותם: בא האוצר ואומר: לא בעיה שלנו.

דב ליטבנוף: עכשיו, אי אפשר בכלל להיכנס לטפל בתחנה הזאת כי מסביב לתחנה הזאת זה אזור של בולענים.

דב ליטבנוף: אז אי אפשר להיכנס לטפל.

דב ליטבנוף: התחנה עובדת כרגע עם משאבה שאי אפשר להיכנס אליה.

אבי רותם: מנכ"ל החברה לפיתוח צוחק.

אבי רותם: אני מציע שהוא לא יצחק.

אבי רותם: כי אנחנו עומדים לסגור עכשיו את כביש הגישה לחברה לפיתוח.

אבי רותם: אני לא צוחק.

אבי רותם: הכביש שמוביל, בחברה לפיתוח, לוועדה המקומית ולאזור המלאכה של המועצה האזורית תמר לכיוון נחל זוהר, אנחנו רוצים עכשיו לסגור אותו, כי הוא נמצא בתוך אזור הבורות, שמצד אחד יש בורות, והוא פשוט באזור מסוכן.

דב ליטבנוף: לא משנה.

דב ליטבנוף: אנחנו צריכים לעשות כביש חלופי שיבוא מכיוון אחר.

קריאה: קודם אמרתם גם שאי אפשר להיכנס עם רכבים לטפל באותו מכון ביוב.

אבי רותם: כן.

אבי רותם: כן.

אבי רותם: אמרנו את זה.

קריאה: חברת הכנסת היתה והגיעה עם משאית.

אבי רותם: נכון.

אבי רותם: אבל אם היה קורה שם אסון?

אבי רותם: אם הרכב הזה ייפול, אתה יודע, אני היום עומד לדין על הדברים האלה.

עמוס ביין: בוא, אל תהפוך את זה לאיזה שהוא בדיחה.

עמוס ביין: כי אם באמת חס וחלילה יקרה שם אז אנחנו נשלם, ולא אתה.

עמוס ביין: כי האחריות היא עלינו.

עמוס ביין: אז בוא, אל תקן ראש באחריות הזאת.

קריאה: תשלח לשם משאית לעבוד.

דב ליטבנוף: יש גם אחריות על הנושא של הזרמת ביוב.

דב ליטבנוף: אנחנו נמצאים בסיטואציה מאוד מאוד מורכבת ולא פשוטה.

דב ליטבנוף: אז אני מציע, אל תקלו ראש בדברים האלו.

קריאה: זה אותו דבר.

דב ליטבנוף: זה אותו דבר, אבל אתה רואה שטחים שלמים ששוקעים.

מל פולישוק-בלוך: בוא נשמע את הסקירה מאברהם טל, המכון לחיזוי טכנולוגי.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו ביקרנו לא רק בים המלח אלא גם במכון לחיזוי טכנולוגי בתל אביב.

מל פולישוק-בלוך: אבל ממכון החיזוי ראינו מה קורה בים המלח.

אברהם טל: עשינו בהזמנת המכון הגיאולוגי עבודה קטנה.

אברהם טל: שנבעה בעצם מעבודה קודמת שעשינו בים המלח וראינו שתופעת הבולענים יש לה מאפיינים שרואים אותם בצילומי לוויין באורכי גל אינפרא אדום בינוני ותרמי.

אברהם טל: זה תמונה של ים המלח בתמונת הלוויין, המסתובב בגובה שבע מאות וחמישה ק"מ.

אברהם טל: טבלת הצבעים מתייחסת לשני סוגים של תמונות.

אברהם טל: תמונות באינפרא אדום בינוני, שבהן אנחנו מבחינים ברטיבות הקרקע, והטבלה הולכת מהיבש, שהוא בצבעים של כחול ירוק, ועד החום, הצבעים האדומים, שהם השטחים הרטובים, וכנ"ל לגבי הטמפרטורות שאנחנו רואים אותן בערוץ תרמי.

אברהם טל: קר זה כחול ירוק, והצבעים החומים הם חמים.

קריאה: זה קיימים או פוטנציאל?

אברהם טל: לא.

אברהם טל: זה קיימים.

אברהם טל: הסימנים האדומים זה מפה של המכון הגיאולוגי של בורות.

אברהם טל: ...

מל פולישוק-בלוך: אבל אם יש לכם מיפוי מדויק, זאת אומרת זה לא ודאי שזה הכל , אבל זה נותן לך בכל זאת.

אברהם טל: שם האזור הדרומי, זה האזור המרכזי, אזור של עינות קנה וצפונה.

אברהם טל: כאן וגם במקומות אחרים, אנחנו מבחינים בזה שיש את התופעות של הטמפרטורה ושל הלחות, אבל שם אין בולענים.

אברהם טל: לכן אנחנו באים וטוענים שיכול להיות שיש פה עוד כלי שיכול לתת את המקומות הפוטנציאליים להתפתחות בולענים בעתיד.

אברהם טל: יש פה אזורים של בולענים, ויש תופעה של לחות, ויש תופעה של טמפרטורות.

אברהם טל: אבל פה למשל, איפה ששני החצים האלה, יש לחות ויש טמפרטורה ואין בולענים.

אברהם טל: ויש עוד מקומות כאלה לכל אורך

אלי רז: באיזה אזור?

אברהם טל: איזה אזור?

אברהם טל: כאן עינות קנה, אז זה מצפון לעינות קנה.

אברהם טל: אבל זה פשוט כדוגמה.

אברהם טל: יש עוד מקומות.

אברהם טל: זה האזור של מינרל.

