ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 31, 2003-07-02 09:00

אילן שלגי: אני פותח את הישיבה.

אילן שלגי: אנחנו מקיימים ישיבה משותפת של ועדות החינוך והתרבות והעלייה, הקליטה והתפוצות.

אילן שלגי: אנחנו למעשה נקיים שתי ישיבות רצופות ונדון בבקשות של חברי כנסת לדיונים מהירים.

אילן שלגי: לפי סדר הזמנים שרשום אצלי, הבקשה הראשונה לדיון היא בנושא התבטאויות של מחנכת בית ספר ברמת-גן, לפי בקשה לדיון מהיר של חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

אילן שלגי: בשעה השנייה נדבר על אפליית בני העדה האתיופית במערכת החינוך – הצעה לדיון מהיר של חברי הכנסת אילנה כהן ואילן ליבוביץ.

אילן שלגי: אם יש פה בדיון הראשון גם אנשים שהוזמנו לצורך הדיון השני, אין לנו התנגדות שהם יישארו כאן, אבל קודם נתייחס לבקשתו של חבר הכנסת נודלמן.

אילן שלגי: מכיוון שאנחנו אולי רוצים לחכות עוד שתי דקות עד שיצטרפו המאחרים, אני רוצה למסור הודעה שנוגעת לוועדת החינוך והתרבות.

אילן שלגי: אתמול למדנו כולנו שוב על תוצאות של מבחן בינלאומי, שמציב את ישראל במקום מאד מדאיג.

אילן שלגי: זה כבר מבחן שלישי או רביעי בתקופה האחרונה.

אילן שלגי: כולנו כבר הבענו דאגה והתבטאנו בנושא הזה, אבל לפי הממצא האחרון נראה שלא תהיה ברירה אלא להיכנס בעובי הקורה בצורה שיטתית.

אילן שלגי: אני סבור שמשרד החינוך והתרבות בודק את המצב.

אילן שלגי: הרי פה מדובר בכשל של המערכת לדורותיה, לאו דווקא של מי שהיום עומד בצמרת ובניהול משרד החינוך.

אילן שלגי: אני חושב שאנחנו יכולים לתת קרדיט לכך שמשרד החינוך יעשה בדיקה ראויה על ידי אנשי מקצוע, ולכן לדעתי אין צורך בוועדת חקירה פרלמנטרית.

אילן שלגי: יחד עם זה, ועדת החינוך והתרבות של הכנסת תקיים החל מיום שני הקרוב סדרה של ישיבות שיתייחסו למצב העגום של התלמיד הישראלי ושל התוצר של מערכת החינוך הישראלית.

אילן שלגי: ישיבה ראשונה בנושא התקיימה כבר ביום שני, ולאחר מכן נקיים כל שבוע ישיבה, גם בשעות אחר הצהרים - כמובן באישור יושב ראש הכנסת כי זה יהיה בשעות המליאה - כולל פעם בשבוע בתקופה הפגרה.

מרינה סולודקין: האם זה לא מוקדם מדי לומר שהחלטת שלא תהיה ועדת חקירה בנושא זה?

אילן שלגי: אמרתי שאני לא אבקש.

מרינה סולודקין: אולי נדון בזה, ואחר כך נחליט.

אילן שלגי: מכיוון שאיזשהו עיתון ציטט אותי כאילו שאמרתי שאני אבקש זאת, מצאתי לנכון להבהיר שאני לא אבקש להקים ועדת חקירה בנושא הזה, אבל אם מישהו אחר יבקש זאת, כי זאת כמובן זכותו של כל אחד.

קולט אביטל: אני אתחיל אולי מהסיפא, בשאלה כן או לא ועדת חקירה.

קולט אביטל: אני הייתי חברה בוועדת החינוך והתרבות בכנסת הקודמת.

קולט אביטל: התקיימו כאן דיונים רבים.

קולט אביטל: היו דיונים מרתוניים בנושא הכשל, למשל בלימוד מתמטיקה, והיו מסקנות מדוע וכיצד המורים שמלמדים ילדים החל מכיתות נמוכות לא מוכשרים במיוחד לנושא הזה, לא אוהבים את הנושא, ולכן מעבירים מלכתחילה לילדים מסר לא סימפטי לנושא הוראת המתמטיקה או החשבון.

קולט אביטל: בכנסת הקודמת דנו לא מעט בכשל בהבנת הנקרא, והיו מסקנות.

קולט אביטל: ניתן זמן למשרד החינוך כדי ליישם את המסקנות.

קולט אביטל: שרת החינוך טענה שהיא קיבלה את המסקנות ושהיא נעזרת בהן.

קולט אביטל: אפילו פנינו אליה, במקרה בנושא הזה בשבוע הספר - אפרופו ספרים, גם הבנת הנקרא.

קולט אביטל: אני לא רואה שיש שינויים.

קולט אביטל: אני לא רואה שיש תוצאות.

קולט אביטל: לא ברור לנו האם זה קורה בשל כשלים בבירוקרטיה - המכונה הביורוקרטית אולי פועלת לאט מדי – או אולי השיטות הן לא השיטות הנכונות.

קולט אביטל: מדי כנסת אנחנו מתכנסים, וככל שעובר הזמן אנחנו שומעים על תוצאות יותר עגומות, זאת אומרת שמשהו לא משתנה.

קולט אביטל: לכן השאלה היא האם אתה רוצה לקיים דיונים מרתוניים – ואני אומרת את זה לא כחברה בוועדת החינוך והתרבות, כי לצערי זמני לא מאפשר לי לבוא, ואני דווקא בעניין הזה כן מוכנה לבוא, אם הדיונים יתקיימו אחר הצהרים.

קולט אביטל: אני אומרת את זה גם כמי שישבה פה בוועדה.

קולט אביטל: אנחנו לא עומדים במבחן התוצאות.

קולט אביטל: השאלה אם כמה ישיבות אחר הצהרים תעזורנה - מקסימום הן תעזורנה לנו ללמוד שוב פעם את הנושא - או אם צריך לנקוט בעמדה קצת יותר נחרצת, ולבדוק מול משרד החינוך מה התוכנית שלו, כיצד הוא לומד את התוצאות, האם הוא הציב לעצמו איזושהי תוכנית פעולה שתוך כך וכך זמן הוא רוצה לראות שיפור כל שנה.

קולט אביטל: יש משהו שצריך להוציא אותנו מן הדיונים המחודשים על הכישלונות, כדי שבכל זאת נוציא את העגלה הזאת מן הבוץ, מה עוד שהעגלה הזאת לא היתה קודם בבוץ.

קולט אביטל: התלמידים הישראליים הצטיינו כמעט בכל תחום ותחום.

קולט אביטל: אנחנו היינו בראש בכל תחום.

אילן שלגי: כשאנחנו היינו ילדים.

קולט אביטל: זה לא משום שאנחנו היינו ילדים יותר מוכשרים.

קולט אביטל: אולי זה בגלל שיטות ההוראה, אולי בגלל המוטיבציה, אולי בגלל דרך ההתנהלות של בתי הספר.

קולט אביטל: אני לא יודעת מה הסיבות לכך, אבל אני רואה שההידרדרות לא נעצרת ושכל הדוחות לא עוזרים וכל הדיונים שמתקיימים כאן לא עוזרים.

קולט אביטל: כיוון שאנחנו פותחים בנושא השני, אני שוב הייתי רוצה להדגיש שאנחנו קיימנו כאן מספר דיונים גם לגבי תלמידים רוסים ותחושות של אפליה, בוודאי בנושא של התלמידים האתיופים.

קולט אביטל: אנחנו שוב פעם גם בעניין הזה מגלים ששום דבר לא השתנה.

קולט אביטל: אני כמובן מברכת על הדיון המהיר, אבל הייתי רוצה לראות שנצא גם עם איזה שהן הצעות אופרטיביות.

אילן שלגי: כאמור, אנחנו מתחילים בבקשתו של חבר הכנסת נודלמן לדיון מהיר, ובשעה 10:00 נעבור לדיון בבקשותיהם של חברי הכנסת אילנה כהן ואילן ליבוביץ בנושא השני.

אילן שלגי: בבקשה, חבר הכנסת נודלמן.

מיכאל נודלמן: לשמחתי, המקרה שקרה בבית הספר ברמת-גן הוא לא מקרה כללי.

מיכאל נודלמן: אני הייתי חבר מועצה בקריית-שמונה, ושם היו הרבה ויכוחים על הנושא הזה.

