ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 66, 2004-03-16 13:30

מל פולישוק-בלוך: אני מברכת את כל מי שהגיע לכאן היום, ליום החג הלאומי שלנו, חג המדע, יום המדע הלאומי.

מל פולישוק-בלוך: זה לא קורה כל יום בכנסת, שאנחנו שמים את הפוקוס על נושא המדע ולכן, אני מאוד שמחה שהגעתם.

מל פולישוק-בלוך: אדוני, שר המדע, אליעזר-מודי זנדברג, פרופסור יעקב זיו, נשיא האקדמיה הלאומית למדעים, מר לורנס גומבינר, נציג השגרירויות הזרות בישראל, הנציג המדעי של ארצות הברית.

מל פולישוק-בלוך: מר אלי הורביץ, יושב ראש חברת "טבע" וחתן פרס ישראל ובעיקר אתם, האורחים, המון חיילים, תלמידים ולא סתם חיילים.

מל פולישוק-בלוך: יש אתנו כאן את כל פרוייקט "תלפיות", שזה העתיד הכי טוב שיכול להיות לנו במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אני נורא שמחה שבאתם.

מל פולישוק-בלוך: יחד אתנו כאן, שגרירים ונספחים מדעיים, שיש להם תרגום ואני מברכת אתכם שבאתם.

מל פולישוק-בלוך: מפקדי וחניכי פרוייקט "תלפיות" שהזכרתי, צעירים, תלמידים ממכון ויצמן ותלמידי אשכולות הפיס, אתם תציגו את עצמכם מאוחר יותר.

מל פולישוק-בלוך: אנשי משרד המדע ומשרדי ממשלה, מדענים, אנשי אקדמיה, פורום מדענים ראשיים, מומחים שמלווים אותם, חברי כנסת, שלצערי הרב איני רואה אותם אך הבטיחו שיגיעו, אבל הנה, כבר יש נציגות, ברגע זה נכנס חבר כנסת ועובדי הכנסת.

מל פולישוק-בלוך: לכולם, תודה רבה שבאתם.

מל פולישוק-בלוך: לפני שאפתח בדבריי, אני רוצה לברך ולהודות למי שעזר להכין את היום הזה, במיוחד לענת לוי, מנהלת הוועדה, שעושה עבודה נהדרת כל השנה.

מל פולישוק-בלוך: המון תודה, ענת.

מל פולישוק-בלוך: יחד אתה, איילת חכמיאן וענת כהן.

מל פולישוק-בלוך: ולמרכז המחקר והמידע שלנו, דורון, אהרון ודנה נויפלד, שבלעדיהם אנחנו לא יכולים לעסוק במחקר, כי בלי מידע ובלי ידע אנחנו לא יכולים לעשות כלום.

מל פולישוק-בלוך: תודה לזמרת שתופיע אצלנו היום, אוריאן יוסף.

מל פולישוק-בלוך: למירי יכין, שארגנה לנו את הכל, תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: בלעדייך אי אפשר.

מל פולישוק-בלוך: על שתי התערוכות שראיתם, האחת של משרד המדע על המו"פים האזוריים והשניה, של מוזיאון המדע בירושלים, המון תודה למיה הלוי, שנמצאת אתנו פה.

מל פולישוק-בלוך: תודה לכולכם.

מל פולישוק-בלוך: עתה אני רוצה לעבור לדבריי, כיושבת ראש ועדת המדע, משום שבשביל זה אנחנו פה וזו מטרת היום: בישראל של היום, במאה ה-21, אנחנו מתייחסים למדע כדבר מובן מאליו ואנחנו נוטים לשכוח את תרומת המדע והמדענים לחיינו היום-יומיים.

מל פולישוק-בלוך: כיושבת ראש ועדת המדע בכנסת וכמי שמאמינה בכל ליבה במדע, אני מתייחסת לכך כאל גורם בעל החשיבות הגדולה ביותר על הכלכלה והחברה בישראל.

מל פולישוק-בלוך: זה הגורם אשר יש בו את הפוטנציאל והיכולת לקדם את ישראל להיות מדינת מדע מהמובילות בעולם, בעלת משק מפותח, כלכלה משגשגת שגשוג שיאפשר לנו לדאוג אמיתית, גם לחלשים שבקרבנו.

מל פולישוק-בלוך: כדי להמחיש את הקשר בין מדע וכלכלה, אני אספר לכם סיפור קצרצר: לפני שנים רבות, זה היה בתחילת המאה ה-19 באנגליה, היה מדען בשם פרדיי.

מל פולישוק-בלוך: הוא היה פיסיקאי וכימאי, שעיקר תהילתו ממחקריו בחקר החשמל.

מל פולישוק-בלוך: יום אחד, ביקר במעבדתו ראש ממשלת אנגליה.

מל פולישוק-בלוך: פרדיי הראה לו את התגליות והפיתוחים, ראש הממשלה מאוד התלהב אך בסוף הסיור הוא שאל את המדען: תגיד לי, זה נהדר, אבל מה ייצא לנו מזה?

מל פולישוק-בלוך: בשביל מה זה טוב?

מל פולישוק-בלוך: פרדיי ענה לו: אינני יודע בשביל מה זה טוב, אבל יום אחד, אתם תגבו על כך הרבה הרבה מסים.

מל פולישוק-בלוך: זה בדיוק מה שקורה.

מל פולישוק-בלוך: מישהו בכלל יכול לתאר לעצמו את החיים שלנו בלי חשמל?

מל פולישוק-בלוך: זה התחיל כמדע.

מל פולישוק-בלוך: המדע, אם כך, אינו מנותק מחיי היום יום שלנו.

מל פולישוק-בלוך: להיפך, השפעתו על כל תחום ותחום מחיינו היא עצומה.

מל פולישוק-בלוך: בריאות, תקשורת, איכות אוויר ומים, מחשוב, תחבורה, יצירת מקורות אנרגיה, חקלאות וכל דבר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו משתמשים ללא משים בפיתוחים מדעיים טכנולוגיים רבים ורבים מהם פותחו כאן, אצלנו, במעבדות מחקר באקדמיה ובתעשייה.

מל פולישוק-בלוך: ביום חגיגי זה, אני קוראת מעל הבמה המכובדת הזאת לממשלת ישראל, ובראשה ראש הממשלה מר אריאל שרון, לא להסתפק בחגיגות, לא להסתפק בכרזות ובדיבורים על חשיבות המדע.

מל פולישוק-בלוך: צריך לעשות את המתחייב.

מל פולישוק-בלוך: להשקיע משאבים במדע ובטכנולוגיה.

מל פולישוק-בלוך: שר המדע, שיושב כאן עמנו, הצליח במאמצים מרובים להגדיל את תקציב משרדו.

מל פולישוק-בלוך: תדעו לכם, שזה לא פשוט.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת, שהוא היחיד בממשלה שהצליח לעשות את זה.

מל פולישוק-בלוך: אתם יודעים שבימים קשים אלה כולם מקצצים.

מל פולישוק-בלוך: אבל גם ההצלחה הזאת היא טיפה בים, לעומת המשאבים שאנחנו זקוקים להם למדע ולטכנולוגיה.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שקורה באמת.

מל פולישוק-בלוך: תקציבי האוניברסיטאות קוצצו במאות מיליונים והפגיעה היא בעיקר במחקר.

מל פולישוק-בלוך: תקציבי מדענים ראשיים במשרדי הממשלה השונים קוצצו כמעט באופן סופני הייתי אומרת, אל מתחת למסה הקריטית, שחיונית לקיומו של מו"פ – מחקר ופיתוח ממשלתי ותעשייתי.

מל פולישוק-בלוך: תקציב המדען הראשי במשרד התמ"ת, שם מרוכז מרבית התקציב הממשלתי, קוצץ אף הוא במאות מיליוני שקלים ואנחנו כאן, בכנסת, ניהלנו מאבק להצלת התקציב הזה והצלחנו להחזיר מקצת מהמיליונים האבודים האלה.

מל פולישוק-בלוך: כל זה מצביע על מגמה מאוד מסוכנת לעתידה של מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אם ממשלת ישראל לא תשכיל להבין כי בהון האנושי עתידנו, שלעניות דעתי חשוב לא פחות מעניינים מדיניים וביטחוניים במדינה, לא יהיה השינוי החיוני לעצם קיומה של מדינת ישראל כמדינה מתקדמת ונשקע לתהומות העולם השלישי, כשהטובים בינינו יעזבו אותנו עם ה"לפ- טופ", זה מאוד פשוט, ויפתחו את המו"פ בארצות הנכר.

מל פולישוק-בלוך: צריך לזכור, שמדינות אחרות במערב ובמזרח הבינו כי עתידן במדע ובטכנולוגיה.

מל פולישוק-בלוך: הן משקיעות מיליארדים.

מל פולישוק-בלוך: גם מדינות קפיטליסטיות משקיעות מיליארדים מהקופה הציבורית.

מל פולישוק-בלוך: הן מתקדמות בקצב מסחרר ואנחנו עלולים להישאר רחוק מאחור.

מל פולישוק-בלוך: שלא נשכח כל יום, כי ללא השקעה מסיבית היום במדע, ההווה שלנו יישאר ללא עתיד.

מל פולישוק-בלוך: אני פונה גם לתקשורת: התקשורת צריכה לתת חשיפה גדולה יותר למדענים ולמדעניות שלנו, להמצאות ולחידושים שהם מהמובילים בעולם.

מל פולישוק-בלוך: אפשר וצריך להציג את עבודתם הנהדרת בתקשורת ולא מוכרחים להתמקד רק על השלילי והמדכא במדינתנו.

מל פולישוק-בלוך: יש מה להציג.

מל פולישוק-בלוך: חשיפה תקשורתית חיונית ביותר להגברת המודעות לעצם חשיבות המדע והטכנולוגיה בחיינו.

מל פולישוק-בלוך: היא חשובה הן להשפעה ציבורית על הגדלת תקציבים והן לשכנוע יותר צעירים וצעירות לפנות ללימודים בתחומי המדע השונים.

מל פולישוק-בלוך: בכנס זה, נציג לכם מקצת ההישגים של המדע הישראלי, פרי עבודתם של מדעניות ומדענים ישראלים, צעירים וצעירות גם כן.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו כאן הופעה של פרוייקט מיוחד של צעירים וצעירות ובהמשך, אנחנו נפתח את זה.

מל פולישוק-בלוך: גם של הצבא.