אברהם טל: פה יצאנו יחד עם המכון הגיאולוגי לעשות כמה מדידות בשטח.

אברהם טל: זה צילום אוויר.

אברהם טל: עשינו חתך טמפרטורה לאורך הקו הזה, ודוגמאות של הבולענים וכל השקיעה שקורית בחוף מינרל.

אברהם טל: וכאן יש הגדלות מצילומי הלווין.

אברהם טל: האזור שבו אנחנו נמצאים בבדיקה, כאן הבולענים.

אברהם טל: עשינו חתך של טמפרטורות.

אברהם טל: בדקנו את טמפרטורות הקרקע לאורך הקו הזה מהחוף עד אזור הבולענים, ואנחנו רואים שבאמצע יש איזו עלייה, ושם עדיין אין בולענים, ובאור של הבולענים הטמפרטורה גבוהה, הטמפרטורה הנמוכה ביותר קרוב לים היא פה, קרוב לים, חמישים ואחת מעלות, משהו כזה, וכאן זה מגיע לחמישים ושבע מעלות.

אברהם טל: זאת אומרת, יש הפרשים די גדולים בטמפרטורה של הקרקע.

אברהם טל: כאן יש הגדלה של קטע מצילום הלוויין שרואים את האזור החם, וזה מקום הקו שמדדנו.

אברהם טל: וזו מפת הלחות.

אברהם טל: גם בלחות רואים את העלייה וגם בטמפרטורה.

מל פולישוק-בלוך: זה לא יהיה ייתר את הקידוחים שאתם מדברים עליהם.

מל פולישוק-בלוך: או שצריכים גם את הקידוחים.

יוסי יחיאלי: זה עוד אחד ממגוון,

דב ליטבנוף: לא, צריכים גם את הקידוחים כי באזורים האלה.

דב ליטבנוף: ...

יוסי יחיאלי: שמי יוסי יחיאלי, מהמכון הגיאולוגי, מנהל פרוייקט הבורות במכון הגיאולוגי.

מל פולישוק-בלוך: יש לך ביטוח?

יוסי יחיאלי: אני עובד המכון הגיאולוגי.

יוסי יחיאלי: אני מקווה שהמדינה תומכת בי, תתמוך בי במקרה הצורך.

יוסי יחיאלי: עכשיו, ספציפית לשיטה הזאת – חלק גדול ממה שהיא מסוגלת להוציא אנחנו מוציאים גם משיטות אחרות.

יוסי יחיאלי: יש שיטת לוויינים שנקראת נאסא, שאומרת לנו אזורי בוץ.

יוסי יחיאלי: אזורי בוץ אנחנו גם ממפים בתצלומי אוויר, אנחנו ממפים גם בשיטות אחרות.

יוסי יחיאלי: בהחלט ייתכן שיש פה עוד משהו, אבל השאלה איפה אנחנו משקיעים.

יוסי יחיאלי: כרגע אנחנו בכלל בשלב של סוף, השלב ההוא של הפרוייקט.

יוסי יחיאלי: לגבי העתיד לא ברור לאן נלך.

יוסי יחיאלי: אבל השיטה הזו נותנת משהו שאת חלקו הגדול אנחנו מקבלים גם משיטות אחרות.

מל פולישוק-בלוך: יפה.

מל פולישוק-בלוך: אז אני רוצה לדבר על העתיד.

מל פולישוק-בלוך: אסף, אתה יכול לתת לנו קצת מהידע שלך איך אפשר לקדם את הדברים האלה מהצד התקציבי?

מל פולישוק-בלוך: למי שלא יודע, אסף הוא ממשרד האוצר.

אסף מאיר: אני חושב שרוב האנשים פה אנחנו מכירים.

אסף מאיר: אני איחרתי, ואני מתנצל על האיחור, אבל לתומי לא תיארתי שהדיון הוא דיון תקציבי.

מל פולישוק-בלוך: קודם כל, יש לו היבט תקציבי.

אסף מאיר: לא, לא, בסדר, אין לי בעיה.

אסף מאיר: אלף, מכיוון שאני מכיר את הנושא, אני מכיר, בעוונותיי, את כל הנושאים של ים המלח, יצא לי להכיר מקרוב, כי איך שהוא משרד התשתיות הצליח לקחת על עצמו את כל הנושאים האלה, אז אני מכיר את הנושאים מקרוב ואני אשמח להתייחס.

אסף מאיר: גם להגיד כמה מילים על העלויות שאני לא יודע אם יספקו את מה שאתם או חלקכם רוצים לשמוע, ומי שירצה לשאול אני כמובן אשמח לענות.

אסף מאיר: קודם כל, הממשלה כן רואה חשיבות בכל העניין הזה.

אסף מאיר: אני אשמח לעבור ועדה ועדה ולראות איפה אנחנו עומדים.

מל פולישוק-בלוך: למה אתם מוציאים את הכסף בלי שיש לכם דו"ח.

אסף מאיר: יש כל מיני חקירות כאלה ואחרות.

אסף מאיר: הסכומים יותר קטנים, ולפעמים גם סכומים יותר גדולים עוברים ולפעמים לא.

מל פולישוק-בלוך: אז זה בסדר גמור.

אסף מאיר: נכון.

אסף מאיר: זה לגיטימי.

אסף מאיר: הממשלה צריכה לדעת על מה היא מוציאה את הכסף.

מל פולישוק-בלוך: השאלה למה קיימנו את הישיבה הזאת, צריכים להוסיף גם את המחקר.

מל פולישוק-בלוך: לא שלא קיבלנו תשובות, אני חושבת שקיבלנו.