מיכאל נודלמן: אנחנו גם יודעים על מקרים בבאר-שבע.

מיכאל נודלמן: אנחנו יודעים שיש הרבה מקומות שבהם רואים בעולים חדשים ילדים זרים והיחס כלפיהם הוא לא כמו לוותיקים, אבל מה שקרה כאן זה יוצא מן הכלל.

מיכאל נודלמן: מבחינתי, בבית-הספר מקבלים חינוך ותרבות.

מיכאל נודלמן: כל ילד צריך לצאת משם עם איזו תרבות, עם איזה חינוך.

מיכאל נודלמן: אם מורה מרשה לעצמה להגיד את הדברים שהיא אמרה, אני חושב שמשהו לא בסדר עם מערכת החינוך ומשהו לא בסדר עם המורה.

מיכאל נודלמן: אם המורה אומרת "בכיתה שלי לא תדברו רוסית", במקום להסביר לכל התלמידים שקהילה תרבותית לא מדברת שפה זרה שחלק גדול לא מבין אותה, אני חושב שזאת כמעט גזענות.

מיכאל נודלמן: אבל המורה אמרה עוד דברים – היא שאלה "למה בכלל הגעתם לפה"?

אילן שלגי: ברשותך, אני רוצה להבהיר שהמורה הזאת נמצאת כאן.

אילן שלגי: אנחנו לא בית משפט.

אילן שלגי: אנחנו בטח לא טריבונל, אנחנו לא פה כדי לבדוק עובדות, אלא כדי להתייחס לתופעה.

אילן שלגי: כשמישהו שאל אותי האם טוב שהמורה תבוא לכאן, אמרתי שזה נתון לשיקול דעתה.

אילן שלגי: אני מבין שהמורה הגיעה לפה, וכמובן שאנחנו נאפשר לה לדבר אם תרצה.

מיכאל נודלמן: היא שאלה אם הם באו רק כדי לקבל מכונית וזכויות.

מיכאל נודלמן: היא אמרה להם לחזור לרוסיה לאכול לחם עם בצל.

מיכאל נודלמן: אחרי זה המורה טענה שהיא לא אמרה את הדברים האלה.

מיכאל נודלמן: התלמידים בכיתה אומרים שהיא כן אמרה.

מיכאל נודלמן: גם פה אני חושב שאדם אחראי, אם הוא עשה טעות, יכול להיות שבאיזשהו לחץ הוא אמר דברים שהוא לא היה צריך להגיד, אבל כל אדם צריך להגיד סליחה אם הוא אמר את הדברים בלחץ.

מיכאל נודלמן: המורה עוד פעם אומרת שהיא לא אמרה את הדברים, ובכך היא גם נותנת דוגמה לילדים ומראה להם איך הם צריכים להתנהג – לעשות דבר לא טוב, ולהגיד שלא עשית אותו.

מיכאל נודלמן: אני חושב שזה לא חינוכי, ושאי אפשר לעבור לסדר היום על דבר כזה.

מיכאל נודלמן: אתה לא מעלה לסדר היום דבר מקרי.

מיכאל נודלמן: אני לא חושב שהמקרה הזה יוצא מן הכלל.

מיכאל נודלמן: אם אתם עכשיו מדברים על תוצאות מבחנים, זה משהו שגם פוגע קשות במשרד החינוך.

מיכאל נודלמן: אני חושב שמשרד החינוך מקבל תוצאות חריפות, כי זה בלתי אפשרי שהמורה הזאת תמשיך ללמד את התלמידים ולחנך את הילדים.

מיכאל נודלמן: איזה יחס ייתנו הילדים למורה אחרי המקרה הזה, כשהיא טוענת שהיא לא אמרה שבכיתה שלה ילדים לא ידברו רוסית?

מיכאל נודלמן: אני שמעתי שבמשרד החינוך היה על הנושא הזה דיון.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לשמוע איזה החלטות יש בנושא הזה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שההחלטות צריכות להיות חריפות, כי מצב מערכת החינוך שלנו הוא גרוע מאד.

מיכאל נודלמן: אני גם הייתי חבר ועדת החינוך יחד עם קולט אביטל, וכל הזמן אני אמרתי שהשיטה שמלמדים בארץ לא מביאה את הילדים לתוצאות טובות.

מיכאל נודלמן: עד התיכון התלמידים לא לומדים כל-כך טוב, ואחר כך בגימנסיה מתחילים ללמד.

מיכאל נודלמן: גם צריכים לדעת שבמקום שאני בא ממנו לא היה מורה שלא סיים לימודים באוניברסיטה.

מרינה סולודקין: תואר שני, רק בבית ספר יסודי היו מורים עם תואר ראשון.

מיכאל נודלמן: כשיש צלצול, המורה כאן עוזב את הכיתה מייד, והילדים לא יכולים אפילו לשאול אותו שאלה אחר כך.

מיכאל נודלמן: ככה עובדים פה.

מיכאל נודלמן: אני לא מספר סתם סיפורים.

מיכאל נודלמן: אני ביקרתי בקריית-שמונה בבתי-ספר, כי זאת החובה שלי.

מיכאל נודלמן: יש לי השכלה גבוהה, ואני פרופסור וגם הייתי מורה.

מיכאל נודלמן: פה הכל עובר בקלות, לא מלמדים את הילדים ללמוד, אלא מלמדים אותם רק לדעת מה שכתוב בספר.

יגאל יאסינוב: גם את זה לא.

מיכאל נודלמן: גם את זה לא מלמדים.

מיכאל נודלמן: גם יש לי נכדים וילדים, ואני יודע איזה השכלה אפשר היה לקבל "שם", איפה שרק אוכלים בצל ולחם.

מיכאל נודלמן: שם היתה השכלה טובה.

מיכאל נודלמן: בגלל זה אני חושב שמקרים כאלה צריכים לגנות מקצה לקצה, ושהמורה הזאת לא יכולה לעבוד במסגרת חינוכית.

אילן שלגי: לפני שנשמע את אנשי משרד החינוך וגורמים אחרים, אני רוצה שנזכור שאנחנו מתייחסים לתופעה ולא למקרה.

אילן שלגי: בכל זאת, מכיוון שהמורה הגיעה לכאן, את מוזמנת להתבטא בנושא הזה אם את רוצה.

יהודית ירקון: אני אשמח להתבטא אחרי מכובדים ממני.

30692: קודם כול, אני מצטרפת לאמירה הראשונה שלך חבר הכנסת, שגם אני לא יכולה לציין את התופעה הזאת כתופעה גורפת, לשמחתי.

30692: אנחנו בהחלט מדברים על קבלת כל אחד מהתלמידים, עד אחרון התלמידים באשר הוא, קודם כול בהיותו אדם.

30692: פה היתה בהחלט מעידה.

30692: נעשה בירור מעמיק עם המורה, עם מפקחת בית-הספר ועם מנהלת בית-הספר במחוז אצל מפקח המחוז.

30692: אני מציעה לשמוע את הדברים כמו שהם נאמרו, ואם המורה פה – הכי טוב לשמוע את זה ממנה, וגם מהמפקחת שעשתה תחקיר לא רק לגבי המורה, אלא גם דיברה עם התלמידים שהיו בכיתה.

30692: נאמרו דברים שאולי לא היה ראוי שייאמרו.

30692: הוברר בדיוק מה נאמר ומה לא.

30692: המורה נקראה לשימוע למשרד, ננזפה וקיבלה אזהרה חמורה לתיק האישי שלה.

30692: אני רוצה לתקן את מה שאמר חבר הכנסת – היא כן חזרה אל הכיתה וכן התנצלה על מה שהיתה צריכה להתנצל.

30692: כן נערכה שיחה בכיתה בנוכחות המורה ומנהלת בית-הספר על כל מה שהיה.

30692: אם מותר לי גם לציין, המורה היא איננה מורה חדשה, היא מורה ותיקה בבית-הספר, שזכתה גם להרבה שבחים לאורך השנים, כולל בימים אלה כשיש הורים שתומכים בה.

30692: אני לא אומרת שמה שנעשה היה בסדר, אבל אני חושבת שהקטע הזה מוצה, התברר, ואני מקווה שאנחנו יישרנו אותו ולא נחזור עליו.

יהודית ירקון: שמי יהודית ירקון, מחנכת ברמת-גן בבית-ספר "המתמיד" מזה 22 שנה.

יהודית ירקון: כן, אני בעלת תואר.