מל פולישוק-בלוך: בחרנו בפיתוחים הקשורים בתעשייה, שיש להם פוטנציאל כלכלי מזהיר.

מל פולישוק-בלוך: בתחומים מגוונים במחקר הרפואי, החקלאי, בתעשייה הביטחונית ובטכנולוגיה מתקדמת חדשנית המכונה: ננו-טכנולוגיה.

מל פולישוק-בלוך: היום תקבלו הסבר מה זה, למי שאינו יודע.

מל פולישוק-בלוך: נשמע על פיתוח טכנולוגיה לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים, כדי לצמצם את הפער התפקודי בינם לבין אוכלוסייה שאין לה בעיות.

מל פולישוק-בלוך: כל זה טיפה בים ההמצאות, החידושים והתגליות, להם התוודענו בישיבות ועדת המדע כאן, בכנסת, ובסיורים המרובים שערכנו בכל רחבי הארץ, מאילת בדרום ועד רמת הגולן בצפון, כי אנחנו מאמינים בקשר הבלתי-אמצעי עם כל מרכז מחקר אקדמאי, תעשייתי או ממשלתי.

מל פולישוק-בלוך: אני בטוחה, שתצאו מכאן גאים יותר ומרוצים יותר, בידיעה שיש דברים ואנשים נפלאים במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: לפני שאני מוסרת את זכות הדיבור לשר אליעזר זנדברג, שאני גאה לומר שהוא ממפלגתי ואני גאה לומר ששנינו עוסקים במדע ובטכנולוגיה, כי אנחנו חושבים שזה העתיד שלנו ואנחנו מאוד מאמינים בזה, אני רוצה להכריז מכאן, שוועדת המדע והטכנולוגיה בכנסת תשים לעצמה את השנה, כשנת המדע והתעשייה.

מל פולישוק-בלוך: השנה שבה נחבר את המדע והתעשייה, כדי לקדם את כלכלת מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: כבוד השר זנדברג, בבקשה.

אליעזר זנדברג: צהרים טובים.

אליעזר זנדברג: גברתי, יושבת ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, חברת הכנסת מלי פולישוק, רבותיי המדענים, פרופסור יעקב זיו, מר אלי הורביץ, מר גומבינר, נציג השגרירויות הזרות, שגרירים, אנשי מדע, תלמידים, מפקדים ומחנכי "תלפיות", אני מאוד שמח שבאתם לכאן היום.

אליעזר זנדברג: עבורי, זה יום שהוא יום חג.

אליעזר זנדברג: אני לא זוכר לפני כמה שנים הכנסת החלה את היוזמה הזאת.

אליעזר זנדברג: נדמה לי, שחבר הכנסת נודלמן היה הראשון שהוביל זאת ובעיניי, הכינוס הזה הוא כינוס חשוב, כי הוא נותן אפשרות לבוא וקצת לסכם, קצת לדבר, קצת לזכור מה קרה ואולי גם מה יקרה.

אליעזר זנדברג: אני סקרן כמו כולכם, לשמוע את אנשי המקצוע.

אליעזר זנדברג: אני עורך דין במקצועי ולא עסקתי במדע.

אליעזר זנדברג: אבל, אני חייב לומר שאתה לא צריך להיות מדען על מנת להבין את החשיבות של המדע ותרומתו למדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: מדע במאה ה-21 איננו עניין של מותרות.

אליעזר זנדברג: מדע במאה ה-21 הוא עניין של תשתיות.

אליעזר זנדברג: זוהי תשתית בדיוק כמו רכבות, בדיוק כמו כבישים.

אליעזר זנדברג: לומר לכם את האמת, זה הרבה יותר מכך.

אליעזר זנדברג: התשתית המדעית היא בעצם מה שמוביל אותנו לא מנקודה לנקודה במדינת ישראל אלא מוביל אותנו מכאן אל העתיד.

אליעזר זנדברג: מה שלא נעשה היום בעניין הזה, לא יהיה מחר.

אליעזר זנדברג: את המסקנות הללו אני מנסה להעביר פעם אחר פעם סביב שולחן הממשלה שבו אני יושב, כשר המדע והטכנולוגיה.

אליעזר זנדברג: אני חושב, שאני מייצג את אינטרס המדע ואת אינטרס או ענייני המדענים והדבר הזה לא פחות חשוב בעיניי.

אליעזר זנדברג: אני חושב, שמשהו קרה, יש שינוי.

אליעזר זנדברג: המשרד היחיד שתקציבו עלה לא בהרבה, הוא המשרד שלי, על פי הנחיית ראש הממשלה.

אליעזר זנדברג: אני יושב יחד עם אביגדור יצחקי, אנחנו מקיימים דיונים בשאלה כיצד אנחנו נמנף מימון למחקרים בתחום הננו-טכנולוגיה, שאנחנו רואים אותו כאחד התחומים החשובים של מדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: זו פעם ראשונה שאני מדבר על זה פומבית, אבל הצעות ראשוניות מתגבשות ממש בימים אלה.

אליעזר זנדברג: כיושב ראש ועדת השרים למדע וטכנולוגיה, אני נתקל כמעט מדי יום בשאלות חשובות לקיומה של חברה אנושית ורק המדע יכול לתת עליהן את התשובה, בין אם מדובר בחקר כדור הארץ, במענה לשינויים אקלימיים באמצעות תצפיות מלוויינים או ממחקרים הנעשים על פני הקרקע.

אליעזר זנדברג: בין אם עסקינן בגילוי פתרונות חדשים לירידה המדאיגה באפקטיביות של תרופות אנטיביוטיות או בהתמודדות עם הצורך לספק מזון למין האנושי או להיאבק במדבור ורק הבאתי דוגמאות.

אליעזר זנדברג: סוגיות כאלה ונוספות – רק המדע יכול להבטיח את המשך קיומו של המין האנושי ואת התפתחותו.

אליעזר זנדברג: אנחנו מדברים כאן על מדע יישומי ואני רוצה להגיד מילה גם על המדע הבסיסי.

אליעזר זנדברג: הסיפור שיושבת הראש סיפרה לפני כן, זו דוגמה קלאסית למדע בסיסי.

אליעזר זנדברג: אתה לא יודע מה יהיה, אבל אתה בטוח שהוא יגיע.

אליעזר זנדברג: המדע היישומי הוא אותו שלב שבו משרדי עוסק יותר, שבו אתה מנסה לכוון את המחקר המדעי על מנת להגיע לתוצאה שתשפיע באופן מיידי ברמת הידע על יצירתם של סטרט-אפים, של מקומות העבודה במסגרת התעשייה וכדומה.

אליעזר זנדברג: רוב תושבי העולם משתמשים היום בצורה כזו או אחרת בתוצרי טכנולוגיה מתקדמת.

אליעזר זנדברג: הטכנולוגיה יצרה מציאות חדשה, לפיה רק מדינות מתקדמות ובעלות תשתית מדעית מתקדמת, מסוגלות לבנות כלכלה המעניקה לתושביהן סיכוי לחיים בכבוד וברווחה.

אליעזר זנדברג: אולם, עלינו לזכור שטכנולוגיות אלה החלו את דרכן במעבדות המחקר.

אליעזר זנדברג: אין מדינה כמו מדינת ישראל, המכירה ומוקירה את משמעותו המעשית של המדע.

אליעזר זנדברג: הנשיא הראשון של מדינת ישראל, חיים ויצמן, היה מדען.

אליעזר זנדברג: מכון ויצמן אותו הקים נקרא על שמו והוא אחד מעשרת מכוני המחקר הטובים בעולם.

אליעזר זנדברג: אחת הפעולות הראשונות שעשתה התנועה הציונית, היתה, להקים אוניברסיטה בירושלים, האוניברסיטה העברית ובטכניון, מוסד אקדמי מכובד מאוד, שנמצא בעירי חיפה, שם התנהל המאבק על השימוש היומיומי בשפה העברית, שגם הוא נרשם כאחד מנקודות הציון החשובות בתולדות התנועה הציונית.

אליעזר זנדברג: למדע בישראל תרומה עצומה לביטחון הלאומי.

אליעזר זנדברג: הוא העניק את הבסיס להצמחתה של תעשייה טכנולוגית מפוארת, המשמשת כיום כעמוד השדרה הכלכלי של מדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: בעולם הגלובאלי, בו רעיונות, מוצרים והון עוברים ממקום למקום, גם המדע הוא גלובאלי.

אליעזר זנדברג: הוא נשען על שיתופי פעולה בין-לאומיים וזהו נדבך נוסף של הפעילות שמשרדי עוסק בה.

אליעזר זנדברג: אני חייב לומר לכם, במסגרת הפעילות כחבר כנסת, המגע עם גורמים בעולם היה סביב שאלות פוליטיות וזה לא היה קל.

אליעזר זנדברג: כל הזמן הויכוחים: בא נשנה בהחלטה את המילה הזאת וניסיונות להגן על שמה של מדינת ישראל מפני האויבים ופתאום, אתה מגיע כשר מדע לדיונים ולפגישות ואתה רואה עד כמה המדע הישראלי מוערך ועד כמה המדע הישראלי הוא כלי לשיתוף פעולה בין-לאומי.

אליעזר זנדברג: עד כמה המדע הישראלי הוא השגריר הטוב ביותר של מדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: בכוחו לפתוח דלתות רבות, גם דלתות כבדות והייתי אומר אפילו דלתות נעולות.

אליעזר זנדברג: כשר המדע, תפקידי להביא את ענייני המדע אל שולחן הממשלה.

אליעזר זנדברג: אני חושב, שהעובדה שהצלחנו להעלות את התקציב השנה ושיש נכונות ואוזן קשבת, תוביל אותנו להישגים.

אליעזר זנדברג: אבל, הדברים נעשים מטבע הדברים, לא ביום ולא בשנה.

אליעזר זנדברג: גם מחקרים מדעיים עורכים יותר מאשר כמה ימים.

אליעזר זנדברג: אנחנו ממשיכים בפעילות הזאת ואני עדין סבור, שצריך להגדיל את תקציב המדע במדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: זהו אחד מיעדיי ואני מקווה שאעמוד בו.

אליעזר זנדברג: אני חושב, שמפגשים כמו המפגש שמתקיים כאן היום רק מחזקים את כל העוסקים במלאכה ומבהירים פעם נוספת את אשר כולנו יודעים: המדע הוא העתיד של מדינת ישראל.

אליעזר זנדברג: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: פרופסור יעקב זיו, נשיא האקדמיה הלאומית למדעים, בבקשה.