מל פולישוק-בלוך: חבל שלא היית בחלק הזה, אבל אולי שמעת את זה ממקום אחר.

אסף מאיר: אני פשוט מתנצל.

אסף מאיר: הייתי שם.

אסף מאיר: וגם זו שאלה.

אסף מאיר: אני לא אומר שיש לי תשובה.

אסף מאיר: אני לא בא ומצהיר שצריך או לא צריך להמשיך את המחקר, אני אומר שצריך לשאול את השאלה.

אסף מאיר: ואני היום לא בטוח, וזו אחת הסיבות שאנחנו עדיין לפחות חושבים שההמשך של המחקר הוא כרגע לא נכון.

אסף מאיר: ואגב, זה לא דעה של משרד האוצר באופן בלעדי.

אסף מאיר: היה דיון במשרד התשתיות.

אסף מאיר: שר התשתיות היה יכול להגיש החלטת ממשלה אם הוא היה רוצה.

אסף מאיר: והוחלט, אף על פי שמיכאל שאני מוקיר אותו מאוד ויודע את העמדה שלו, ובמשרד התשתיות אני יודע שהעמדה שלו היא כן ללכת להמשך המחקר, יכול להגיד לך שמנכ"ל משרד התשתיות, בשלב הזה, החליט שלא ללכת להמשך המחקר.

מל פולישוק-בלוך: אני עדיין רוצה להבין.

מל פולישוק-בלוך: גם אם אני אעצור אותך.

מל פולישוק-בלוך: אולי מיכאל ייתן את התשובה.

מל פולישוק-בלוך: אם הצד המקצועי של המשרד אומר שצריך להמשיך ונותן את התוכנית, אז מי בדיוק הגורם במשרד התשתיות שאומר שלא צריך, שאומר לאוצר מי צריך?

מיכאל בייט: אני לא יודע על שום גורם.

מיכאל בייט: רק מאוד לא נעים ללכת בלי תיאום עם האוצר.

מיכאל בייט: האוצר מתנגד.

מל פולישוק-בלוך: לא.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו הרגע שמענו שהמנכ"ל של התשתיות,

מיכאל בייט: המנכ"ל תומך.

מיכאל בייט: הנייר הוכן בהנחיות המנכ"ל.

מל פולישוק-בלוך: אז יש כאן איזה קצר.

אסף מאיר: היינו ביחד בדיון, ובסופו של דבר אחרי שאנחנו הצגנו את העמדה שלנו, ד"ר ביין גם היה בדיון, הוחלט שלא ללכת להחלטת ממשלה.

אסף מאיר: אני יכול להסביר את העמדה שלנו.

אסף מאיר: זה גם לא משנה.

אסף מאיר: זו גם לא הנקודה.

אסף מאיר: בואו נישאר בעניין המקצועי.

אסף מאיר: אני חושב שבסופו של דבר צריכה להישאל פה שאלה חשובה, ואני באמת לא מתייחס כרגע ל..

מל פולישוק-בלוך: צר לי שאני מפריעה לך.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני חושבת שזה מאוד נקודה.

מל פולישוק-בלוך: יש לי הרגשה שהאוצר הכריז ולא הצד המקצועי.

מל פולישוק-בלוך: זו התחושה שקיבלתי ממה שעכשיו אתה אמרת.

אסף מאיר: אני לא מחליט בשביל מנכ"ל משרד התשתיות שום דבר.

אסף מאיר: אני יכול לתת את דעתי ולהגיד אם אנחנו תומכים או לא תומכים, גם אם משרד התשתיות כמשרד ממשלתי יכול להגיש איזו הצעה שהוא רוצה לממשלה, אנחנו יכולים להתנגד לו או לתמוך.

אסף מאיר: אף אחד לא מנע ולא ימנע ממשרד התשתיות להגיש- - -

מל פולישוק-בלוך: אתה אומר שהמנכ"ל לא- - -

מיכאל בייט: אני אגיד לך מה מהות העניין, ואסף יתמוך בי.

מיכאל בייט: מהות העניין מה המטלה של המועצה המקומית ומה המטלה של הממשלה.

מיכאל בייט: ועל הבסיס הזה, נכון?

אסף מאיר: זה הוויכוח בינינו לאוצר.

מל פולישוק-בלוך: למה שאלתי מקודם כמה אתם משקיעים?

מל פולישוק-בלוך: כי ידעתי שזה יגיע.

אסף מאיר: זו בדיוק הסיבה ששמחתי לשמוע את השאלה שלך.

אסף מאיר: אני לא מנסה ואני גם לא מנסה פה דב לדבר לא על הנושא של הכתבה שהיתה ולא על הכחשות המועצה האזורית תמר.

אסף מאיר: זה לא התחום שלי וזה גם לא מענייני.

אסף מאיר: אבל אני רק שואל שאלה שאותנו מעניינת, ואני לא יודע לענות עליה היום לא באופן מוחלט, וזו השאלה: מהי מטלה שלטונית?

אסף מאיר: כלומר, האם באחד עשר מיליון שקל, שאני שוב מזכיר שאני לא יודע מה קיבלנו בגינם, אני כן יודע שקיבלנו מפה שמפרטת כבר את אזורי הסיכון איפה יש בולענים, איפה יהיו בולענים, ואני יודע שיש פתרונות כלליים, הנדסיים, שאמורים להיות.

אסף מאיר: ואני יודע שהתוכנית, לפחות מה שאני הבנתי, זה לקחת את אותו אזור, ולפרק אותו לתתי-אזורים, ולהגיד כל בור ספציפי, מה צריך לדרוש.

אסף מאיר: עכשיו, יותר מזה.