יהודית ירקון: כן, גם פה בארץ ישראל לומדים באוניברסיטה מורים שמלמדים בבית-ספר יסודי.

יהודית ירקון: אני מצטרפת לכל מילה של חבר-הכנסת נודלמן, שאכן אלה דברים שלא ייעשו בבית-הספר, ואכן אינני עושה אותם.

יהודית ירקון: עובדה שבמהלך 22 שנותיי כמורה בבית-ספר ברמת-גן לא היו דברים כגון אלו, ואין להכפיש את שמי כאילו שמישהו מהנוכחים מכיר אותי.

יהודית ירקון: אמנם אני מודה שהיתה פה פליטת פה אומללה בחודש האחרון אחרי 22 שנים שבהן זכיתי אך ורק לתשבחות, וכן אני בעלת תואר ראשון, וכן גם אני למדתי באוניברסיטה, אינני מורה משוק הכרמל או דברים כגון אלה.

אורי אריאל: לא צריך להשמיץ את שוק הכרמל.

יהודית ירקון: גם אצלנו זוכות המורות ללימודים אקדמיים.

יהודית ירקון: אכן נקראתי לבירור במשרד החינוך, בעקבות פליטת הפה האומללה שנעשתה.

יהודית ירקון: הוצאו דברים מהקשרם, הם יצאו מכלל פרופורציה.

יהודית ירקון: נאמרו הרבה מאד דברים, במטרה אחת בלבד – כדי להכפיש את שמי.

יהודית ירקון: אלו דברים שלא אמרתי בכיתה, ואני אומר אותם גם אם תוקם ועדת חקירה.

יהודית ירקון: לא אמרתי את כל מה שצוטט מפי ברגע זה שאמרתי, ואני אחזור ואומר זאת.

יהודית ירקון: הילדים בכיתתי יודעים שאני דוברת אמת.

יהודית ירקון: אכן התנצלתי גם באופן אישי, גם באופן פומבי, ננזפתי בתיק האישי, זאת אומרת שמשרד החינוך לא התרשל פה בתפקידו כפי שנרמז.

יהודית ירקון: ואני חושבת שבזה יכול להסתיים מחול השדים סביבי, שכנראה בעקבות מעמד המורה שהולך ונשחק החליטו שצריך לשחוק את יהודית ירקון עד עפר, ולזה אני לא אסכים, ולכן באתי לכאן היום, כדי להגן על שמי הטוב, שזה כל מה שנותר לי למעשה.

יהודית ירקון: 22 שנה תרמתי למערכת, אני תורמת, ולא – אני לא יוצאת בצלצול מהכיתה, ואני לא באה בדקה ל-8:00 אלא מגיעה ב-7:30 לבית-הספר.

יהודית ירקון: למרות שאני אמורה לעבוד רק חמישה ימים, אני מגיעה גם ביום החופשי.

יהודית ירקון: כן מצלצלים אליי בשעות הערב והלילה הביתה כדי לדון בבעיות אישיות, זאת אומרת שאפשר לפנות אליי גם אחרי הצלצול, גם בשעות הפנאי שלי אחר הצהרים שאמורות להיות מוקדשות למשפחה והן לא, גם בהפסקות כשאני אמורה לשבת בחדר המורים ולשתות קפה ואני לא.

יהודית ירקון: אני חושבת שאת מה שרציתי לומר אמרתי.

יהודית ירקון: אני אשמח לענות על כל שאלה שתעלה כאן.

אילן שלגי: גברת ירקון, כפי שאמרתי, אנחנו פה לא בית-משפט ולא איזה מסגרת שבאה לברר איזה מקרה.

יהודית ירקון: אבל אני מבקשת להגן על שמי הטוב.

אילן שלגי: זאת זכותך, ולכן כששאלו אותי אם טוב שהמורה תבוא, אמרתי שזה נתון להחלטתה ולשיקול דעתה.

אילן שלגי: אני גם יכול לומר לך שקיבלתי הבוקר טלפון מיושבת ראש ארגון ההורים ברמת-גן, שאמרה לי שזאת מורה מצטיינת.

אילן שלגי: יחד עם זה, את אומרת שאת מודה שהיתה פליטת פה אומללה.

יהודית ירקון: מודה.

אילן שלגי: שוב, אני אומר שאנחנו מדברים על תופעה ולא על מקרה.

קולט אביטל: אני מאד רוצה להודות לך, גם על כך שאת נמצאת פה, גם על יושרך וגם על אומץ לבך.

קולט אביטל: אותי הדברים מספקים.

קולט אביטל: אני חושבת שהלקח מזה נלמד.

קולט אביטל: אני חושבת שמה שחשוב כרגע זה להפיק לקחים בכיוון אחר.

קולט אביטל: אני בדעה שכל אותם הילדים שבאים לבתי-הספר, באים מתוך רצון, ומתוך רצון שלנו גם לקלוט אותם וגם שילמדו עברית, ולכן לגיטימי לעשות כל מה שניתן כדי שידברו עברית.

קולט אביטל: זה לא אומר שאסור להם לדבר ביניהם רוסית, אבל אני חושבת שצריך ללכת מהכיוון החיובי.

קולט אביטל: אני הייתי רוצה לראות שיוצא חוזר מנכ"ל לכל בתי-הספר, שמרענן את זיכרונם של המורים איך לעודד את הילדים לדבר ביניהם עברית ואיך ליצור את המוטיבציה ביניהם לנצל כמה שיותר את שהייתם בבית-הספר כדי לרכוש את השפה העברית.

מרינה סולודקין: אבל היה חוזר מנכ"ל.

קולט אביטל: אם היו מסתפקים בחוזר מנכ"ל אחד, לא היו צריכים לרענן את זיכרונם של המורים.

קולט אביטל: עובדה היא שמורה מצטיינת במשך 22 שנה – כנראה שמשהו עצבן אותה וגרם לאותה פליטת פה.

קולט אביטל: אני חושבת שזה לא יהיה רע, אם עוד פעם ייצא חוזר מנכ"ל, שאולי באיזו צורה כן יעודד את הילדים לדבר עברית ולא להטיל דופי באלה שגם מדברים את שפתם.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזאת עכשיו מסורת מאד יפה, ששתי הוועדות יושבות יחד ויש דיון משותף.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה תורם מאד.

מרינה סולודקין: תודה לכם על שיתוף הפעולה, שמצוין לראות אותו.

מרינה סולודקין: אני לא מדברת על המקרה הספציפי ואני לא מדברת על המורה, אבל בבתי-הספר הישראלים יש קונפליקט עדתי – יש קונפליקט עדתי בין חילונים, ולפעמים לצערי הרב המורים לא מתמודדים עם הקונפליקט הזה, ואפילו מצטרפים לצד לא נכון בקונפליקט הזה.

מרינה סולודקין: ישבנו כאן כשהוטלה אשמה על חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, שעודדה קונפליקט עדתי בין מזרחיים לאשכנזים בבית-ספר.

מרינה סולודקין: אני אמרתי אז ואני אומרת עכשיו, שהיו דברים בשנות ה-50 וה-60, אולי בשנות ה-70, אבל החברה הישראלית התמודדה איתם ושמה קץ לדברים האלה.

מרינה סולודקין: עכשיו אנחנו, לצערי הרב, ב"פרק" חדש.

מרינה סולודקין: ב"פרק" הזה יש קונפליקט בין הוותיקים לעלייה החדשה, שכולל את העולים מברית-המועצות לשעבר ואת האתיופים.

מרינה סולודקין: אני אומרת לכם, שלפעמים כשמורים ומנהלות בתי-ספר לא יודעים איך להתמודד עם הקונפליקט, קורים אסונות.

מרינה סולודקין: כך היה בבית-ספר בבאר-שבע, ואנחנו דנו בהתאבדות של ילדה שהיתה בארץ רק שנה וחצי, והתאבדה בגלל הרדיפה נגדה בבית-הספר.

מרינה סולודקין: המנהלת והמחנכות לא מצאו לנכון להגן על הילדה.

מרינה סולודקין: אחר-כך ראינו שמשרד החינוך גם לא יודע איך לברר את העניין ואיך להעניש את מי שצריך להעניש, כשיש בעיות בחינוך הישראלי.

מרינה סולודקין: אני חושבת שהמערכת לא מתקנת את עצמה בצורה נכונה.

מרינה סולודקין: יש לנו מערכת אחרת, מערכת של צבא ההגנה לישראל.