יעקב זיו: תודה רבה.

יעקב זיו: אדוני, שר המדע והטכנולוגיה, גברתי, יושבת ראש ועדת המדע והטכנולוגיה בכנסת, מר גומבינר, מר אלי הורביץ, חברי כנסת, מוריי ורבותיי, אפתח דבריי בהבעת תודה בשם קהיליית מדעני ישראל, על יוזמת ועדת הכנסת למדע וטכנולוגיה וועדת השרים למדע וטכנולוגיה, להכריז על היום הלאומי למדע כאירוע ממלכתי.

יעקב זיו: יפה עשו גם באמצם את הצעת האקדמיה הלאומית למדעים, השוכנת בכיכר איינשטין בירושלים, בתוככי גן המדע על שם אינשטיין, לבחור ביום הולדתו של אלברט אינשטיין כיום המתאים לאירוע ממלכתי זה.

יעקב זיו: מה חשיבותו של יום המדע?

יעקב זיו: לכאורה, ידוע לכל כי ישראל היא מדינת מדע.

יעקב זיו: למדינת ישראל המספר הגבוה ביותר של פרסומים מדעיים לנפש.

יעקב זיו: מדינת ישראל, שאוכלוסייתה קטנה מזו של ערים רבות בעולם, מייצרת למעלה מאחוז אחד של הפרסומים המדעיים בעולם.

יעקב זיו: יתרה מזאת, חדשנותה של ישראל במדע וטכנולוגיה הנביטה תעשייה עתירת ידע וטכנולוגיה, תעשייה שהאדירה את יכולתה של ישראל להתחרות בשווקי העולם.

יעקב זיו: תרומתה של מדינת ישראל הובילה גם לפריחה מדעית במדעי הרוח.

יעקב זיו: הדומיננטיות של מדעי ישראל במדעי הרוח והחברה, בכל הקשור לחקר ארץ ישראל ותולדות ישראל.

יעקב זיו: תוך הסכנה שבהכללה, ניתן לדבר על שני סוגי מחקר ופיתוח, כפי שציין שר המדע לפניי: המחקר ארוך הטווח, שהכוח המניע שלו הוא הסקרנות והרצון ליצור ידע חדש והצורך בשימור הידע האנושי הקיים.

יעקב זיו: מחקר כזה, איננו מכוון ויש לראות בו תרומה לתרבות האדם ולרווחתו.

יעקב זיו: מחקר זה מתבצע בעיקר בין כותלי אוניברסיטאות המחקר בישראל.

יעקב זיו: לחליפין, המחקר המכוון הוא מחקר ופיתוח המבוסס על הישגי המחקר ארוך הטווח, הנובע מצורך מוגדר ומטרתו, קידום התעשייה, הכלכלה והחברה בישראל ורווחתה.

יעקב זיו: מחקר כזה, מתבצע באוניברסיטאות ובתעשייה בתמיכה מכוונת של ממשלת ישראל.

יעקב זיו: בלשון מליצה, ניתן לומר שבעוד שהמחקר המדעי ארוך הטווח הוא דבר שבין החוקר לבין בוראו, הרי המחקר המכוון הוא דבר שבין החוקר והמפתח לבין קונו, תרתי משמע.

יעקב זיו: המחקר המדעי, על שני גווניו אלה, ראויים לתמיכה ועידוד מתמשכים ויציבים והדגש על המילה יציב, אך ראוי, שכנסת ישראל, האמורה לדון בכל ימות השנה בדרכים לקדם, להגדיל ולהאדיר ולתמוך במדע בישראל, ראוי לה שתתפנה להרף קט ביום חג זה, ותתבשם בהישגי מדעני ישראל.

יעקב זיו: על יום המדע לשמש כנקודת מוקד גם לקידום אוריינות הציבור הרחב, בכל הקשור למדע ולשיטה המדעית.

יעקב זיו: זאת בעיה קשה.

יעקב זיו: אספר לכם קוריוז שקרה לי בכניסה לאולם.

יעקב זיו: הסדרן החליט שאני נספח מדעי של מדינה זרה והוא שאל אותי אם אני מבין עברית.

יעקב זיו: אמרתי שאני מבין עברית אבל לא מבינים אותי.

יעקב זיו: אני חושב, שזאת הבעיה של המדע בישראל.

יעקב זיו: רבותיי, מדע ואמונה אינם תרתי דסתרי.

יעקב זיו: הסקרנות המדעית נובעת במידה רבה מתוך השתאות בפני מעשה הבריאה, השתאות המרחיבה דעתו של אדם.

יעקב זיו: חובה עלינו להבהיר לציבור את משמעותה של השיטה והמחשבה המדעית.

יעקב זיו: לא הרי אסטרולוגיה כהרי אסטרונומיה.

יעקב זיו: לא הרי נומרולוגיה כהרי תורת המספרים ולא הרי תורת הקבלה כהרי קמעות ואמונה באלילים ומזיקים.

יעקב זיו: מגוון ההרצאות היום אמור לשמש עדות נאמנה לכך, אני מקווה.

יעקב זיו: אסיים בציטוט מדברי אלברט איינשטיין שאמר: "קיומנו כעם לא ייכון בלא טיפוח מתמשך של ההשכלה והדעת".

יעקב זיו: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת ממר לורנס גומבינר מהשגרירות האמריקאית, הנספח המדעי, לומר את דבריו.

מל פולישוק-בלוך: בבקשה.

לורנס גומבינר: (מדבר באנגלית, להלן תרגום דבריו)

לורנס גומבינר: את מי שמטילים ספק בקשר בין מדע לבין מדיניות לדוח, אפנה לדוח של המועצה למודיעין של ארצות-הברית משנת 2000, שכותרתו: מגמות גלובליות בשנת 2015.

לורנס גומבינר: בדוח זה, הוועדה סבורה כי המדע והטכנולוגיה הם בין שבע המגמות שתעצבנה את העולם ב-2015.

לורנס גומבינר: אנו בערך ברבע הדרך.

לורנס גומבינר: הדוח חזה, כי טכנולוגיות המידע, הביו-טכנולוגיה, material science- וננו-טכנולוגיה, יוסיפו וייטמעו ויעלו כדי מהפכה של ממש בהשקעות בטכנולוגיה בארצות המפותחות.

לורנס גומבינר: במבט קדימה, הדוח מתייחס גם לאזהרות מפני המדע והטכנולוגיה ותוצאותיו בשנת 2015 כגון: פיתוח טילים בליסטיים ונשק להשמדה המונית.

לורנס גומבינר: לבסוף, הדוח צופה שקיים חשש כי ארגוני טרור וארגוני פשע ינצלו לרעה את המהירות של הפיתוחים על מנת לשלבם בין פעולותיהם ובכך, להגביר את אי היציבות והביטחון בעולם.

לורנס גומבינר: אנו, בארה"ב ובקהיליה הבין-לאומית, גאים בכך שיש לנו שיתוף פעולה מעמיק עם מדינת ישראל במגוון נרחב של נושאים הקשורים למדע וטכנולוגיה.

לורנס גומבינר: אנו מברכים את מדינת ישראל וקהילית המדע בישראל בגין תרומתה ההיסטורית לפיתוח מצוינות מדעית ואנו מצפים להמשך עבודה משותפת גם לאחר 2015.

לורנס גומבינר: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שנוכחים באולם, אופיר פינס, לאה נס ועבד אלמאלכ דהאמשה שיצא בזה הרגע.

מל פולישוק-בלוך: אני בטוחה, שאחרים יבואו בהמשך.

מל פולישוק-בלוך: ביקשנו ממר אלי הורביץ, יושב ראש "טבע" לשאת את ההרצאה המרכזית: מדינת ישראל כמדינת מדע.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לציין, שאלי הורביץ הוא חתן פרס ישראל למפעל חיים על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמר הורביץ גרם לכך, שהחברה בראשותו משקיעה במו"פ אולי יותר מכל מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: אני מברכת אותך על כך ומודה לך על כך בשם כולנו.

מל פולישוק-בלוך: אני מקווה, שתמשיכו לעשות למען כולנו עוד הרבה שנים טובות.

מל פולישוק-בלוך: היה לי הכבוד להכיר את אלי הורביץ בפעילות הוועדה.

מל פולישוק-בלוך: הקמנו צוות היגוי כדי לראות איך אנחנו מקדמים את המדע, את ישראל, את כלכלת ישראל באמצעות ההון האנושי שלה וספציפית, באמצעות ההי-טק וכל התחום הטכנולוגי.

מל פולישוק-בלוך: אלי הורביץ עזר לי הרבה מאוד בחום הזה.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

מל פולישוק-בלוך: בבקשה, מר הורביץ.

אלי הורביץ: תודה רבה.

אלי הורביץ: גברתי, היושבת ראש, כבוד השר, חבריי לנשיאות, נכבדיי, גבירותיי ורבותיי, חשבתי, שראוי לפתוח בבניין הזה בציטוט מדברי בן-גוריון, שנאמרו בעת שהציג את הממשלה הראשונה בכנסת הראשונה כמובן, בשנת 1949.

אלי הורביץ: הוא ראה בעיניו אז מדינת ישראל פתוחה, ליבראלית, מתקדמת, שתשאב כוחה משלושה מקורות ואני מצטט: "ממעיין היצירה והאהבה הגלום בעם היהודי, מכוח החלוציות הפועם בלב העם והנוער ומכוח המדע והטכנולוגיה.

אלי הורביץ: " אחר כך הוא אומר: "אין אנחנו יכולים להשתוות להרבה עמים בכוח, בעושר, במספר ובחומר, אך אין אנו נופלים מאיזה שהוא עם ביכולתנו האינטלקטואלית והמוסרית.

אלי הורביץ: זוהי הירושה הגדולה והיחידה שהנחילה לנו ההיסטוריה היהודית.

אלי הורביץ: כל המעשה אשר נעשה בחומר וברוח לחיזוק ביטחוננו להרחבת משקנו, יבוסס על המסקנות העקרונות והעליונות של המדע הצרוף".

אלי הורביץ: .. זה מה שאנחנו קוראים בעברית: הבסיסי והשימושי "...

אלי הורביץ: ועל הטכניקה המשוכללת ביותר, כדי שלא ניפול בטיב תוצרתנו ועבודתנו, פריונה, איכותה וסגולותיה, מהאומות המפותחות בעולם".

אלי הורביץ: יכולתי כמעט לסיים את ההרצאה בזה, אבל נתנו לי 20 דקות ואנצל אותן.