אסף מאיר: ואני לא מבטא פה שום עמדה.

אסף מאיר: יכול להיות שהממשלה עשויה להחליט בשלב כזה או אחר, אני לא יודע, זו לא עמדה, שאולי המצב הוא כל כך גרוע, ואולי גם אין פתרון בצורה כזו שאין מה לעשות שם באזור.

אסף מאיר: זו גם אפשרות.

אסף מאיר: אבל צריך לקבל את ההחלטות האלה.

אסף מאיר: אי אפשר לשפוך עוד עשרות מיליונים בלי לדעת מה קורה.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, המצב הנוכחי הוא שמשרד האוצר לא הולך לתקצב מחקרים נוספים.

אסף מאיר: בוודאי עד שלא נקבל את הדו"ח.

אסף מאיר: קודם כל נקבל את הדו"ח.

אסף מאיר: יש כאן מישהו שרוצה להעיר על כך?

אבי רותם: כמי שמעורב, אחד הראשונים בים המלח, אני רוצה להגיב.

אבי רותם: אסף אומר כאן דברים שהם קצת רחוקים מהמציאות, ואני חייב להגיד את זה.

אבי רותם: האחד עשרה מיליון שקל, אף אחד לא חשב שיכסו את נושא המחקר.

אבי רותם: וגם הם לא היו אמורים לכסות.

אבי רותם: היה תשע עשרה מיליון שקל, הממשלה אישרה אחד עשרה מיליון שקל לשנתיים לצורך מחקר, ובדיקות ראשוניות, כאשר תוך כדי עבודה הדברים הולכים ומתפתחים.

אבי רותם: מי שחושב שהאחד עשרה מיליון שקל היו אמורים לכסות ולתת מענה לתופעה פשוט טועה ומטעה.

אבי רותם: זה לא המצב.

אבי רותם: שתים: אומר אסף, אנחנו יודעים איפה יתפתחו בורות.

אבי רותם: אז אני אומר: אותה מפת סיכונים או פוטנציאל סיכונים, סליחה, על סמך המפה, זה גם המכון לא אומר.

אבי רותם: גם המכון אומר: אותה מפת פוטנציאל, זה לא מפת סיכונים, מפת פוטנציאל סיכונים, שגם עליה יש ויכוח גדול מאוד בינינו למשל, או ביני לבין אנשים במכון, מדברת על תפוצה: מהי תפוצת המלח, והמלח הוא מקום שבו יכול להיות בור.

אבי רותם: אבל זו לא מפת סיכונים.

אבי רותם: מפת סיכונים תהיה פועל יוצא אולי של החלטה של ועדת היגוי, של אותו שילוב בין הצוות ההנדסי לצוות המחקרי של המכון הגיאולוגי.

אבי רותם: אנחנו הגדרנו וצמצמנו את השטח לארבעה או חמישה אזורי עניין, שבהם חייבים לקחת ולמפות בצורה מדויקת מאוד את הנושא של התפתחות הבורות, ולהבין בכלל מהו אותו אזור סיכון.

אבי רותם: עד אז אנחנו יכולים לבוא ולחסום בכלל.

אבי רותם: אם אנחנו ניקח את המפה של אותו פוטנציאל סיכון של המכון הגיאולוגי, אנחנו מדברים על ים המלח, אז בואו נחליט שחבל ים המלח הוא אזור סיכון, כפי שהמפה מראה, ואי אפשר לעשות שם שום דבר.

אבי רותם: ונבנה, כמו שאנשים באים ואומרים, על ההר למעלה ולא למטה בים המלח.

אבי רותם: אז אם זה מה שרוצים, אז בואו נקבל החלטה.

אבי רותם: עכשיו, זה לא רק אבי רותם מהנדס המועצה, אלא זה מחלקת ההנדסה במועצה האזורית תמר.

אבי רותם: מעבר לעלויות הישירות שהמועצה מוציאה על כל מיני פרוייקטים שהם פרוייקטים לאומיים.

אבי רותם: את תופעת התמר לא המועצה האזורית תמר יצרה.

אבי רותם: את תופעת הבורות מי שיצר, ואומר המכון הגיאולוגי, מי שיצר את תופעת הבורות זה מי שקיבל את ההחלטה לנצל את מקורות המים שמגיעים לים המלח.

אבי רותם: ואי אפשר לבוא ולהטיל על המועצה האזורית תמר, עם כל הכספים שיש לה, את כל הבעיות של מדינת ישראל.

אבי רותם: המועצה משתתפת ומממנת,

מל פולישוק-בלוך: כל מה שאמרת אני גם מסכימה אתך.

אסף מאיר: אני יכול רק להוסיף דברים, אם תתני לי שתיים שלוש דקות.

מל פולישוק-בלוך: כן.

מל פולישוק-בלוך: גם תתייחס למאה עשרים מיליון דולר של המלונות.

מאיר אסף: זה אחד הדברים שרציתי להתייחס אליהם.

מאיר אסף: פשוט סיימתי בוועדה הזו ויש לי עוד שתי וועדות אחרות.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו אתה מדבר על המלונות או התעשייה?

אסף מאיר: לא.

אסף מאיר: אני מדבר עדיין על הבולענים, בהיבט של הוועדה של המשרד לאיכות הסביבה, המשותפת של התשתיות ואיכות הסביבה, שעוסקת בנושא של מסמך המדיניות.

אסף מאיר: לגבי ההגנות, מדובר בנושא כבד מאוד, עם הרבה השלכות גם בראייה היסטורית של מה קרה כאן, מי ידע ומי לא ידע, אלף ואחד דברים.