מרינה סולודקין: היה מקרה שהתעללו בפלסטינים, ואפילו הרגו אותם.

מרינה סולודקין: מה עשו אחר-כך?

מרינה סולודקין: פירקו את הפלוגה וזרקו את המפקדים.

מרינה סולודקין: אני היום העדפתי לשמוע את מנהלת בית-הספר הזה ולא את המורה.

ליאורה קשפיצקי: אני נמצאת פה.

מרינה סולודקין: אז אני אומרת לך שאני גם רוצה לשמוע אותך.

מרינה סולודקין: זה טוב לרענן את חוזר מנכ"ל, אבל אני חושבת שאולי צריך לעשות סדנאות או סמינרים למורים, כי בכל זאת מדינת-ישראל ממשיכה לקלוט עלייה, ויש הרבה בעיות.

מרינה סולודקין: צריכים להתמודד עם הבעיות.

מרינה סולודקין: לגבי התוצאות בהבנת הנקרא, אף אחד לא ספר כמה עולים היו בין אלה שנבחנו.

יולי תמיר: ספרו, מופיעה שם שאלה האם שפת ההורים היא שפת הילד.

קולט אביטל: הציונים הגרועים התייחסו לישראלים שזאת שפת אמם.

יולי תמיר: לא.

מרינה סולודקין: אני רואה שבתי-הספר הישראליים לא רוצים להחדיר את האסכולה של הלימודים ברוסיה, שמובילה להישגים טובים ומצוינים.

מרינה סולודקין: הם דוחים את זה יחד עם המורים והתלמידים.

מרינה סולודקין: אולי זה חלק קטן מהבעיה שלנו, אבל גם על זה אנחנו צריכים ורוצים לדבר.

אילן שלגי: אני מזכיר, שאנחנו החל משבוע הבא נתחיל לקיים סדרת ישיבות, ואז ננסה לאחוז את השור בקרניו.

ליאורה קשפיצקי: קודם כול, אני רוצה לומר שאני מצטרפת לדעתך, חברת הכנסת.

ליאורה קשפיצקי: גם אנחנו בבית הספר מאמינים שעלינו לקלוט כל ילד באשר הוא, אם זה עולה חדש או ילד בעל צרכים מיוחדים, וכך אנחנו נוהגים במשך שנים.

ליאורה קשפיצקי: בבית-הספר יש לנו יותר מ-10% עולים חדשים, שנקלטו בצורה יפה מאד.

ליאורה קשפיצקי: כל ילד שמגיע לבית-הספר, מוצמד לו חונך.

ליאורה קשפיצקי: לילדים הצעירים מוצמדים חונכים מכיתות גבוהות יותר.

ליאורה קשפיצקי: הילדים, כמובן, מקבלים תגבור בלמידת השפה העברית ושיחות עם יועצת בית-הספר.

ליאורה קשפיצקי: אנחנו משתדלים ועושים הכל, על מנת שיתאקלמו בצורה הטובה ביותר, ואני חושבת שזה תפקידנו.

ליאורה קשפיצקי: אני רוצה לומר שבמקרה הזה, כפי שהמורה הציגה את הדברים, הנושא טופל כמובן לאחר מעשה, כי זה לא משהו שמעיד על איזושהי מדיניות של בית-הספר ואי אפשר לעשות הכללות.

ליאורה קשפיצקי: כמו שאנחנו מבקשים לא לעשות הכללות כתוצאה ממקרים כאלה או אחרים, גם במקרה הזה אני מאד מבקשת לא להכליל על בית-הספר שקולט עלייה ובעד עלייה.

ליאורה קשפיצקי: אכן אנחנו חושבים שהמקרה הוא מקרה עגום, חבל שקרה, ואין ספק שהוא לא יחזור על עצמו.

ליאורה קשפיצקי: כל הילדים בבית-הספר שבעי רצון מההתאקלמות שלהם בבית-הספר, ומעולם לא היתה גם במקרה הספציפי הזה ועם הילד המסוים הזה איזושהי בקשה להתמודד עם התייחסות לא נכונה עקב המוצא שלו.

ליאורה קשפיצקי: אנחנו שוחחנו בכיתות על הנושא הזה.

ליאורה קשפיצקי: אני כמנהלת בית-הספר חושבת שצריך לטפל בנושא הזה, וצריך לעשות הכל כדי שמקרים כאלה לא יישנו בכל דרך שהיא.

יולי תמיר: האם יש כאן תלמידים מבית-הספר?

ליאורה קשפיצקי: לא.

יגאל יאסינוב: לצערי, בילדותי פעמיים הוצאתי מבית-הספר כדי להעמיד אותי במקומי.

יגאל יאסינוב: אז הזמינו את ההורים שלי.

יגאל יאסינוב: זה היה כמובן במדינה אחרת ובזמן אחר.

יגאל יאסינוב: אני פשוט אומר את זה כאדם שפעמיים חווה את החוויה הזאת כילד ונפגע ממנה.

יגאל יאסינוב: הוצאתי, והייתי חייב עוד לחזור עם ההורים שלי.

יגאל יאסינוב: פעם אחת גם הייתי חייב להתנצל.

יגאל יאסינוב: אני חוויתי כילד סיטואציה כזאת.

יגאל יאסינוב: חס וחלילה אני לא רוצה לדבר על המקרה הספציפי, על המורה או על בית-הספר.

יגאל יאסינוב: דרך אגב, למען גילוי נאות אני חייב להגיד שאחד מבני המשפחה שלי לומד בבית-הספר הזה, והוא אמר דברים טובים על בית-הספר.

יגאל יאסינוב: אני לא רוצה לדבר לא על בית-הספר הזה ולא על המקרה הזה.

יגאל יאסינוב: אני רוצה לדבר על דבר אחר לחלוטין.

יגאל יאסינוב: שנים רבות במדינת-ישראל, אחרי כל גל עלייה כל המערכת לומדת מחדש איך להתמודד עם מלחמה ורדיפה של חדשים.

יגאל יאסינוב: לא חשוב שקודם אלה היו בני עדות המזרח.

יגאל יאסינוב: אז ייחסו לאלה סכינים ועל נשים מעדה אחרת אמרו שהן זונות.

יגאל יאסינוב: נכון להיום יש תופעה חדשה – עולי דרום אמריקה.

יגאל יאסינוב: אני רוצה לברוח מהעניין של העולים הרוסים לעומת הוותיקים.

יגאל יאסינוב: הבעיה היא קשה.

יגאל יאסינוב: במשך שנים רבות המדינה לא ידעה איך להתמודד עם הבעיות ועדיין היא לא יודעת, ולא בגלל שבמשרד החינוך ובמשרדים אחרים רוצים או לא רוצים לטפל בזה.

יגאל יאסינוב: לפי דעתי, במקום לטפל בבעיה מוציאים עוד חוזר ועוד חוזר, וזה מס שפתיים.

קולט אביטל: זה לא מס שפתיים, אלה הכלים שיש למשרד.

יגאל יאסינוב: זה בדיוק מה שאני רוצה להגיד.

יגאל יאסינוב: אני חוזר ואומר שאני לא מדבר על המקרה הספציפי.

יגאל יאסינוב: אני מבקש בדבריי להתעלם מהמקרה.

יגאל יאסינוב: אני חושב שכן צריכה להיות ענישה מסוימת במשרד החינוך, אם אנחנו מדברים על משרד החינוך, ולא ענישה למורה, כי המורה יקבל את הענישה אם בית-הספר יקבל אותה ואם הממונה המחוזי יקבל אותה.

יגאל יאסינוב: פה אני רוצה להגיד לכם, שלפי דעתי מה שחסר במשרד החינוך זה לא חוזר מנכ"ל.

יגאל יאסינוב: העניין הוא שאין מחלקה כזאת – ואני חוזר ואומר שלא מדובר בפקיד – במשרד החינוך.

קולט אביטל: יש.

יגאל יאסינוב: מחלקת הקליטה הזאת לא יכולה להעניש את עצמה, ועל זה אני מדבר.

יגאל יאסינוב: אנחנו צריכים להביא לכך שבמשרד החינוך יהיה מישהו שיהיה היד, לא רק במקרים כאלה, אלא גם במקרים אחרים, יד שתוכל להעניש.

קריאה: זה קיים.

אילן שלגי: אולי צריך להיות יעד לתלונות.

אילן שלגי: האם יש נציב תלונות?

קריאה: יש.