אלי הורביץ: אני ארצה לדבר אתכם על כמה רעיונות מרכזיים: הראשון בהם, אני רוצה לנסות כמעט לכמת את ערכו הכלכלי של ההון האנושי.

אלי הורביץ: כאן ארצה להוסיף משהו על אתגר המצוינות, שמאוד שייך לעניין.

אלי הורביץ: בעקבות הרעיון המרכזי הזה, ארצה להציע לחזק מהלך מלקחיים של העשרת ההון האנושי ושמירתו.

אלי הורביץ: אני אעשה את זה בקיצור, ובהמשך לרעיונות אלה, אנסה להעלות בפניכם רעיונות ונושאים שראויים לדעתי לניתוח מחשבה ואולי גיבוש מדיניות.

אלי הורביץ: תחושתי, שלמה שאני אציג כהמלצה למדיניות, ודאי לא תהיה הסכמה כללית.

אלי הורביץ: מזה שנים הרבה חי אני כמו רבים מכם, בתחושה שעובדת קיומו של הון אנושי בישראל היא אמנם אמיתית.

אלי הורביץ: ההון האנושי הקיים בישראל קיים בשפע יחסי, באיכות טובה, אולי אפילו גבוהה ולא אחת אני תוהה, אם אמנם אנחנו מתייחסים במדיניות שלנו החינוכית, החברתית, הכלכלית והתעשייתית, האם אמנם אנחנו מתייחסים נכון לעובדות אלה.

אלי הורביץ: לא תמיד אני בטוח שאמנם מתייחסת המדיניות במקרו להשקעות בפיתוח ההון האנושי, כנדבך מרכזי.

אלי הורביץ: כדי להיות הוגן אני אומר, שזה לא רק ברמת הממשלה, זה נכון גם ברמת המיקרו ואני אדגיש את זה אחר כך.

אלי הורביץ: גם אנחנו לא שמים די את ליבנו לנושא הזה.

אלי הורביץ: זו שגיאה גדולה, כיוון שאם נכון שקיים הון אנושי בשפע והוא טוב, אנחנו צריכים למנף אותו.

אלי הורביץ: אני מניח, שכאן אני לא צריך להגדיר הון אנושי, ובכל זאת אבחר שתי הגדרות כאלה קיצוניות שקיימות, דווקא כערך כלכלי: אחת מהן אומרת במשפט קצר: ההון האנושי הוא אושרו החדש של הארגון.

אלי הורביץ: האחרת אומרת, שאת כל שיודע הארגון בידע, באינפורמציה, בהבנה טכנולוגית שיווקית וכל הניסיון שיכול ליצור הון או עושר, נובע מההון האנושי.

אלי הורביץ: כתוצאה מהחשיבות למדנו גם להעריך את ההון האנושי ולכמת אותו, ממש במספרים, הן בשיטת העלות והן בשיטת תוחלת ההכנסות המגיעות מאותו הון ובשיטות שונות אחרות.

אלי הורביץ: חשוב לומר, כל השיטות מודדות במישרין או בעקיפין את מספר שנות הלימוד המושקעות בעובד הממוצע.

אלי הורביץ: עוד חשוב לומר כאן ואני לא אוסיף על כך, אבל אי אפשר בלי: אסור לקבל בהבנה את עובדת דירוגינו במחקרים השוואתיים, בלימוד המתימטיקה בדרגה הקרובה למדינות שלישיות.

אלי הורביץ: זה שייך אמנם לוועדה אחרת ולמיניסטריון אחר ובוודאי לכנסים אחרים, אבל זה תנאי קיומי ומוקדם למדע בישראל.

אלי הורביץ: מאז ימי ראשית המאה החולפת, היה מרכז הכובד של העשייה התעשייתית בניצולו של השריר האנושי.

אלי הורביץ: זה מה שעשה האדם בתעשייה.

אלי הורביץ: מאז, הפכנו לחברה תעשייתית שבה יש היום שני מרכזי כובד: בקצה האחד, החדשנות הטכנולוגית, אם אתם רוצים המו"פ, ובשנייה, החדשנות השיווקית.

אלי הורביץ: שני הקצוות תלויים במוח האנושי.

אלי הורביץ: הייצור הוא טרמינל חשוב, אבל לא הוא המוסיף ערך.

אלי הורביץ: הגלובאליזציה דוחקת לא במעט כתוצאה מזה את הייצור, לפחות בחלקו, למדינות אחרות.

אלי הורביץ: לכן, חובה להדגיש את הנקודה הבאה: כמדינה, אנחנו משקיעים לטעמי ואני יודע שרבים חולקים עלי, לא די בקצה האחד, במו"פ.

אלי הורביץ: אולי יותר מדי, אבל בוודאי הרבה בטרמינל וכמעט 0 במוקד השני.

אלי הורביץ: בעצם בזה אני סיכמתי את הביקורת שלי על האסטרטגיה התעשייתית של מדינת ישראל.

אלי הורביץ: אני רוצה לחזור למו"פ, שהוא המניע האמיתי של התעשייה בעלת הערך המוסף הגבוה.

אלי הורביץ: זוהי המנצלת את ההון האנושי בשני מרכזי הכובד ובטרמינל.

אלי הורביץ: השיווק החדשני הוא פרי ישיר של איכותו של ההון האנושי .

אלי הורביץ: ככל שרמת השיווק גבוהה יותר, כך תשואת המו"פ עולה.

אלי הורביץ: זה חשוב בארץ שמתלבטת לעיתים אם היא צריכה תעשיית הון משלה או שהיא תפתח את זאת רק עבור אחרים.

אלי הורביץ: כאן אני רוצה להוסיף את הנקודה המכמתת כאילו את המצוינות והיא דווקא באה ממחקרים אמפיריים: ברוב המחקרים האמפיריים של ניהול משאבי אנוש, למדנו שבכל חברה או ארגון קיימת קבוצה קטנה של אנשים, שהם קשים להחלפה ואלה הם תורמי הערך המוסף הגבוה.

אלי הורביץ: קיימת בכל חברה קבוצה קטנה יותר של אנשים, קשה להחלפה, אבל דווקא הם תורמים ערך מוסף נמוך ואלה אנשי השירות בדרך כלל.

אלי הורביץ: בכל חברה, קיימת קבוצה גדולה מאוד של אנשים שתורמת ערך מוסף נמוך והם קלים להחלפה.

אלי הורביץ: זו חלוקה אליטיסטית, אפילו מרגיזה ברגע מסוים וגם מפתיעה, אבל היא נכונה.

אלי הורביץ: לכן, בקבוצה הראשונה, אלה שקשים להחלפה ותורמי הערך המוסף הגבוה, אלה הם מה שאנחנו קוראים המצוינים.

אלי הורביץ: בשניה, אלה הם הנדירים, יש להם השפעה אדירה, כוח אדיר, אבל הם מעטים.

אלי הורביץ: והיתר, הם הרוב.

אלי הורביץ: אגב, כשקראתי את המאמר הזה לפני מספר שנים לא התעצלתי וקראתי לכלכלן עבודה אצלנו ואמרתי לו: תבדוק את זה בבקשה במפעל.

אלי הורביץ: אני אתן לכם את התוצאות: 8% מהעובדים בחברה הם קשים להחלפה ותורמי ערך מוסף, 2% מהעובדים קשים להחלפה, תורמים ערך מוסף נמוך ו-90% מהעובדים קלים להחלפה ותורמי ערך מוסף יחסי נמוך.

אלי הורביץ: המספרים הפתיעו אותי.

אלי הורביץ: הייתי בטוח שאצלנו זה בטח קצת יותר טוב.

אלי הורביץ: הניתוח איננו פרי תכנון אלא הוא תוצאה של בדיקה של דברים לאחר מעשה.

אלי הורביץ: לכן, עד היום, אני לא בטוח שגם בביתי אני אנחנו מטפלים נכון במשאב האנושי.

אלי הורביץ: לא פעם, אני שואל את עצמי האם אנחנו מטפלים די בהגדלת הקבוצה המצוינת התורמת?

אלי הורביץ: האם אנחנו עוסקים די בשמירת הנכס האנושי?

אלי הורביץ: האם בניהול ידע הליבה אנחנו עושים די?

אלי הורביץ: יאמר, לא כל התורמים חוקרים.

אלי הורביץ: הם בוודאי חוקרים, אנשי מו"פ וטכנולוגיה, אבל גם מנהלים, אנשי שיווק, אנשי מחשב, משאבי אנוש ואחרים.

אלי הורביץ: כמי שמעוניין בקיומן של חברות ישראליות רב-לאומיות ולא רק רב-לאומיות המצויות בישראל, את אלה המצוינים אני חושב שאנחנו חייבים לשמור בארץ.

אלי הורביץ: כמדינה, זו תהיה אחת ההשקעות הטובות ביותר שנוכל לעשות, מבנייתם בגן הילדים, בית הספר האוניברסיטה, מכוני הידע, תלפיות ועד לעידודם כעובדים חוקרים ומנהלים בתעשייה ובמשק.

אלי הורביץ: עידוד פעילותם מבחינת המדינה זו ההשקעה היותר כדאית במערכת.

אלי הורביץ: נקבל ממנה את התשואה הגבוהה ביותר ומיד אחזור לזה.

אלי הורביץ: צריך גם לזכור את מה שכבר נאמר.

אלי הורביץ: הקבוצה הזאת, של מצוינים, מבוקשת בכל העולם.

אלי הורביץ: היא מאוד גלובאלית ומאוד נזילה ומאוד ניידת.

אלי הורביץ: במונחים של החברה שאני מכיר, מטוס אחד לוקח את כולם מישראל.

אלי הורביץ: זה דבר מפחיד, אבל מחייב.

אלי הורביץ: את תחושות כולנו, שההשקעה בהון האנושי היא ההשקעה הטובה ביותר, ניתן לבסס שוב במדידות כלכליות שנעשו במקומות שונים בעולם ובארץ.

אלי הורביץ: הנושא מספיק חשוב כדי שאשקיע בו כמה דקות: במחקר מדעי שנעשה בארצות הברית, מאוד מפורסם, על 3000 מפעלים, הגיעו למסקנה חד-משמעית, ש-10% תוספת השקעה בהון פיסי, שווה לתשואה שבאותן שנים היתה, ואני נותן מספרי אמת: 3.4%.

אלי הורביץ: לעומת זאת, תוספת השקעה של 10% בהון האנושי נתנה תשואה של 8.6%.