אסף מאיר: כרגע נמצאים במצב שכמו שאבי תיאר, ואנחנו בקשר די שוטף בעניין הזה כך שכולנו מכירים, יש באמת בעיה עם שלב מה שנקרא אלף שתיים, זה השלב הקודם של ההגנה הזמנית, מה שנקרא, ומסתבר שחלק מהתכנון היה לא נכון וטעויות וכולי, וזה כסף.

אסף מאיר: אני אמנם לא מטפל בנושא הזה, אבל כיוון שבקונטקסט הכללי כן, אז אני יכול להגיד מה שאני יכול לומר באופן כללי.

אסף מאיר: עכשיו השאלה היא מה עושים.

אסף מאיר: יש מסתבר, למרות שההמלצה היא חד משמעית על פרוייקט שהאומדן המאוד מאוד ראשוני שלו זה מאה עשרים מיליון דולר, ואני אומר מאוד מאוד ראשוני, כי הנה עובדה שבשלב הקודם זה נאמד בכ-8-10 מיליון שקל, והנה אנחנו כבר צריכים להוסיף לזה, פלוס מינוס, שלושים.

אסף מאיר: אז גם המאה עשרים יכול להיות מאתיים ארבעים ויכול להיות גם שלוש מאות מיליון דולר.

קריאה: על מה אתה מדבר?

אסף מאיר: יכול להיות גם מאה, יכול להיות גם שמונים, לא יודע.

אסף מאיר: וגם יכול להיות שהוא לא פיזיבילי הנדסית.

אסף מאיר: זה גם יכול להיות.

אסף מאיר: אז נתקצב, אני לא יודע אם נתקצב.

אסף מאיר: אז אנחנו מודעים לזה.

אסף מאיר: אבל אנחנו לא מקבלים החלטות על שלוש מיליון דולר בבת אחת.

אסף מאיר: אז נכון, משרד התשתיות הגיש איזו שהיא החלטת ממשלה, היה לנו איזה שהוא ויכוח לגבי נוסח וחלק מההחלטה זה עדיין לא עלה בממשלה, זה נמצא שם.

מל פולישוק-בלוך: מי העלה את זה?

אסף מאיר: משרד התשתיות הגיש החלטה.

אסף מאיר: שנייה, זה עדיין לא עלה, זה נמצא בממשלה ואנחנו נתייחס ברגע שזה יעלה בממשלה.

מל פולישוק-בלוך: באוצר?

אסף מאיר: היתה ישיבה באוצר, היתה המועצה האזורית תמר, היה ידידנו מר זיכרמן, והיו עוד כמה חברים, גם משרד התיירות, משרד התשתיות, והוחלט בה ללכת להחלטת הממשלה שמנוסחת בימים אלה.

אסף מאיר: אני לא רוצה להתחייב על מה יהיה בה, אבל תהיה בה התייחסות גם לנושא של אלף שתיים, של כל מה שנשאר לטפל בו, וגם לנושא של שלב ב' לטווח הארוך.

אסף מאיר: אני אומר עוד פעם במאמר מוסגר: הממשלה לא יכולה לקבל החלטה חד משמעית על פתרון כזה או אחר, שעלותו לא ברורה, גם אם היא לכאורה ברורה, אבל היא כנראה לא ברורה, כשיש גם אלטרנטיבות, שלכאורה נראה שהן הרבה יותר יקרות, אבל צריך לבחון אותן, בין היתר בגלל כל מיני אספקטים שקשורים לטווח הארוך באמת.

אסף מאיר: לדוגמה, אני רק אזרוק כאן, קציר המלח, שמפעלי המלח לא אוהבים וטוענים שזה מאוד מאוד יקר, יכול להיות שזה לא כל כך יקר.

מל פולישוק-בלוך: קציר המלח,

אסף מאיר: אותה פעולה של הוצאת המלח שמצטבר.

אסף מאיר: הרי מה גורם לעליית המפלס?

אסף מאיר: אז אותה פעולה של הוצאת המלח, יכול להיות שבראייה ארוכת טווח אולי היא כן כדאית, כיוון שבשנה מסוימת אולי הפתרון שאנחנו מנסים היום לתת יהיה כזה שלא יעמוד.

מל פולישוק-בלוך: אולי למלא את הבולענים.

אסף מאיר: זו גם אפשרות.

אסף מאיר: אולי ביום מן הימים הפתרון הזה שאנחנו מנסים היום להקים אותו לא יעמוד, ואז בסופו של דבר, אם נרצה לפתח את האזור ולהמשיך לתת זיכיון למישהו בין אם זה יהיה לכל גורם אחר, יכול להיות שלא תהיה ברירה אלא לעשות את זה, ואז זה יהיה הרבה יותר יקר.

אסף מאיר: זאת אומרת, יכול להיות שבראייה ארוכת טווח יותר רצינית לא תהיה ברירה.

אבי רותם: הבעיה היא עשרים מיליון שקל כעת לתקופה של שנתיים, שבעוד שנתיים יהיו מיותרות,

מל פולישוק-בלוך: לשים פלסטר על משהו שאפשר לפתור אותו יותר.

אבי רותם: שהיום אין ברירה וצריך להוציא אותו כי לא פתרנו אותו אז, זה לא כיבוי שריפה אפילו.

אבי רותם: אני מדבר על עשרים מיליון שקל שברגע ששלב בית מתבצע, אותם עשרים מיליון שקל מתייתרים.

אבי רותם: כל יום שעובר זה עוד סכומים.

עמיר אידלמן: בלב שלם, אם בתשעים ושש היו פותרים את הבעיה בחוק הזיכיון של ים המלח יכול להיות שלא היינו צריכים לשבת כאן על הרבה דברים.