יגאל יאסינוב: גם לתלונות וגם לענישה.

יגאל יאסינוב: אני חוזר ואומר, שבלי זה לא נתקדם, כי אחר-כך תבוא עלייה חדשה.

אורי אריאל: אני מודה לחבר הכנסת נודלמן שהעלה את העניין, ואני מצטרף לדברים שאמרה חברת הכנסת סולודקין לגבי שיתוף הפעולה שחוסך לנו הרבה זמן וגם נותן את ההקשרים הנכונים – לא רק כדי לרוץ לפה ולשם, העיקר לקיים דיונים.

אורי אריאל: אני רוצה להתחיל בבסיס - לפי הבנתי, ישראל היא מדינה שקולטת עלייה.

אורי אריאל: אין עוד דוגמה נוספת כזאת בעולם.

אורי אריאל: אין דברים כאלה.

אורי אריאל: קולטים מיליון איש ב-10 שנים, אז לא יהיו בעיות?

אורי אריאל: בטח שיהיו בעיות.

אורי אריאל: זה לא אומר שאם הכלל הוא בסדר, שאין תופעות כמו שאנחנו רואים.

אורי אריאל: עשה נכון יושב ראש הכנסת, שהוא אישר את זה לדיון מהיר.

אורי אריאל: אני מציע לא לעסוק פה בכלל בעניין הפרטי המסוים הזה.

אורי אריאל: שמענו את המורה, שמענו את מנהלת המחוז והבנו שהעניין טופל.

אורי אריאל: אולי אפשר היה לטפל בו קצת יותר טוב או פחות טוב, אבל כמו שיושב ראש הוועדה אמר, השאלה היא האם זאת תופעה - גם אם זאת תופעה קטנה, כי זאת לא צריכה להיות תופעה מאד רחבה.

אורי אריאל: גם מישהו שמתעצבן לא צריך להגיד דברים מהסוג הזה, הרי אנחנו נבחנים בשעות הקשות, ולא בשעות האחרות, כשהכל זורם והכל נינוח.

אורי אריאל: אוי ואבוי אם זה יקרה גם בשעות האלה.

אורי אריאל: אני יכול להציע דבר אחד – אני חושב שכדאי להציע למשרד החינוך ליצור מערכת רק של תגמול.

אורי אריאל: שמעתי את חברי שדיבר על הענישה.

אורי אריאל: אני לא יודע איך מענישים, אני יודע איך מתגמלים.

אורי אריאל: אם עושים תחרות ארצית, למשל, ואומרים שבמחוז תל-אביב בית-הספר הטוב ביותר בקליטת עלייה הוא בית-ספר "המתמיד", צריך לדאוג שהוא יזכה בעוד 50,000 שקל.

אודי בהט: יש בצנרת דבר כזה.

אורי אריאל: כיוונתי לדעת גדולים, ואולי תפרט על זה אחר-כך כמה מילים.

אורי אריאל: כך אתה יוצר איזשהו דבר חיובי.

אורי אריאל: עוד פעם אני אומר, שזה לא בא במקום ענישה.

אורי אריאל: שמענו שהיתה ענישה.

אורי אריאל: מי שחושב שנזיפה בתיק האישי למורה שעובדת 22 שנה זה שום דבר, טועה.

יגאל יאסינוב: אני לא דיברתי על ענישה כלפי המורה, אלא כלפי בית-הספר.

יגאל יאסינוב: יכול להיות שזאת תהיה ענישה כלכלית.

אורי אריאל: אני לא יודע איך מענישים בית-ספר.

אורי אריאל: אני לא אומר שלא, אבל צריך גם מקל וגם גזר.

אורי אריאל: בדרך כלל אנחנו מומחים במקלות, בלהרביץ אחד לשני.

אורי אריאל: אני מציע שמשרד החינוך יעדכן אותנו ב"גזרים" שנותנים לטובת בתי-ספר במוסדות חינוך ובכל מערכת ההשכלה, כולל ההשכלה הגבוהה.

אורי אריאל: אוניברסיטה שמסייעת יותר לקליטת עלייה תקבל תוספת.

אורי אריאל: נדמה לי שזה יכול להביא אותנו לאיזושהי תחרותיות והישגיות מהסוג היותר נדרש, וזה יכול אולי לשפר את המצב.

אורי אריאל: מי שיגיד שמשרד החינוך לא מטפל במשך השנים בקליטת עלייה, לא יודע על מה הוא מדבר.

אורי אריאל: כשאני מסביר שיש קבוצות שונות, יש ילדים שונים ויש ילדים חריגים, נותנים לזה דרך אגב את כל המשקל – לא מספיק כנראה, עובדה היא שיש עדיין תופעות כאלה.

אורי אריאל: אז מטפלים בילדים נכים וכו'.

אורי אריאל: צריך להמשיך לעקוב ולא להרפות מזה - אני חושב שהדיון הציבור עוזר לסדר קצת את הדברים – וללכת קדימה.

אילן שלגי: בתקופה שחלק מאתנו, הוותיקים יותר, גדלו פה בארץ בשנות ה-50 וה-60, מכיוון שמדינת-ישראל היתה חברה של מהגרים, בהרבה מקרים ההורים בבית דיברו שפה זרה והילדים היו אלה שבאו הביתה וביקשו מההורים גם ללמוד עברית, וגם המערכת עודדה את זה.

אילן שלגי: אני זוכר שאני בכיתה א' אמרתי להורים שלי: אנחנו פה במדינת-ישראל, אנחנו צריכים לדבר בבית עברית.

אילן שלגי: דיברו קצת עברית בבית, אבל בסך הכל השפה שדיברו בבית היתה אחרת, יקית.

אילן שלגי: כשראו ש"הילד" מתכוון לדבריו ברצינות ולא משיב להורים כשהם מדברים אליו בשפה אחרת, הם עברו לעברית וגם הבינו שזה נכון, כי גם היה לחץ חברתי כזה והמערכת חינכה לכך.

אילן שלגי: אחותי שנולדה שנתיים אחריי כבר גדלה על עברית.

אילן שלגי: מכיוון שהיתה עלייה גדולה מאד מברית-המועצות, אולי בגלל שזאת עלייה גדולה תוך תקופה קצרה יחסית, היא לטעמי, בצדק, רוצה לשמר את התרבות ואת השפה שלה, ונדמה לי שהיום המערכת כן מעודדת את זה.

אילן שלגי: אנחנו צריכים לזכור שהתחלנו לדבר על סיטואציה שבה ילדים מדברים רוסית בבית-הספר.

אילן שלגי: אני רוצה לשאול את נציגי מינהל אגף קליטת עלייה במשרד החינוך איך הם מתייחסים לזה.

אודי בהט: זה נכון שאנחנו עושים מאמצים גדולים וגם פועלים כדי שתישמרנה המורשות, השפה והתרבות של העליות השונות, גם לגבי העולים מחבר העמים וגם לגבי העולים מאתיופיה, ואנחנו רואים בזה דבר חשוב מאד.

אודי בהט: לא רק דבר חשוב מאד, אלא עצם השמירה על תרבות אחת ובנייה על גביה של תרבות חדשה היא יותר נכונה ויותר בריאה מאשר לפסוח על שני הסעיפים.

אודי בהט: מחקרים אחרונים בנושא העברית מדברים על כך, שלא רק שזה לא מפריע שמדברים בבית את שפת האם, אלא שזה אפילו עוזר לכך ששפה אחת לא נשכחת ונשארת שגורה כל הזמן בבית, ובלבד שבמסגרות האחרות הילד לומד יותר ויותר לדבר עברית.

אודי בהט: לא רק שאנחנו לא פונים לילדים ואומרים להם "לשבור" את השפה הרוסית, לצורך העניין בבית, אלא אנו אפילו רואים בזה דבר חיובי, כי שפה חדשה נבנית על גבי שפה שלא שוכחים אותה.

אודי בהט: זה ציטוט כמעט מדויק מהמחקרים האחרונים שיש בידינו, שעוסקים בהוראת השפה העברית.

אודי בהט: בלי לטייח ובלי להתייחס לעניין הספציפי שכבר נאמר על ידי כל גורמי המשרד שנמצאים כאן, בכל זאת יש פה יוצא מן הכלל שמעיד על הכלל.

אודי בהט: אמרה חברת הכנסת אביטל קודם בתחילת הישיבה, ששום דבר לא השתנה בנושא הזה.