אלי הורביץ: 10% נבחרו כדי שתהיה השוואה בין כולם.

אלי הורביץ: כשראיתי שוב את הנתון וקראתי את המאמר, קראתי לאותו בחור ואמרתי לו: אני רוצה שתעשה לי את זה גם בבית.

אלי הורביץ: המסקנה היתה חד-משמעית: על פני 5 שנים קיבלנו תשואה להון אנושי, שהיא פי 4 מהתשואה המצוינת שקיבלנו להון פיסי.

אלי הורביץ: אגב, התווכחו אתי על הסגניפיקנטיות.

אלי הורביץ: רבותיי, מי שיודע סטטיסטיקה, הסטייה היתה 0.0009.

אלי הורביץ: כך שוויכוח לא יכול להיות פה.

אלי הורביץ: זהו מספר די גדול של עובדים.

אלי הורביץ: גם שני האריות אריה ברגמן ומרום, שבחנו את פריון התעשייה הישראלית בשנים 60-96, שם הם בדקו רק את המו"פ ולא את כל ההון האנושי, הגיעו לשיעור תשואה כפול פלוס מההון הפיסי ומדדו גם את ההון התשתיתי.

אלי הורביץ: ההקצאות למו"פ שיש לנו במדינה הן ניכרות, אך בהחלט אין בהן די.

אלי הורביץ: באוניברסיטאות ובמכוני המחקר, ובמיוחד היום, הלחץ הפיננסי מגביל בנייתם וציודם של מעבדות, של קבלת אנשים.

אלי הורביץ: התחרות היא קשה וצריך שוב לזכור, שברמה הזאת היא גלובאלית.

אלי הורביץ: לכן, רבים מדי מאלה היוצאים לקבלת תואר שלישי או פוסט-דוקטורט לחו"ל, אין להם לאן לחזור.

אלי הורביץ: האוניברסיטאות הישראליות חסומות בפני הצעירים הללו ולא רק בשל חוסר תקציבים, אלא גם בגלל שיטות ניהול שאינן רואות עדיפות וקדימות בקליטת צעירים באוניברסיטאות.

אלי הורביץ: לדעתי, חשוב מאוד למצוא תקציבי מחקר להעשרת האוניברסיטאות ומכוני המחקר במדענים צעירים, ואני מדגיש צעירים ובעיקר - השבת החוזרים.

אלי הורביץ: אגב, זה נעשה בעבר ולדעתי זה הצליח וצריך לחזור על כך בקנה מידה משמעותי, כי אנחנו מפסידים יותר מדי.

אלי הורביץ: וכאן, לחלק שוודאי לא רבים יסכימו אתי: אם אין אפשרות לעשות זאת בכל המקצועות, נעשה זאת במדעים.

אלי הורביץ: אם ידינו אינה משגת לעשות זאת במדעים, אז במדעים מועדפים.

אלי הורביץ: אני יודע את זה מעצם כל חיי כמנהל, שמיקוד, פירושו ויתור על מה שלא במוקד.

אלי הורביץ: לכן, ארצה להרחיב דווקא בפרק האחרון הזה, שאני רואה אותו כחלק החשוב במדיניות תעשייתית-מדעית שמדינת ישראל צריכה לנקוט.

אלי הורביץ: סתם, דוגמה אחת מיני רבות: שימו לב לריכוזים הגיאוגרפיים של תעשייה.

אלי הורביץ: בענף הביו-טכנולוגיה למשל, מתוך 10 התעשיות הגדולות בו, 9 בארצות הברית ואחת אירופאית.

אלי הורביץ: כל הידע או רוב הידע - מישראל.

אלי הורביץ: מי שיסתכל במפות הכלכליות, יהיה ריכוז גיאוגרפי ומיקוד ענפי, שכמעט לא ניתן להסבר.

אלי הורביץ: אבל כשאתה רואה עובדה כזאת, אינך יכול להתמקח אתה.

אלי הורביץ: אקח כמה דוגמאות מוכרות.

אלי הורביץ: אגב, פורטר קורא לריכוזים האלה אשכולות.

אלי הורביץ: ולא בכדי הוא נחשב היום לתאורטיקן באסטרטגיה כלכלית, מהגדולים בעולם.

אלי הורביץ: כמעט כל התעשייה הביו-טכנולוגית בארצות הברית מצויה בבוסטון במזרח ובסיליקון או ליד הסיליקון ואלי במערב.

אלי הורביץ: כמובן, שליד התעשייה הזו התפתחה תעשיית הון הסיכון.

אלי הורביץ: וראה זה פלא, ליד תעשייה זו ואולי במקרה ואולי שלא, נמצאת רוב תעשיית הסופט-וורד בבוסטון והמיקרו-אלקטרוניקה בסיליקון ואלי.

אלי הורביץ: ושוב, תעשיית הון, לעתים אפילו אחרת, לידה.

אלי הורביץ: בדטרויט, אני לא צריך לספר לכם שמרוכזת תעשיית המכוניות.

אלי הורביץ: ברוצ'סטר, כל ציוד ההדמיה.

אלי הורביץ: בהרטפורד, ביטוח.

אלי הורביץ: יש לזה מרכז.

אלי הורביץ: כולם מכירים את וול-סטריט בניו-יורק.

אלי הורביץ: זה המרכז הפיננסי.

אלי הורביץ: שם כל השירותים הפיננסיים וכמעט כל הפרסום.

אלי הורביץ: הוליווד ידועה כבר, זה עתיק.

אלי הורביץ: בקטע קטן של פנסילבניה וניו-ג'רסי מצויה כמעט כל התעשייה הפרמצבטית.

אלי הורביץ: מי שנולד במקום אחר, מחזיק משהו בתוך האזור הזה.

אלי הורביץ: במיניאפוליס, נמצאת עיקר התעשייה שעוסקת בקרדיו-וסקולר.

אלי הורביץ: אין לבבות במקומות אחרים.

אלי הורביץ: גם בציוד וגם בשירות.

אלי הורביץ: בטלמרקטינג, הזמנות למלונות וביצוע חיובי כרטיסי אשראי מתמחה מכל העולם - אומהה.

אלי הורביץ: בנשוויל, מנהלים כמעט את כל בתי החולים של ארצות הברית.

אלי הורביץ: אני סבור, שהסיבה היא שתחרות תלויה בפריון.

אלי הורביץ: פריון בתעשייה מודרנית תלוי בהון אנושי, ביכולת להמציא מוצר ייחודי, להמציא שיטת ייצור מתוחכמת, שירות חדש.

אלי הורביץ: כל ענף יכול להיות עתיר ידע.

אלי הורביץ: תשתית לעתירות יידע איננה רק בתשתית הבסיסית ואמר את זה השר, של חשמל כבישים וטלפוניה.

אלי הורביץ: תשתית בסיסית, חשיבותה בכך שהיא נותנת להון האנושי את האפשרות להיות מנוצל טוב יותר, על ידי הנעת תשואות, תוצרים ותפוקות, ומאפשרת ריכוז של ההון האנושי, על מנת לרכז יותר יידע ולאפשר לנצל את יתרון הידע.

אלי הורביץ: בתוך האשכולות, קיימת הפריה הדדית של רעיונות.

אלי הורביץ: קיימת תחרות על תשומות, קיימת תחרות על טכנולוגיות, על תמיכה בסביבה.

אלי הורביץ: ראו את האוניברסיטאות באותם אשכולות שהזכרתי.

אלי הורביץ: הן כולן משתפות.

אלי הורביץ: הן משתפות פעולה עם התעשייה ומתחרות ביניהן על שיתוף פעולה.

אלי הורביץ: נוצרות גם חברות שמשרתות את האשכול.

אלי הורביץ: אאוט-סורסינג, מילה שמדברים עליה כל כך הרבה, מקבלת משמעות אמיתית באזור כזה.

אלי הורביץ: הגישה לספקים ולכוחות משתפרת.

אלי הורביץ: המידע מצטבר וההצלחה הכלכלית עולה.

אלי הורביץ: דווקא השוק הפרטי, הפתוח, החופשי והתחרות על מקורות בשווקי היעד, הם שהגבירו את התנועה הגלובאלית מחד והריכוזית לאשכולות מאידך.

אלי הורביץ: הם מסייעים להצלחה על ידי מיקוד.

אלי הורביץ: האם מדינת ישראל יכולה להתפתח מבלי להתמקד?

אלי הורביץ: אני בספק.

אלי הורביץ: דומה לי, שראוי היה שנתמקד במה שאנחנו טובים, היכן שאנחנו מבינים את השוק, למרות שאנו מדינה קטנה.

אלי הורביץ: לדוגמה: אשכול הנגזר מהשוק הביטחוני וכנראה ראוי לפיתוח, לאו דווקא במוצרי ביטחון, אבל שהמדע שלו, הידע שלו, נובע מהביטחון.

אלי הורביץ: אני מאמין כמובן ואני גם מכיר, שאשכול בתחום ה-health care, אולי עם ביו-אינפורמטיקס - ראוי.

אלי הורביץ: יש לנו שוק בריאות מאוד מתקדם, יש לנו שוק מתוחכם מאוד, קופות חולים מהמתקדמות בעולם, בתי חולים, רופאים ברמה גבוהה והרבה מאוד בוגרי מדעי הטבע והרפואה.

אלי הורביץ: יתכן שניתן לבחור בשטח אחד נוסף, אולי שניים שלושה, לא יותר.

אלי הורביץ: לסיכום: יש במדינת ישראל הון אנושי משובח.

אלי הורביץ: חטאנו כלפיו ואת החטא אפשר וצריך לחפר בעשייה נכונה, שתעלה את החינוך בכלל והמדע בפרט על הנס.

אלי הורביץ: מו"פ, הן בסיסי והן יישומי, אני מניח שיעשה בכל שטח בו ירצה חוקר או יזם, אבל, אני מציע לשקול ולהחליט על נושא או שניים, בו נרכז את המאמץ הלאומי במו"פ.

אלי הורביץ: אותם שני נושאים צריכים לבטא בסופו של דבר שניים שלושה אשכולות תעשייתיים, אשר עשויים לקדם את כלכלת ישראל בעידן הגלובליזציה לגבהים ואופקים חדשים.

אלי הורביץ: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נעשה הפסקת מחקר ומדע על ידי המוסיקה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת מהנכבדים לתפוס את מקומם למטה.

מל פולישוק-בלוך: לאחר שני השירים שנשמע, אנחנו נעבור לשמוע את המדענים עצמם.