מל פולישוק-בלוך: היתה כאן ישיבה על הבנקים לפני שעה, ואתם באוצר הולכים היום למכירת בנקים, ואנחנו דיברנו על חוסר תחרות ועל מחיר העמלות.

מל פולישוק-בלוך: ואני בדיוק אמרתי משהו דומה למה שעכשיו אמרת: יש לכם עכשיו הזדמנות למכור נכון את הבנקים ולהפוך את השוק לתחרותי יותר.

מל פולישוק-בלוך: זה ימנע הרבה בעיות שאחר כך נצטרך להידרש להן, כולל היום.

מל פולישוק-בלוך: אבל האוצר לא עושה את זה.

מל פולישוק-בלוך: לא פותר את הבעיות מהשורש.

מל פולישוק-בלוך: רק מכבים שריפות כל הזמן, לפעמים אפילו לו, ובסוף אנחנו משלמים הרבה יותר.

מל פולישוק-בלוך: זו הבעיה שלנו במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא רק זה.

עמיר אידלמן: שלוש עבודות שנעשות במקביל, עבודת המחקר של המכון הגיאולוגי, עבודה של תה"ל על המועצה האזורית, סליחה, של הצוות ההנדסי, אני מתנצל.

עמיר אידלמן: הצוות של הבולענים.

עמיר אידלמן: והעבודה השלישית היא עבודה של הכנת מסמך מדיניות לעתיד ים המלח שניזום על ידי המשרד לאיכות הסביבה ומשרד התשתיות, כמו שעמוס הציג אותו בהחלטה, הוא מגובה בהחלטת ממשלה להכין אותו.

עמיר אידלמן: יש ממצאים ומסקנות מהחלק הראשון, יש מסקנות שהגענו אליהן, שאת רובן הציג עמוס.

עמיר אידלמן: אחת המסקנות המרכזיות, שאני חושב שמאוד חשוב להגיד אותה, היא שבכל החלטה שיקבלו, אפילו אם מחר בבוקר יקבלו החלטה להקים תעלת ימים, יובל ימים, המצב הנוכחי, יש מצב שמתפתחים בולענים, שערוצים מתחתרים, שמצב התשתית הוא מצב דינמי – המצב הדינמי הזה של ים המלח אפשר להגיד שיש וודאות הרבה יותר גדולה כיום להגדיר איך המצב הדינמי הזה יתקיים במהלך עשרים שלושים השנים הבאות.

עמיר אידלמן: יש וודאות שיתקיים עשרים שלושים שנה.

עמיר אידלמן: אנחנו חושבים שאחד הדברים הראשונים זה לגבש תפיסה תכנונית חדשה לאזור הזה.

עמיר אידלמן: לקחת את כל האמצעים, לראות איפה כן אפשר לפתח ואיפה אי אפשר לפתח, איפה יש דברים קיימים שאולי יש מקום לחשוב שנית על שימושי הקרקע בהם, ואיפה יש אזורים שהם בטוחים, ואפשר בהם לעשות שימושי קרקע עתידיים.

מל פולישוק-בלוך: להמשיך לחקור זה טוב.

מל פולישוק-בלוך: מי עוד רוצה להתבטא?

עמיר אידלמן: נכון.

עמיר אידלמן: זה חשוב מאוד לחקור.

דב ליטבנוף: אני רוצה להגיב על שני דברים: אחד, על האחריות שמטילים או שמנסים להטיל על המועצה האזורית תמר.

דב ליטבנוף: אי אפשר להגיד שהתקשורת לא משפיעה, אסף.

דב ליטבנוף: היא משפיעה גם עליכם.

דב ליטבנוף: והעובדה, אני שומע דברים מאוד ברורים מהדברים שאתה אומר.

מל פולישוק-בלוך: אני אסביר לך שנייה.

מל פולישוק-בלוך: הרבה לפני הכתבות האלה, אחרי שהיינו בסיור והתחלנו לעסוק בזה, אני דיברתי עם כמה שרים.

מל פולישוק-בלוך: שר הפנים למשל, שר התשתיות, וגם עם המשרד לאיכות הסביבה.

מל פולישוק-בלוך: ומכולם שמעתי את אותה תשובה, גם סביב ראש הממשלה,

דב לטבינוף: שמטיסים את הילדים במועצה האזורית תמר במסוקים,

מל פולישוק-בלוך: שאתם כל כך עשירים, שלא צריכים.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מסכימה עם זה, דרך אגב.

מל פולישוק-בלוך: זה לא בגלל התקשורת במקרה הזה.

מל פולישוק-בלוך: יש לכם כסף, אבל זה עדיין לא אומר שאתם צריכים להוציא את הכל על זה.

דב לטבינוף: תני לי להשלים.

דב לטבינוף: אני לא אפרוש פה את כל המטלות שמוטלות על המועצה מעבר לתעשייה, לתיירות ולהתיישבות שאנחנו מחזיקים באזור של מאה עשרים קילומטר.

דב לטבינוף: אז אני לא אתחיל לפרוש את העניין הזה ולהצדיק את ה-SO CALLED עשירים.

דב לטבינוף: אם היינו כל כך עשירים אז לא היו גרים באזור הזה אלף שלוש מאות תושבים, היו גרים הרבה יותר.

דב לטבינוף: אם היו מחלקים את הארנונה פר אלף שלוש מאות תושבים, שככה מציגים את זה, ולא מחשבים על מה אנחנו מוציאים את הכסף, ועובדה שמבקשים מאתנו כסף, אז ברור לחלוטין מה היה קורה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא יכולים לעסוק בכל כך הרבה התנצחויות.