קולט אביטל: לא אמרתי את זה על קליטת עלייה.

אודי בהט: בנושא של הקליטה אני חושב שישנה רגישות, בייחוד בזמן האחרון, לאור כמה תקלות שהיו גם בקרב בני העדה האתיופית ופחות בקרב אוכלוסיות אחרות.

אודי בהט: אנחנו סופר רגישים לעניין הזה.

אודי בהט: כל אירוע לא רק שנבדק ספציפית, אלא אני מפיק לקחים.

אודי בהט: אמנם חוזר זה דבר שולי, אבל יצא פעמיים חוזר בכל המערכת הכללית - בעקבות מקרה "צמח" באשדוד - על הרגישות הרבה שצריך לנקוט בה.

אודי בהט: משרד החינוך גם מפעיל פרויקטים בבתי-הספר – להבדיל מחוזרים - והוא מבצע את הדברים הלכה למעשה.

אודי בהט: מדובר בפרויקטים כאלה ואחרים שנועדו אך ורק לשילוב החברתי ולשיפור הדימוי העצמי של העולים וגם להוויה המשותפת שלהם.

קולט אביטל: אתם עושים גם סדנאות?

אודי בהט: אנחנו עושים סדנאות למורים בהיקף מאד גדול על אופן הטיפול ברב-תרבותיות.

אודי בהט: בשנה שעברה העברנו כ-2,500 שעות השתלמות, כשצריך לזכור שאלה זמנים קשים מאד של השתלמויות במשרד החינוך מבחינה תקציבית.

יולי תמיר: אני חושבת שהבעיה היא לא רק בעיה של מערכת החינוך.

יולי תמיר: מערכת החינוך היא לא מקום מנותק.

יולי תמיר: הילדים לא באים לבית-הספר אחרי שהם נשמרו בקופסה ולא ראו מה קורה סביבם.

יולי תמיר: לכן, בעיניי הבעיה שאנחנו רואים אותה לא פעם ולא פעמיים בבית-הספר היא בעיה חברתית הרבה יותר רחבה.

יולי תמיר: היא נוגעת לאופן שהתקשורת מתייחסת לעולים, היא נוגעת לאופן שהחברה כולה מתייחסת לעולים.

יולי תמיר: את המסרים האלה הרבה פעמים שומעים בבית, שומעים ברחוב, רואים בטלוויזיה, קוראים בעיתון.

יולי תמיר: אני מסכימה שאכן נעשית פעולה נקודתית בבית-הספר.

יולי תמיר: יש לנו מאבק, שהוא אפילו לא בראשיתו, כי הוא לא התחיל, נגד גזענות ואפליה וסטיגמות בחברה הישראלית.

יולי תמיר: הלא לא יעלה על הדעת שילד שואב את הרעיונות האלה מאיזשהו רגע בכיתה.

יולי תמיר: אנחנו יודעים מאיפה זה בא.

יולי תמיר: אנחנו יודעים שהחברה שלנו רוויה גזענות.

יולי תמיר: אני חושבת שהקהילה האתיופית סובלת מזה אולי יותר מכל קהילה אחרת, אבל גם העירו חבריי מברית-המועצות לשעבר, שזה קורה בכל מקום – זה קורה בפאב, זה קורה במועצת העיר וזה קורה ברחוב ובחנות.

יולי תמיר: לכן נראה לי שההמלצות שלנו לא יכולות להישאר – ואמנם זאת ועדת החינוך והתרבות – אך ורק בתחום החינוך.

אילן שלגי: אנחנו בישיבה משותפת עם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

יולי תמיר: אנחנו בדרך כלל באופן אוטומטי פונים למשרד החינוך, ונראה לי שפה הפנייה צריכה להיות פנייה ציבורית.

יולי תמיר: אני רוצה לתת דוגמה לדבר שהצליחו לעשות אותו, ותמיד כואב לי הלב שרק אותו הצליחו לעשות.

יולי תמיר: אני מדברת על המאבק המוצלח של ישראל בהגנה על פרחי בר.

יולי תמיר: הוא נבע מקמפיין ציבורי רחב מאד, לא רק במערכת החינוך, אלא יחד עם מערכת החינוך, בנושאים האלה.

קולט אביטל: את חושבת שהמשרד לקליטת העלייה היה צריך לעשות את זה?

יולי תמיר: אני חושבת שפה היה צריך לעשות איזשהו מאמץ על-משרדי או רב-משרדי.

יולי תמיר: היה צריך לעשות קמפיין משותף בעד הקשבה וסובלנות והבנה שהגיוון בחברה הישראלית זה דבר שתורם לחברה ולא מפריע לה.

יולי תמיר: יש דוגמאות לחברות רב-תרבותיות אחרות.

יולי תמיר: אנגליה שהפכה בשנים האחרונות לחברה רב-תרבותית, כתבה את הדוח הראשון על רב-תרבותיות.

יולי תמיר: המסקנה של הדוח היתה ברורה – קמפיין ציבורי.

יולי תמיר: הקמפיין הציבורי האנגלי - לא שאין שם בעיות, כי גם באנגליה יש בעיות מכאן ועד הודעה חדשה בהקשרים האלה – היה מאד משמעותי.

יולי תמיר: דרך אגב, תשימו לב שאם אתם באים לכל מקום רשמי באנגליה, אתם תראו את הגיוון כבר בקבלת הפנים, החל באנשים שעובדים בשדה התעופה וכלה בשומרי המלכה.

יולי תמיר: אצלנו זה לא חדר.

יולי תמיר: רב-תרבותיות אצלנו היא דבר מאד שטחי, היא לא דבר אמיתי, ועד שהוא לא יהיה אמיתי, הבעיות האלה לא ייפתרו.

יולי תמיר: לכן, ההצעה שלי היא שהישיבה המשותפת הזאת תקרא למאמץ הסברתי ארצי, שבו יהיה דגש על חשיבות הרב-תרבותיות בחברה הישראלית ועל הצורך להקשיב, לכבד ולקבל כשווה – לא סתם לקבל, ולא לקבל מתוך פטרונות, אלא לקבל מתוך שוויון – את כל מי שחי בארץ הזאת, לא משנה מה מצבו.

קולט אביטל: אני חושבת שאת צודקת.

קולט אביטל: בזמנו ניסינו להקים, אני מודה שלא בהצלחה רבה - למרות שנאבקנו מאבק די קשה כדי שזה יפעל - עמותה לסובלנות בכנסת.

קולט אביטל: יכול להיות שצריך לעשות פה איזה לובי חדש של חברי כנסת, שעוסק בעניין הזה והוא זה שרוצה לדחוף את הקמפיין.

יולי תמיר: א) זה אפשרי; ב) יש עמותה מצוינת לסובלנות בראשותה של מיכל זמורה כהן.

קולט אביטל: על זה אני מדברת.

יולי תמיר: שם עושים עבודה מאד טובה.

יולי תמיר: בסופו של דבר, כמו בכל עניין שאנחנו דנים פה בחדר הזה, השורה התחתונה היא כסף.

יולי תמיר: לכל האגודות האלה יש מעט מאד משאבים.

יולי תמיר: דרך אגב, חלק מהפרויקטים שהוזכרו כאן נעזרים בעמותות האלה.

יולי תמיר: גם לאלוף הר אבן יש פרויקט נפלא על כבוד האדם והסובלנות.

יולי תמיר: אז יש פרויקטים ויש עבודה, אבל אין מאמץ לאומי.

יולי תמיר: מה שהבדיל את המאמצים האלה מהמאמץ של פרחי בר זה שהיתה החלטה ממשלתית לתת דגש במשך שנתיים, שלוש שנים לנושא מסוים, וכשעשו את זה, זה נקלט.

אילן שלגי: גם בארצות-הברית דיברו שנים על כור ההיתוך, ואחר כך עברו לדבר על הפסיפס.

קולט אביטל: אבל כן השקיעו בזה מאמץ.

אילן שלגי: בוודאי.

קולט אביטל: משום שהלכו והרימו את כבודן של כל אחת מהקהילות.

אילן שלגי: גם בארצות-הברית עשו את מה שעשו בבריטניה - כל אחד מאתנו שונה, כולנו שווים.

אילן שלגי: אני ראיתי בכיתה א' בבית-ספר בהרצליה במסגרת תוכנית לדמוקרטיה איך ילדים בכיתה א' מתארים איך כל אחד הוא שונה – נראה אחרת, בא ממקום אחר.