מל פולישוק-בלוך: בשביל זה יום המדע קיים, לשמוע אותם פה ולתת להם את הבמה.

מל פולישוק-בלוך: לצערי הרב, אנחנו נבקש מכל אחד להצטמצם מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שכל אחד מאלה שיופיעו פה יוכל לתת הרצאה מאוד מעניינת של שעתיים, אבל רצינו להראות לכם כמה שיותר וכמה שיותר מגוון ולכן, זה יהיה תמציתי וקצר, עם מצגת ונוכל להעשיר את הידע.

מל פולישוק-בלוך: אוריאן בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: (שירים)

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לאוריאן.

מל פולישוק-בלוך: אתם רואים, מדע הולך טוב מאוד עם שירה.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר בלי משהו לנפש.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להזמין את המציג הראשון שלנו, פרופסור פאדל מנצור, מדען בכיר במינהל המחקר החקלאי, מכון וולקני, בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו פגשנו את פרופסור מנצור כשעשינו סיור באזור התעשייה של קיסריה וראינו חברה מדהימה ואנשים מדהימים.

מל פולישוק-בלוך: אתה תציג את הדברים.

מל פולישוק-בלוך: כל כך התפעלנו ממנו והיה אוכל דרוזי משובח, ואמרנו שהוא יפתח את האירוע.

פאדל מנצור: רק בשביל ההקדמה הזאת היה כדאי לבוא.

פאדל מנצור: אני רואה פה הרבה חיילים וזה נוסטלגיה וזה מחזיר אותי לתקופה שהייתי חייל, בראשית שנות ה-60.

פאדל מנצור: היה משקה באותה תקופה שקראו לו פפ.

פאדל מנצור: מהיחידה הדרוזית היו באים לשק"ם ולא ידעו להגיד פפ והיו אומרים: תן לי פעמיים בב.

פאדל מנצור: עכשיו, כדי שאני לא אתבלבל באותיות ובשמות, אגיד: מכובדיי וקהל נכבד, אני שמח להופיע בפניכם ותרשו לי לספר סיפור קצר: ובכן, אומרים שהיתה פעם אוניה בריטית שהפליגה לכיוון יפן.

פאדל מנצור: היו על האונייה מלחים יהודים.

פאדל מנצור: כשהאונייה הזאת מתקרבת לחוף עם עליית השחר, זריחת השמש, האחד קורא לשני: שמשון, קים שויין, דה זון שיינט שויין.

פאדל מנצור: הקפטן הבריטי שומע את זה ואומר: וולק, היהודים ראו את החוף, כבר יודעים יפנית.

פאדל מנצור: אז כדי שלא אשמע לכם ביפנית, נתחיל בתודות.

פאדל מנצור: תודה לכל מי שתרם לנו לפרוייקט שלנו שנקרא: ביו-פק.

פאדל מנצור: ביו, זה מביולוגיה.

פאדל מנצור: פק, זה לעשות חבילות.

פאדל מנצור: למר אלי עופר, המדען הראשי במשרד התמ"ת, גברת רינה פרידור מנהלת החממות הטכנולוגיות, מר לביא ורדהיים מנהל החממה הטכנולוגית במשגב, כרמיאל.

פאדל מנצור: רבותיי, אתם רואים פה ג'וקים, חרקים תוקפים אריזות מזון.

פאדל מנצור: תוקפים הכל.

פאדל מנצור: אתם רואים את זה גם בסופרמרקטים.

פאדל מנצור: החרקים תוקפים את זה ומה הבעיה?

פאדל מנצור: הבעיה שחרקים חודרים לחומרי מזון ומזהמים את המזון שבתוך האריזה.

פאדל מנצור: שימוש בחומרי הדברה, כימיקאלים, זה רעיל לאדם, לא טוב, לא בריא ולא צריך את זה.

פאדל מנצור: הצרכנים תופסים את זה כמי שהיצרן אחראי לו, חדירת החרקים לאריזות, כי כולנו רוצים מזון ארוז, יפה, נקי ולא רעיל.

פאדל מנצור: ובכן, מה המטרה?

פאדל מנצור: למצוא אריזה כזו שגם תשלב את התכונה של אריזה רגילה וגם שתדחה את החרקים שתוקפים אותה.

פאדל מנצור: האסטרטגיה היא לזהות כזה חומר, שאפשר לשלב אותו בתעשייה.

פאדל מנצור: אני רוצה לספר לכם: היה לנו חכם זקן בכפר, שהיה אומר "עדיף לאדם גרם מזל מאשר קילוגרם שכל בלי מזל".

פאדל מנצור: לעבדכם הנאמן יש מזל, יש לו חברים.

פאדל מנצור: חבר אחד, פרופסור שלמה נברו, הוא השותף שלי ונמצא בשבתון וחבר אחר, שהוא מהתעשייה, שמואל שצקי, שהוא האח הבכור שלי, איש התעשייה.

פאדל מנצור: כאן היה חיבור של איש מחקר של ג'וקים בשדה ואיש מחקר של ג'וקים במחסן ואיש תעשייה.

פאדל מנצור: החיבור הזה נעשה ביחד, כדי ליצור אריזת מזון נקייה מרעלים.

פאדל מנצור: ובכן, אני איש חומרי הטבע.

פאדל מנצור: מצאנו שמנים פעילים ואתם רואים איך הג'וקים של השטח המטופל לא מתקרבים.

פאדל מנצור: פה אנחנו רואים איך החרק חודר ויש לנו אריזה עם עיגול אדום שלא מטופלת בחומר ולידה, אריזה המטופלת בחומר.

פאדל מנצור: החומר הזה אכיל, לא רעיל, ידידותי לסביבה והג'וק חודר רק איפה שאין חומר שהוא תוסף מזון.

פאדל מנצור: מה התוצאה?

פאדל מנצור: שיש לנו אריזה כזו שלא רעילה לאדם, לא חדירה לחרקים והיא ידידותית לסביבה ומאריכה את החיים של המזון.

פאדל מנצור: הרי אנחנו רוצים מזון בעל חיי מדף ארוכים, שלא יהיה רעיל ושלא יהיה מזוהם.

פאדל מנצור: תודה לאל שאנחנו הגענו למצב הזה.

פאדל מנצור: הרעיון הוא שחומר טבעי מצוי בצמחים ובו זמנית הוא דוחה חרקים.

פאדל מנצור: את החומר הזה אנחנו לוקחים ומיישמים בתעשייה המודרנית לטובת האדם.

פאדל מנצור: אתם רואים מוצר ישראלי, פטנט ראשון מסוגו בעולם.

פאדל מנצור: בקרוב, אם ירצה השם, נשווק את כל מה שאתם רואים פה, את האורז, החיטה, התירס, החומוס, הפול, הקמח, הקקאו, דגני הבוקר, השקדים, הפירות היבשים והתבלינים שיהיו ארוזים עם אריזה כזאת.

פאדל מנצור: תודה רבה על ההקשבה.

מל פולישוק-בלוך: היתרון בפאדל מנצור הוא שאין לו רק טיפה של מזל, אלא יש לו גם הרבה מאוד שכל והשילוב של השניים הוא שילוב מנצח.

מל פולישוק-בלוך: המון תודה.

מל פולישוק-בלוך: פרופסור יוסי שחם-דיאמנט הוא מנהל מכון המחקר האוניברסיטאי לננו-מדע וננו-טכנולוגיות באוניברסיטת תל-אביב.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מכירים מגן הילדים מרעננה.

מל פולישוק-בלוך: כבר אז גילינו שיש לנו משהו מיוחד בכיתה.

מל פולישוק-בלוך: אני שמחה, שכיושבת ראש ועדת המדע נתקלתי בו שוב באוניברסיטה וגם באופן אישי, אני מאוד שמחה שהוא זה שבא להציג לנו את הדברים.

מל פולישוק-בלוך: לא רק שהוא חבר שלי, הוא גם מוביל בארץ בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: יוסי, אני רוצה להגיד לך: אני קוראת היום בעיתון שיש משהו יותר קטן מהננו.

מל פולישוק-בלוך: קראת את זה?

מל פולישוק-בלוך: אטו, שזה מיליארדית הננו.

מל פולישוק-בלוך: אז אולי אתה כבר פסה?

מל פולישוק-בלוך: צריכים לעבור למישהו אחר?

מל פולישוק-בלוך: ננו טכנולוגיה זה משהו מאוד קטן.

מל פולישוק-בלוך: יוסי יסביר לכם מה זה, אבל הוא העתיד.

מל פולישוק-בלוך: לא עתיד רחוק כמו החשמל מתחילת המאה ה-19, שדיברתי עליו קודם.

מל פולישוק-בלוך: היום, כל מי שקצת מתעניין יודע שהננו זה הדבר הבא, העתיד שאנחנו הולכים אליו.

יוסי שחם-דיאמנט: תודה רבה.

יוסי שחם-דיאמנט: תודה מלי, תודה לכולם, תודה לקהל.

יוסי שחם-דיאמנט: אני לא יכול להתחרות בחוש ההומור של הדובר הקודם, אבל אני אדבר על ננו-מדע וננו-טכנולוגיה ובחרתי לתת מעט מזה, במה שקשור לטובת האדם.

יוסי שחם-דיאמנט: כולם שואלים אותי מה זה ננו, מה המשמעות של המילה הזאת.

יוסי שחם-דיאמנט: ננוס ביונית וגם בעברית זה ננס.

יוסי שחם-דיאמנט: יש כנראה מקור משותף לשפות הללו.

יוסי שחם-דיאמנט: במדע, ננו זה יחידת מידה.

יוסי שחם-דיאמנט: כמו שמדברים על סנטימטר, מילימטר, קילומטר, ננומטר זה יחידה שהיא אלפית של מיליונית המטר.

יוסי שחם-דיאמנט: השאלה הנשאלת כמובן, מדוע זכתה יחידת גודל בזה שיקרא תחום מדעי על שמה?

יוסי שחם-דיאמנט: אתם לא מכירים שום דבר שקשור למשל לסנטימטר.

יוסי שחם-דיאמנט: מה חשוב בזה שאנחנו מתייחסים לזה?

יוסי שחם-דיאמנט: השאלה הנשאלת היא מה זה באמת ננו-טכנולוגיה.

יוסי שחם-דיאמנט: האם זה סתם איזה בז וורד חדש או שזה משהו אמתי?

יוסי שחם-דיאמנט: אנחנו מדברים על הטכנולוגיות שמטפלות במבנים שמימדיהם נמדדים בננו-מטר.