דב לטבינוף: אז ברור לחלוטין שיש פה איזה משימה מסוימת.

דב לטבינוף: וללא תמיכה שלכם, ולבוא לראות בשטח באופן אמיתי במה אנחנו מתמודדים, ובצורה דמגוגית לשמוע את הדברים שראש עיריית דימונה וראש עיריית ערד מבטאים בתקשורת בצורה פשוט מחפירה, אז זה מה שיקרה.

דב לטבינוף: אז תהיה התנתקות גם כזאת.

דב לטבינוף: זה לנושא הזה.

דב לטבינוף: ואני מציע לבדוק את הדברים לעומק, ולא בצורה שטחית.

אסף מאיר: זו לא היתה הכוונה.

אסף מאיר: הכוונה שלי היתה לבוא ולהגיד של מי צריכה להיות האחריות.

אסף מאיר: זה שבהערת ביניים אמרתי, עזוב, זו היתה הערת ביניים, זו לא היתה הכוונה האמיתית.

אסף מאיר: מה שניסיתי להגיד בעצם, שהאחריות ברמה המוסרית נקרא לזה.

דב לטבינוף: חבר'ה, עושים לאזור הזה עוול תקשורתי.

דב לטבינוף: הסכומים שמדברים פה זה החזקה של שני מוצבים בעזה.

דב לטבינוף: ואנחנו מדברים על אזור ברמת חשיבות בינלאומית.

דב לטבינוף: אחד עשרה מיליון לאיזה שהוא דבר כזה או זה.

דב לטבינוף: אתם פשוט לא מבינים על מה אתם מדברים.

דב לטבינוף: זה החזקה של שני מוצבים בעזה לעומת אזור ים המלח.

קריאה: לא נכון.

דב לטבינוף: אל תגיד לי לא נכון.

חנן ברנשטיין: הוא נתן מספרים שהם יותר יקרים, דבר ראשון.

חנן ברנשטיין: יותר יקרים מהפתרון של הלגונה, אבל יותר זולים מהעבודה שהגיש שכטר על הקציר.

חנן ברנשטיין: אבל הויכוח הוא האם יש היתכנות ללגונה, וזה צריך לבדוק.

חנן ברנשטיין: ואם יש התכנות ללגונה – אז יש ויכוח.

חנן ברנשטיין: אם אין היתכנות ללגונה, אז או.קיי.

חנן ברנשטיין: אין ויכוח.

חנן ברנשטיין: וצריך לבדוק את זה.

דב לטבינוף: שנייה אחת, אתם הפסקתם אותי באמצע.

דב לטבינוף: בא מישהו ואומר, איך אומרים, בואו נבדוק אם יש היתכנות ללגונה, וזאת החלטת ממשלה, לא לזרוק עכשיו מאה עשרים מיליון דולר או מאתיים מיליון דולר.

חנן ברנשטייו: ובגלל זה אסף כשדיבר, אסף רץ לשלוש מאות מיליון.

חנן ברנשטייו: אסף, אצלך במשרד בשבוע שעבר סיכמתם שאתם לא רוצים לבדוק היתכנות.

חנן ברנשטייו: זה מה שסיכמתם.

מל פולישוק-בלוך: על מה מדובר?

דב לטבינוף: אני אומר:

דב לטבינוף: הבדיקה של ההיתכנות יכולה להסתכם בחמישה מיליון ש"ח.

דב לטבינוף: ואנחנו מדברים פה על פרוייקט בסדר גודל של מאה עשרים מיליון דולר או מאה חמישים מיליון דולר.

דב לטבינוף: בא מישהו זרק שקציר מלח יותר זול.

חנן ברנשטיין: דב, עזוב את הקציר.

חנן ברנשטיין: עזוב את הקציר.

חנן ברנשטיין: שיתן כסף להיתכנות.

דב ליטבנוף: תנו לי להשלים את המשפט.

דב ליטבנוף: אני מסיים.

דב ליטבנוף: גם כשמציעים הצעות אחרות , צריך לקחת את האחריות באי ההחלטה.

דב ליטבנוף: זאת אומרת, אם אנחנו נגיע לאלפיים ושמונה ולא נהיה עם פתרון קבע.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו אנחנו מבינים גם למה נבחרת.

מל פולישוק-בלוך: אתה מדבר לעניין.

עודד הראל: בהמשך לדב, רציתי להגיד שאנחנו דוחים את קבלת האחריות בגין ירידת מפלס הים.

עודד הראל: כמו שהסברתי, ירידת מפלס הים היא תולדה של עצירת מקורות הים הזה משיקולים לאומיים של מדיניות המים, זו נקודה ראשונה.

אבי רותם: בפיגור של חצי שנה.

עודד הראל: נקודה אחרונה, שזה לך, כיושבת ראש הדיון.

עודד הראל: רציתי לדון היום גם בנושא ה-TOR, שהוא נושא שאנחנו מאוד מאוד מודאגים ממנו.

עודד הראל: הנושא של ה-TOR שהולך כפי שנמסר פה לעלות לדיון ולקידום, מאוד מדאיג את מפעלי ים המלח.

עודד הראל: מתי נדון בנושא הזה?

עודד הראל: כי TOR זה איזה שהוא דו"ח מתנגש.

עודד הראל: ה-TOR שמשרד התשתיות רוצה לחסום.

קריאה: עם הירדנים.

עודד הראל: ה-TOR שהולך להיחתם עם הירדנים זה למעשה מתנגש עם מה שעמיר סיפר על וועדת המדיניות בנושא מפלס הים.