אילן שלגי: כל אחד שונה, ויחד עם זה כולם יחד.

קולט אביטל: זאת אחת הסיבות שקיצצו את התקציב להוראת הדמוקרטיה.

קולט אביטל: ..

יולי תמיר: אנחנו צריכים לקרוא לאיזשהו קמפיין.

יולי תמיר: הוא צריך להיות מתוקצב בכספים ממשלתיים, כי לעמותות בחברה האזרחית אין כסף, אז חבל להטיל את זה על כתפיהן.

יולי תמיר: דרך אגב, במונחים ממשלתיים לא מדובר בהרבה כסף.

יולי תמיר: אני אתן לכם דוגמה טובה.

יולי תמיר: הפרויקט של הפלורליזם היהודי היה לדעתי מאד מוצלח, כי הוא החדיר את העניין של פלורליזם.

יולי תמיר: הוא עלה מיליון וחצי שקל.

יולי תמיר: צריך להבהיר שלא מדברים על משאבים פנומנליים, אלא על שני מיליון שקל שירימו קמפיין כזה.

קולט אביטל: לפני כמה שנים עשו קמפיין לצו פיוס.

אילן שלגי: אבל אנחנו יכולים פה בכנסת לעשות את זה, ופה זה לא יעלה כסף.

אילן שלגי: בכל זאת, שומעים אותנו.

יולי תמיר: לא, בשביל זה צריך סטיקרים, פוסטרים, billboarding, מודעות בעיתונים, ג'ינגל בתוכניות הנוער – זה צריך להיות משהו שיעבור ויגיע לנוער.

איוב קרא: אדוני היושב ראש, אנחנו התרגלנו בשנים האחרונות – לפחות מאז שאני במערכת הפוליטית – שכל פעם שקורה דבר כזה, כולם עומדים דום ומנסים לתקן אותו.

איוב קרא: זה מה שנקרא כיבוי שריפות.

איוב קרא: אני באתי לישיבה כי אני אוהב את העדה האתיופית.

קולט אביטל: אנחנו עוד לא הגענו לנושא הזה.

אורי אריאל: מה ההבדל?

איוב קרא: אני לא אהיה בדיון הבא.

איוב קרא: הגזענות וההתבטאויות הקשות הללו פוגעות לדעתי קודם כול בחברה באופן כללי ובאווירה השוררת במדינה.

איוב קרא: אני חושב שכל פעם שקורה דבר כזה, אנחנו צריכים לבוא בטענות קודם כל לעצמנו – להורים, למשפחה, לבית.

איוב קרא: לדעתי, זה קורה בקרב אנשים שביסוד החשיבה שלהם הם אנשים לא שוויוניים, אלה אנשים שלא חושבים שצריכים להיות שווה בין שווים במדינה דמוקרטית, שאין הבדלי צבע ודת.

איוב קרא: ההבדל היחיד בין אדם לאדם יכול להיות בין אדם אנושי יותר או פחות.

איוב קרא: צריך להסתכל על הדברים בצורה הזאת.

איוב קרא: אני חושב שמערכת החינוך צריכה להקדיש מחשבה לנושא הזה.

איוב קרא: המלחמה נגד גזענות מתחילה בבית וגם בבית-הספר.

איוב קרא: אם לא ניתן את הדעת בבית ובבית-הספר לנושא, אנחנו כאנשי ציבור צריכים להרים את הדגל הזה.

איוב קרא: נכון אמרו גם חברת הכנסת קולט אביטל וגם חברת הכנסת יולי תמיר – צריכים להרים דגל של שוויון, כדי שאנשים לא יחזרו כל פעם על הטעויות הללו.

איוב קרא: בסופו של דבר, זה פוגע בסיכוי להביא לאינטגרציה אמיתית במדינה.

איוב קרא: אני ראיתי עכשיו ששרת החינוך עשתה מהלך היסטורי חכם מאד – הכניסה תוכנית לימוד על הדרוזים, ועל זה אני מברך אותה בהזדמנות הזאת.

איוב קרא: כל פעם שסגן אלוף דרוזי מוריד את המדים, אנשים בחברה משמיצים אותו.

אילן שלגי: ועושים לו קשיים בשדה התעופה.

איוב קרא: מה שקורה לאתיופים זה מה שקורה לי ולך, ברגע שיש סימנים שאתה לא חלק מהחברה.

איוב קרא: חשוב מאד לחשוב שקודם כל האתיופים והחלשים במדינת-ישראל, להם צריך לתת את ה"פוש", כדי שהחזקים לא יחשבו שרק להם מגיע במדינה.

אלי זרחין: אדוני היושב ראש, גברתי היושבת ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אגודה ישראלית למען ילדים עולים מפעילה מרכז מידע וייעוץ לתלמידים עולים.

אלי זרחין: כ-10% מהפניות אלינו, ובשנה האחרונה היו כ-50 פניות, היו בנושא איסור לדבר בשפת אם, רוסית בעיקר, בהפסקות בבתי-הספר.

אלי זרחין: ילד שלומד בבית-ספר יסודי לא לומד שם בגלל רצונו שלו.

אלי זרחין: הוא נמצא לפי חוק לימוד חובה, שזה חוק של מדינת-ישראל.

אלי זרחין: בחוק הזה כתוב, שהשר יקבע את הנהלים.

אלי זרחין: הוצאו חוזרי מנכ"ל שמדברים על זכותו של הילד לדבר שפת אם בבית-ספר ועל הצורך של בית-הספר לתמוך בזה.

אלי זרחין: איפה האכיפה?

אלי זרחין: מה משרד החינוך עושה עם זה?

אלי זרחין: שני הורים שפנו אלינו, פנו למשטרה וביקשו להגיש תלונה על הפרת הוראה חוקית, והמשטרה סירבה.

אלי זרחין: המשטרה אמרה שיש המלצות של היועץ המשפטי לממשלה, ושמשרד החינוך יפתור את זה.

אלי זרחין: הכנסת הקודמת קיבלה חוק זכויות התלמיד, שאומר שאסור להעניש תלמידים על רקע לימודים.

אלי זרחין: אנחנו מקבלים תלונות רבות של תלמידים עולים חדשים, שעכשיו הענישו אותם בבית-הספר על רקע הישגים נמוכים, בגלל שהם לא לומדים לבגרות ובגלל קשיי שפה.

אלי זרחין: איפה האכיפה?

אלי זרחין: מה המשרד עושה בנידון?

אלי זרחין: חוזר מנכ"ל משרד החינוך, בעיניי, זה חלק מהפרצוף של מדינת-ישראל.

אלי זרחין: צריך לחשוב איך אפשר לבצע אכיפה.

אלי זרחין: אומרת כאן מנהלת בית-הספר שכשעולה חדש נכנס לבית-ספר, היועצת מדברת אתו.

אלי זרחין: אדוני היושב-ראש, באיזו שפה היא מדברת אתו?

אלי זרחין: אנחנו שנתיים מנהלים מאבק מול משרד החינוך - אודי בהט ניהל אתנו מאבק, אבל לצערי אין לו מספיק כוחות – לפתוח קורס התאמה והכשרה למורים מהעדה האתיופית, הקווקזית, הבוכרית והארגנטינאית, כדי שמורים שמדברים אחת מהשפות האלה יעברו הכשרה ויעבדו כיועצים חינוכיים בבתי-ספר שיש בהם ריכוז גבוה של ילדים עולים.

אלי זרחין: משרד החינוך דוחה את זה כל הזמן.

אלי זרחין: יכול להיות שהצעת הסיכום של הוועדה המשותפת של ועדת החינוך והתרבות וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות צריכה להתייחס לאו דווקא לנושא של הילדים.

יולי תמיר: לא רק לעולים, כמו שאמר חבר הכנסת איוב קרא, אלא לכל מי ששונה.

אלי זרחין: אני חושב שזה דבר מאד מבורך.

אלי זרחין: בקדנציה הקודמת אף פעם לא קיימו דיון כזה בוועדת החינוך והתרבות.

יהודית גידלי: בכנסת הקודמת לא היה דיון בנושא עולים?

אלי זרחין: את הנושאים שאנחנו העלינו העבירו לוועדה העלייה, הקליטה והתפוצות.

יהודית גידלי: אז אני מבקשת לתקן שזה יותר מלא מדויק.

יהודית גידלי: בוא נדייק בעובדות.

יוסי שריד: זה פשוט לא נכון.

אלי זרחין: אני מתנצל אם אני טועה.