יוסי שחם-דיאמנט: לדוגמה: מולקולות, טרנזיסטורים ויש הרבה דברים בעולם שלנו שהגודל שלהם קטן מאוד ואנחנו מדברים היום על מהפכה.

יוסי שחם-דיאמנט: מהפכות טכנולוגיות לא קורות לעתים קרובות.

יוסי שחם-דיאמנט: מהפכות טכנולוגיות קורות פעם או פעמיים במאה וכשהן קורות, המדינות שמשתלטות עליהן או היבשות או התחומים הטכנולוגים, הקלסטרים הפוליטיים שמשתלטים עליהם, גורמים לכך שיהיה עושר רב באותם קלסטרים.

יוסי שחם-דיאמנט: תסתכלו על המהפכה התעשייתית.

יוסי שחם-דיאמנט: היא הפכה את העולם המערבי למה שהוא כיום, נתנה את העצמה שלו והיא למעשה הסתיימה אי שם במאה ה-20.

יוסי שחם-דיאמנט: אנחנו עדיין משתמשים בתוצרים שלה אבל המהפכה כבר איננה מהפכה.

יוסי שחם-דיאמנט: אנחנו מדברים על מהפכת המדיה שהתחילה במאה ה-20.

יוסי שחם-דיאמנט: המהפכה הזאת התבטאה בכך שלכל אחד מאתנו יש מחשב כיס, מחשב ופלאפון.

יוסי שחם-דיאמנט: המהפכה הבאה זו מהפכת הננו-טכנולוגיות.

יוסי שחם-דיאמנט: זהו תחום שישתלב במחשבים, התחום שבו בעוד 10,20,30 שנה יסתכל על זה באופן טבעי, כמו שאתם מסתכלים על המכשיר הסלולארי שלכם באופן טבעי.

יוסי שחם-דיאמנט: באופן כללי, מה זה ננו-טכנולוגיות?

יוסי שחם-דיאמנט: יש שני דברים לבנות דברים.

יוסי שחם-דיאמנט: אתם רוצים לבנות פטיש, אתם לוקחים גוש עץ, עובדים עליו, מייצרים עוד חתיכה ומחברים ביחד.

יוסי שחם-דיאמנט: זו דרך אחת לרדת מלמעלה למטה.

יוסי שחם-דיאמנט: דרך שניה לבנות דברים זה לקחת אבני בנייה.

יוסי שחם-דיאמנט: אתם לא תיקחו גוש אבן גדול ותבנו ממנו עיר, כמו שילדים בונים בלגו.

יוסי שחם-דיאמנט: אנחנו בונים דברים אבל הלבנים שלנו או אבני הלגו שלנו הם אטומים ומולקולות, יחידות מאוד קטנות.

יוסי שחם-דיאמנט: ננו-טכנולוגיה זה המדע שמאפשר לבנות דברים מתוך אבני הבניה הבסיסיות.

יוסי שחם-דיאמנט: דוגמה לננו-אלקטרוניקה, ושוב, אני חוזר לסלולארי, שבשבילי זו דוגמה מאוד יפה של מגוון טכנולוגיות, מחשבים, תקשורת, אגוריתמים, תוכנה.

יוסי שחם-דיאמנט: אנחנו רוצים שהמכשירים שלנו יהיו קטנים יותר, מהירים יותר, זולים יותר.

יוסי שחם-דיאמנט: שהבטריה שלהם תחזיק מעמד זמן רב יותר בלי שנצטרך לטעון אותה מחדש.

יוסי שחם-דיאמנט: אנחנו מדברים על מערכות שהגודל שלהן יהיה בגודל של ראש סיכה.

יוסי שחם-דיאמנט: מערכות קטנות ביותר שיהיו כל כך זולות, שאם נאבד אותן לא נרים אותן אלא נלך ונאסוף דברים חדשים.

יוסי שחם-דיאמנט: אנחנו נשלב מערכות ביולוגיות יחד עם אלקטרוניקה והדבר הכי חשוב, זה מערכות שיוכלו לתקן את עצמן.

יוסי שחם-דיאמנט: כולנו שונאים שדברים מתקלקלים.

יוסי שחם-דיאמנט: זה מאוד נחמד שמערכות יתקנו את עצמן כמו שאם יש לכם שריטה, הגוף מתקן את עצמו.

יוסי שחם-דיאמנט: באלקטרוניקה זה עדין לא עובד ככה, אבל אנחנו עובדים על זה.

יוסי שחם-דיאמנט: ננו-מכאניקה, מערכות מכאניות.

יוסי שחם-דיאמנט: דוגמה למערכת שנעשתה באחת האוניברסיטאות בעולם זה מנוע, שהגודל שלו הרבה יותר קטן מתא של אדם.

יוסי שחם-דיאמנט: תסדרו כמה מאות מיליונים של מנועים כאלה אחד ליד השני ותגיעו לסנטימטר אחד.

יוסי שחם-דיאמנט: זה מנוע שעובד בעזרת חלבונים והוא מסתובב.

יוסי שחם-דיאמנט: השימושים של הדברים האלה, כפי שהוצגו קודם לא יודעים מה הם.

יוסי שחם-דיאמנט: אבל מאוד אהבתי את הפרפרזה, שאנחנו נשלם הרבה מסים על המנועים האלה בעתיד.

יוסי שחם-דיאמנט: למשל, המנועים האלה יכוונו תרופות לעבר הנקודה הפגועה.

יוסי שחם-דיאמנט: ננו-ביוטכנולוגיות, אנחנו חושבים שזה יהיה הדבר החם הבא.

יוסי שחם-דיאמנט: יש המון שימושים לשילוב בין מדעי הטבע, מדעי החיים, רפואה וננו-טכנולוגיות.

יוסי שחם-דיאמנט: כל אחד מאתנו הוא למעשה מערכת ננו-ביו טכנולוגית.

יוסי שחם-דיאמנט: אנחנו בנויים מתאים, בעלי חיים, צמחים, כל עולם החי ועולם הצומח בנוי מאבני בניה שאינם מולקולות, מרכיבים חיים, מרכיבים אורגנים.

יוסי שחם-דיאמנט: הוראות הבניה זה הצופן הגנטי.

יוסי שחם-דיאמנט: כולנו שמענו עליו ולמעשה, אם תחשבו על כך, לכל המערכות החיות יש תכונה מאוד מעניינת שהן יכולות לשכפל את עצמן.

יוסי שחם-דיאמנט: נוח, שהגיע לתיבה ושאל את השפנים מדוע אתם רק שניים, מערכות ביולוגיות תמיד יודעות לשכפל את עצמן.

יוסי שחם-דיאמנט: השאלה, אם אנחנו יכולים לעשות את זה במעבדה בצורה מבוקרת ונבונה.

יוסי שחם-דיאמנט: הצופן הגנטי, DNA שכולנו שמענו עליו, זה מבנה ננו-מטרי מאוד מעניין.

יוסי שחם-דיאמנט: האם אפשר להשתמש בו?

יוסי שחם-דיאמנט: לא מספיק לדעת הוראות הפעלה.

יוסי שחם-דיאמנט: למשל, כורי עכביש, אין תכניות לעשות אותם למרות זאת, מערכות חיות יודעות לעשות דברים גם שאין ממש תכניות מוגדרות.

יוסי שחם-דיאמנט: האם אנחנו יכולים לממש דברים כאלה?

יוסי שחם-דיאמנט: כפי שאתם רואים, ננו-טכנולוגיות זה מגוון של דברים, מגוון של תופעות ואחד התפקידים שלי, כמנהל המכון באוניברסיטת תל-אביב, זה לדבר עם מהנדסים, כימאים, פיסיקאים, ביולוגים ורופאים ולשאול אותם: איך אתם יכולים לעבוד יחד, כדי למצוא את הדבר המשולב הבא.

יוסי שחם-דיאמנט: מה אתם צריכים על מנת לחקור ואיך לבנות את התשתיות המתאימות.

יוסי שחם-דיאמנט: ננו-רפואה זה אחד השימושים החשובים ביותר והסיבה היא מאוד פשוטה: הגוף שלנו מורכב מהמון ננו-מבנים.

יוסי שחם-דיאמנט: כאשר המבנים ניזוקים הבריאות שלנו נפגעת.

יוסי שחם-דיאמנט: ננו-טכנולוגיות זה למעשה הפתרון הראשון שאנחנו רואים שאפשר יהיה לטפל בבעיות של בריאות, בעיות שקשורות לגוף האדם ברמה המולקולרית, הרמה בה הדברים נבנים.

יוסי שחם-דיאמנט: דוגמה קצרה מאוד: כל אחד מאתנו שחלה דיבר על מערכת חיסונית.

יוסי שחם-דיאמנט: הגוף שלנו מכיל נוגדנים שמשולים לכף יד שתופסת תפוח.

יוסי שחם-דיאמנט: התפוח במקרה הזה הוא אותו דבר שמזיק ונמצא בגוף והגוף שלנו רוצה לסלק אותו.

יוסי שחם-דיאמנט: יש הרבה מחלות שהגוף שלנו לא יודע לייצר נוגדנים או שהמערכת החיסונית נפגעת.

יוסי שחם-דיאמנט: האם אפשר לעשות בעזרת ננו-טכנולוגיות מערכת חיסונית שתעזור לגוף לפתור את הבעיות שקשה לו לפתור?

יוסי שחם-דיאמנט: זה מעין תרופות על.

יוסי שחם-דיאמנט: אלה אינן תרופות רגילות אלא תרופות שמעתיקות מהטבע ומשפרות אותו.

יוסי שחם-דיאמנט: האם ניתן לתקן את גוף האדם בעזרת ננו-טכנולוגיות?

יוסי שחם-דיאמנט: אם אתם זוכרים את הסרט המפורסם המסע המופלא בגוף האדם, פיסיקאים מקמטים את המצח מהשטויות שהיו שם בסרט, אבל האם הקונספציה הזאת, האם אפשר לעשות דברים כאלה?

יוסי שחם-דיאמנט: האם אפשר לעשות חלק מהדברים הללו?

יוסי שחם-דיאמנט: טובת האדם זה לא רק רפואה.

יוסי שחם-דיאמנט: במקרה נתקלתי לפני כמה שבועות בפרסומת של חברת "לוריאל" שמפרסמת מה שנקרא ננו-סומים, שזה איזו שהיא משחה שמבוססת על טכנולוגיות ננו.