עודד הראל: אם יקבלו החלטה מייתרים את הכל.

עודד הראל: כבר החליטו על הבעיה, על הפתרון ועל הדרכים לפתרון.

מל פולישוק-בלוך: תראו, קודם כל אני מודה לכם על הדיון.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה היה מאוד מעניין.

מל פולישוק-בלוך: אני מקווה גם שזה יהיה מועיל, ואני שמחה שאתה פה, וגם נציגי, חבל באמת שהמנכ"ל לא הגיע .

מל פולישוק-בלוך: הוזמן המנכ"ל?

מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת.

מל פולישוק-בלוך: פשוט חשבתי שהיא מחליף עוד מעט אז לכן לא חשבתי על זה.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר ולא ייתכן שממשלת ישראל תסיר ידה מאחריות לטפל בבעיה.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו, איך מטפלים בבעיה?

מל פולישוק-בלוך: שמענו כאן שלוש חלופות, לא אחזור עליהן.

מל פולישוק-בלוך: אבל בוודאי שיש פתרונות.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני בהחלט רואה בחומרה את המחדל של ממשלת ישראל שאינה מטפלת בנושא בתכיפות הנחוצה.

מל פולישוק-בלוך: זה לא שהיא לא עושה כלום, בוודאי שהיא עושה, אבל זה לא בתכיפות ההכרחית נוכח מה ששמענו פה.

מל פולישוק-בלוך: מצד אחד, מפעל שייהרס אם לא נידרש לו בזמן, ומצד שני מלון שיקרוס, מצד שלישי תושבים שרוצים לחיות שם.

מל פולישוק-בלוך: אז אי אפשר להתעלם משלושת המרכיבים האלה, ואם אתם רוצים, לא פחות חשוב, תופעת טבע ייחודית בעולם שאנחנו קיבלנו את החסות עליה.

מל פולישוק-בלוך: ואי אפשר להתעלם, אפילו לא משרד האוצר.

מל פולישוק-בלוך: והמלונות זה עוד יותר, בקיצור, אנחנו כאן מדברים על שתי תעשיות שגם לכלכלת ישראל הן משמעותיות ולא יכולים להתעלם מזה.

מל פולישוק-בלוך: אני פונה שוב מעל במה זו, לראש הממשלה, להכיר בטיפול בים המלח כטיפול בפרוייקט לאומי.

מל פולישוק-בלוך: כשאני אומרת פרוייקט לאומי בעל דחיפות ובראש סדר העדיפויות אני מדברת על פרוייקט שנופל בין הכיסאות אם הוא לא מובל על ידי ראש הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: כיום, כפי ששמענו פה מהדיווח של האנשים, זה נופל בין הכיסאות.

מל פולישוק-בלוך: זה אומר אתה תשלם, וזה אומר אתה תשלם, ובסוף את, תסלחו לי, הפינטס האלה של חמישה מיליון היתכנות לכאן, ושנים עשר מיליון השלמת מחקרים לכאן אין.

מל פולישוק-בלוך: וכשאין לנו את הבסיסים האלה אי אפשר.

מל פולישוק-בלוך: לכן, קיבלנו פה את הסקירה של המחקרים והנתונים ששמענו פה של מה צריך לעשות, איזה מחקרים נוספים להשלמת הנתונים ואיסוף המידע, אני חושבת שזה דבר חיוני ביותר, ואני שוב חוזרת.

מל פולישוק-בלוך: אני תמיד נותנת את זה כדוגמה, ייבשו את החולה אולי לפני שבדקו לעומק, ואחר כך הציפו אותה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבטיחה לך שאם אנחנו נחסוך את העשרים מיליון שקל, אולי אני אפילו אוסיף קצת, את העשרים מיליון שקל האלה, אנחנו נשלם את המאתיים ואולי את השני מיליארד, וזה מה שיקרה לנו בסוף.

מל פולישוק-בלוך: כי כשנצטרך לפנות את האזור זה יעלה הרבה יותר מהעשרים מיליון שקל האלה.

דב ליטבנוף: את צריכה לעזור לי להביא את זה לשר הפנים.

מל פולישוק-בלוך: אני אמרתי: אני אביא את זה לכולם ביחד.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו צריכים בכוחות משותפים להציל את המקום, ויפה שעה אחת קודם.

מל פולישוק-בלוך: זה לא עניין לאמירה סתמית, זה חיים של אנשים שם.

מל פולישוק-בלוך: ואני מציעה לעשות את זה לפני שבאמת מישהו ייתן את חייו על העניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: אני שמחה לשמוע שאתה זוכר שהיוזמה וכל הדחיפה הגיעה מוועדת המדע.

מל פולישוק-בלוך: וועדת המדע, גם אם זה לא יהיה בראשותי, תמשיך לעסוק בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: אני מקווה שלפחות האוצר והממשלה כולה יידרשו לזה בהקדם.

מל פולישוק-בלוך: ואני רוצה להציע לך דב גם כן, אם יורשה לי.

מל פולישוק-בלוך: שאלתי אותך בתחילת הישיבה כמה כסף אתם משקיעים.

מל פולישוק-בלוך: במאבק שלך להוכיח למה לא צריך הכל להשית עליכם אתה חייב לבוא עם נתונים יותר ברורים.

מל פולישוק-בלוך: לא שהוא יבוא ויגיד המשכורת שלי.

מל פולישוק-בלוך: לא שזה תגיד לי בערך.

מל פולישוק-בלוך: תבוא עם נתונים.

מל פולישוק-בלוך: אני מוכנה להוביל את זה הלאה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.