אלי זרחין: אני עדיין מעלה הצעה לחברי הכנסת הנכבדים לקיים ועדה משותפת של ועדת החינוך והתרבות ושל ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא של ילדים ונוער עולה.

אלי זרחין: אולי אין לה כספים, אבל יהיה לה מספיק כוח כלפי כל החברה, ולא רק כלפי מערכת החינוך.

אלי זרחין: תודה רבה.

מרינה סולודקין: רציתי רק לומר שהקמתי לובי למען הנוער העולה.

מרינה סולודקין: כולם מוזמנים.

אילן שלגי: אנחנו נשמע את נציג ההורים, ואחר כך את נציג משרד החינוך שיתייחס לדברים וישיב עליהם.

עזרא נועם: לגבי ההערה בהתחלה על המחקר שהתפרסם אתמול – מקום 35 במתמטיקה ובהבנת הנקרא.

אילן שלגי: על זה דיברנו בהתחלה.

אילן שלגי: זה לא נושא הישיבה הזאת, ואנחנו קצרים בזמן.

אילן שלגי: אם אתה רוצה להתייחס לתופעה של יחס לא נאות לעולים, בבקשה.

אילן שלגי: אם לא – תודה.

עזרא נועם: זה קשור לזה בדיוק.

עזרא נועם: הנושא השלישי שלא דיברנו עליו ושהופיע במחקר אתמול זה הפערים.

עזרא נועם: אנחנו מובילים בפערים, וזה קשור לנושא, כי חלק גדול מעולי אתיופיה והעולים מחבר העמים נמצאים כרגע בעשירונים התחתונים, ולכן הפערים מדברים עליהם גם כן.

אילן שלגי: העולים מחבר העמים הם בדרך כלל, לפחות במתמטיקה ובמדעים, בעשירונים העליונים.

עזרא נועם: לא דיברנו על המתמטיקה ועל הבנת הנקרא.

אילן שלגי: אני גם מדבר על פערים חברתיים.

עזרא נועם: אנחנו מובילים בעולם בפערים סוציו-אקונומיים בכל שכבות האוכלוסייה, ולכן חלק גדול מעולי אתיופיה וחבר העמים שנמצאים בעשירונים הסוציו-אקונומיים התחתונים, הם בתחתית הסולם מבחינת הישגים לימודיים, וזה נושא שלא דיברנו עליו.

עזרא נועם: לפי דעתי, הנושא של פערים בין השכבות יותר מזעזע מהנושא של הישגים במתמטיקה.

עזרא נועם: באשר למורה ירקון, אני רוצה להגיד שפנו אליי בתור נציג של ארגון ההורים ועד הכיתה, ועד בית-הספר והוועד המחוזי שלהם, כולם עם שבחים מכאן ועד הודעה חדשה לגבי המורה.

עזרא נועם: ארגון ההורים עומד מאחורי ועדי ההורים שתומכים במורה.

אלי זרחין: במה הם תומכים?

עזרא נועם: הם תומכים בזה, כי היא מורה מעולה.

מרינה סולודקין: זה גם אומר משהו, אם אחרי שערורייה כזאת תומכים ותומכים.

מיכאל כהן: אני רק רוצה להתייחס לשני דוברים שדיברו לפני כן.

מיכאל כהן: לגבי יועצים חינוכיים, נדמה לי שבוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות היתה שאילתא לגבי יועצים חינוכיים, והיא הגיעה לשרה.

מיכאל כהן: השרה אמרה שאם יהיו מספיק מועמדים מתאימים על פי כישורים, נפתח קורס כזה ליועצים.

מיכאל כהן: אתם מבקשים להיות שותפים לכל דבר בעניין הזה.

מיכאל כהן: אנחנו נוכל לקבל הצעות מכם, אבל המיון ייעשה על ידי משרד החינוך.

יולי תמיר: מה זאת אומרת?

יולי תמיר: זאת לא שאלה כמה מורים רוצים, אלא זאת שאלה כמה מורים צריכים.

יולי תמיר: משרד החינוך צריך להחליט, אם בבית-ספר מסוים יש יותר מאחוז מסוים של עולים – כי אי אפשר לעשות את זה לטובת ילד אחד – למשל 10% עולים, ובית-הספר צריך לקבל מגשר שמדבר בשפת הילדים, אם זאת אמהרית, רוסית או ספרדית.

יולי תמיר: זה לא שאלה של רצון של מורים, אלא של מדיניות של משרד החינוך.

30692: אני רוצה להעיר שדווקא ברמת-גן יש כבר למעלה מעשר שנים מורה יועצת, יותר מאחת, שהיא עצמה עולה חדשה ותיקה, וזה תפקידה.

אילן שלגי: חשבתם למשל להיעזר בסטודנטים, לפחות לעניין האתיופים, בני העדה ואולי אפילו במסגרת פר"ח, מה שלא מצריך תוספת תקציבית?

מיכאל כהן: בעבר קיימנו קורס מגשרים למורים מאתיופיה וגם למורים מחבר העמים.

מיכאל כהן: היו בעבר קורסים כאלה.

מיכאל כהן: יש מגשרים בבתי-הספר, אולי לא מספיק.

מיכאל כהן: אמרתי שגם אם נצטרך עוד קורס נוסף כזה, אנחנו נקיים אותו.

מיכאל כהן: אם יהיו מועמדים מתאימים בעלי כישורים, נקיים אותו.

מיכאל כהן: השרה ענתה לשאילתא הזאת ונתנה תשובה חיובית.

מיכאל כהן: אם יהיו מועמדים מתאימים, אנחנו נפתח קורס כזה.

יולי תמיר: אתם צריכים למצוא אותם.

יולי תמיר: אתם צריכים לאתר מועמדים.

יולי תמיר: לא יכול להיות בית-ספר שיש לו X ילדים עולים, שלא יהיה בו אף מורה מתאים.

יולי תמיר: זאת העבודה שלך.

מיכאל כהן: לגבי אכיפה, יש מחלקה למינהל בכוח אדם, ויש הוראה שתפקידה לטפל בענייני משמעת, אם יש בעיות עם מורים.

מיכאל כהן: יש נהלי אכיפה, השעיה וכל מיני סנקציות אחרות שקיימות.

מיכאל כהן: אלה דברים קיימים שלא צריך ליצור אותם.

אילן שלגי: מתי בפעם האחרונה השעיתם מורה בגלל יחס לא נאות לתלמידים?

מיכאל כהן: אני לא יודע את הפרטים האלה.

אילן שלגי: אני שואל פרטים.

אילן שלגי: האם היו מקרים כאלה בשנה האחרונה?

מיכאל כהן: אני מעריך שכן.

יוסי שריד: אני מניסיוני יכול לומר לך, שהטיפול במחלקה הזאת הוא – א) איטי מאד; ב) הוא בדרך כלל חסר תוצאות, אבל העניין הזה קיים.

מיכאל נודלמן: אם ועד ההורים עומד מאחורי המורה, זה אומר שהבעיה היא יותר עמוקה ממה שחשבתי.

יגאל יאסינוב: אני לא מאמין שאתה אומר שההורים של הילד שנפגע מבקשים ממך להגן על המורה.

יגאל יאסינוב: זה לא הגיוני.

עזרא נועם: זה מה שקיבלתי בכתב.

יגאל יאסינוב: כשהורים של הילד שנפגע מבקשים לתמוך במורה, זה לא הגיוני.

מרינה סולודקין: זה לא הגיוני, אבל אופייני.

אילן שלגי: תודה רבה לגברת ירקון.

קולט אביטל: אני רוצה לקרוא את החלטת הוועדה.

קולט אביטל: ועדות החינוך והתרבות וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות דנו היום בהתבטאויות גזעניות כלפי תלמידים עולים מחבר העמים במערכת החינוך.

קולט אביטל: הוועדות מחליטות: מדובר בתופעה רחבה של גזענות וחוסר סבלנות החוצה את כל החברה הישראלית.

קולט אביטל: הוועדות פונות לממשלה לקבל החלטה לערוך קמפיין ממלכתי להדברת התופעה.

קולט אביטל: בעקבות המקרה הספציפי שאירע בבית-הספר ברמת-גן, פונות הוועדות למשרד החינוך: לרענן את ההוראות למורים בנושא קליטת עולים בחוזר מנכ"ל; לערוך סדנאות כדי לצייד את המורים בכלים שיאפשרו להם לטפל בעימותים עדתיים.