יוסי שחם-דיאמנט: כפי שאתם רואים, גוף יפה זה גם גוף בריא וגם בתחום הזה, תחום הקוסמטיקה, נראה התפתחויות בתחום הזה.

יוסי שחם-דיאמנט: ואז, אם נסכם את ההרצאה הזאת בקצרה, ננו-טכנולוגיות, היכולת לעבוד ברמה הבסיסית, הרמה המולקולרית, שמאוד מתאימות למדינת ישראל.

יוסי שחם-דיאמנט: יש לנו חוקרים ברמה עולמית ולא אנחנו נאמר את שבחנו בפנינו, אבל רואים את זה בפרסומים ורואים את זה בכך שבכל ועדה מכובדת בעולם ובכל כנס, תמיד תמצאו מדענים ישראלים שיושבים בשורה הראשונה, מרצים משתתפים ופעילים מאוד.

יוסי שחם-דיאמנט: יש אוניברסיטאות ומכוני מחקר מובילים בעולם ומוכרים, ותשאלו את הקולגות שלנו בחו"ל מה דעתם עלינו, כי אין הנחתום מעיד על עיסתו.

יוסי שחם-דיאמנט: יש תעשיית תרופות מובילה בארץ, יש רפואה מתקדמת בארץ בכל המובנים.

יוסי שחם-דיאמנט: יש רופאים, בתי חולים, רפואה צבאית.

יוסי שחם-דיאמנט: ישנה תעשיית היי-טק מתקדמת.

יוסי שחם-דיאמנט: ישראל היא מעצמה.

יוסי שחם-דיאמנט: יושב פה חברי ישראל קשת, מנכ"ל "מוטורולה" סמי- קונדקטור.

יוסי שחם-דיאמנט: ישראל היא מעצמה בתחום של רכיבים.

יוסי שחם-דיאמנט: קחו את כל הדברים האלה ביחד, אתם רוצים לבשל תבשיל, יש לכם את כל הדברים.

יוסי שחם-דיאמנט: החוכמה, לקחת את הדברים האלה והטבח, שזה הממשלה, המערכת הפיננסית ולבשל את הדברים, על מנת שבעוד 10,20,30 שנה ישראל תהיה מעצמה בננו-מדע וננ-טכנולוגיות.

יוסי שחם-דיאמנט: אם נצייר את מגדל השן, שזה האוניברסיטאות, אנחנו חייבים לתת לחברה מוצרים בננו-טכנולוגיה ולתת מדע בסיסי, על מנת שיהיה פה אולי לא גן עדן במובן המעשי אלא שלפחות יהיה פה טוב ומדינת ישראל כמדינה, תהיה בחברה המצליחה ובכלכלה המצליחה.

יוסי שחם-דיאמנט: תודה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: הפרוייקט "גם אני יכול" שיציגו מספר תלמידים, יציג לכם כיצד בעזרת המדע והטכנולוגיה איך אנחנו יכולים לעזור למי שמוגבל ובעצם לעזור לו להתגבר עליהם ולהיות שווה לנו בכל.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נציג מזלג שפותח עבור בחור נכה.

מל פולישוק-בלוך: גם קובי יהיה פה.

מל פולישוק-בלוך: התלמידים לירן מזוז, יהל, טובה, קובי, הבמה שלכם.

מל פולישוק-בלוך: הפרוייקט הראשון הוא מאשכול פייס ברחובות, מרכז למדעים ואומנויות.

מל פולישוק-בלוך: המורה המלווה היא עירית דוידוביץ', מנהלת אשכולות פייס רחובות.

מל פולישוק-בלוך: הנושא הוא מזלג המותאם לנכים.

מל פולישוק-בלוך: בבקשה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לחוצים בזמן, משום שמי שרוצה לעלות למליאה ולצפות בדיונים צריך להיות שם לפני השעה 16:00.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת, שעם גמר הכנס תעלו לכיוון המליאה, אנחנו נכוון אתכם.

מל פולישוק-בלוך: ב-16:00 היושב ראש ריבלין יפתח את הישיבה וידבר על המדע.

מל פולישוק-בלוך: הוא לא עושה את זה כל יום ואני מקווה שהיום הוא יעשה את זה עם כל הלב.

מל פולישוק-בלוך: אחר כך, תהיה חצי שעה של נאומים בני דקה.

מל פולישוק-בלוך: כל חבר כנסת יכול לדבר במשך דקה על כל נושא שבא לו.

מל פולישוק-בלוך: תוכלו להיווכח ולהתרשם מהנציגים שלכם.

מל פולישוק-בלוך: זו ההזדמנות להזכיר, שכרגע נמצא פה חבר הכנסת זחאלקה.

מל פולישוק-בלוך: היו אתנו גם יגאל יאסינוב, גילה גמליאל, יעקב מרגי, כולם חברים בוועדת המדע.

מל פולישוק-בלוך: הסיבה שהם באים והולכים זה משום שיש עוד ועדות מקבילות לכנס הזה וכל אחד צריך להתפזר למספר אירועים.

"קציר" ברחובות: שלום לכולם.

"קציר" ברחובות: אנחנו הולכות לספר לכם את מה שעבר עלינו בתהליך בניית המזלג המכני, שבהחלט צריך למצוא לו שם אטרקטיבי יותר.

"קציר" ברחובות: כל הסיפור התחיל בכך שטובה גונן, המורה למדעים סיפרה לנו על הפרוייקט "גם אני יכול".

"קציר" ברחובות: במסגרת יום מרוכז שהיה לנו באשכול הפיס לקראת התחרות, הקרינו לנו סרט על קובי, נכה בארבעת גפיו.

"קציר" ברחובות: בסרט הזה מתאר קובי את תפקודו היום יומי ואת הפטנטים שהוא ממציא לעצמו, על מנת להיות כמה שיותר עצמאי.

"קציר" ברחובות: קובי יושב כאן.

"קציר" ברחובות: בעקבות הסרט, אירית, מנהלת האשכול, הזמינה את קובי לפגישה אישית עם התלמידים.

"קציר" ברחובות: בפגישה הזאת הוא סיפר לנו על עצמו והראה לנו כמה מהפטנטים שהוא עשה.

"קציר" ברחובות: קובי הזכיר מספר פעמים שרצונו הגדול ביותר הוא להצליח לאכול לבד, כי לטענתו האוכל טעים יותר כשאתה אוכל לבד מאשר כשמישהו מאכיל אותך.

"קציר" ברחובות: הפגישה עם קובי נגעה בנו מאוד, היה משהו שמאוד הפליא אותנו, האופטימיות והכוח הגדול של קובי למרות מצבו מבחינה פיסית.

"קציר" ברחובות: בעקבות כך, רצינו וניסינו למצוא לו פתרון לבעיית האכילה לבד.

"קציר" ברחובות: לאחר המפגש עם קובי התחלנו להעלות רעיונות למכשיר שנייצר במסגרת הפרוייקט.

"קציר" ברחובות: הגענו למסקנה שזה צריך להיות מזלג, שמצד אחד ינעץ באוכל ומצד שני, יגיע בחזרה לפה.

"קציר" ברחובות: המזלג היה בעייתי ולכן חשבנו על הקפיץ כפתרון.

"קציר" ברחובות: הקפיץ, שהינו אלסטי נמתח וחוזר חזרה למצבו ההתחלתי והתאים לתפקודו של המזלג, שמותאם לבעייתו של קובי.

"קציר" ברחובות: בגלל שקובי עושה המון דברים עם הפה שלו כמו לצייר עם מכחול ולענות לטלפון בעזרת מקל שמוחזק בפה, הבנו שהמכשיר צריך לפעול בעזרת הפה.

"קציר" ברחובות: בתחילה בנינו אב-טיפוס מקשת שבורה, עיפרון, פקק של עט, מזלג מפלסטיק וקפיץ מרובע שחוברו יחד עם דבק סלוטייפ.

"קציר" ברחובות: באב טיפוס היו מספר בעיות שהעיקרית שביניהן היתה אי יציבותו של המכשיר, בגלל הקפיץ שעליו נשען המכשיר הוא הסתובב ועשה בעיות.

"קציר" ברחובות: כדי להתגבר על הבעיות קיימנו סיורי מוחות עם צוות המדעים וצוות התחזוקה בבית ספר "קציר".

"קציר" ברחובות: את בעיית היציבות פתרנו על ידי בניית מתקן יציב שיחזיק את המכשיר.

"קציר" ברחובות: לקחנו כן מתכת מהמעבדה של בית הספר ושמנו שני קפיצים, אחד מכל צד, כדי לשמור על המזלג מלהסתובב.

"קציר" ברחובות: בעיה נוספת היתה, שהמזלג עלה יותר מדי בגלל הקפיץ והאוכל לא יכול היה להגיע לשיני המזלג.

"קציר" ברחובות: ניסינו לשים משקולת, אבל המשקולת היחידה שהיתה לנו היתה כבדה מדי והיא משכה את המזלג למטה מדי וגם הרסה את הקפיץ.

"קציר" ברחובות: באותו זמן, חיפשנו כל דבר אפשרי שיכול לעזור לנו.

"קציר" ברחובות: במעבדת בית הספר מצאנו הרבה מגנטים.

"קציר" ברחובות: כל פעם שמנו עוד ועוד מגנט, עד שהגענו למשקל האופטימאלי למזלג.

"קציר" ברחובות: עוד בעיה היתה הקפיצים.

"קציר" ברחובות: כדי שפעולתם תהיה טובה ביותר, הם היו צריכים להיות חזקים במידה מסוימת, המותאמת למקומם במזלג, לא במידה שווה.

"קציר" ברחובות: שוב, חפרנו במעמקי ארונות המעבדה ולאחר חיפוש ארוך ומייגע מצאנו את דלי הקפיצים.

"קציר" ברחובות: ניסינו כמעט את כל הקפיצים, אם לא את כולם ובסוף, מצאנו את צמד הקפיצים המושלם לתפקוד המזלג.

"קציר" ברחובות: לאחר שהמכשיר היה מוכן ומזומן לפעולה עברנו ניסיונות להפעלתו עם הרבה מאוד מלפפונים.

"קציר" ברחובות: כשבאנו לתחרות המקומית באשכול הפיס היה לנו מכשיר פועל אבל מראהו היה מכוער.

"קציר" ברחובות: חוץ מזה שיעל, שדגמנה את פעולת המכשיר אכלה פחות או יותר קילו מלפפונים באותו יום.

"קציר" ברחובות: לקראת התחרות הארצית שיפרנו את המכשיר, הפכנו אותו לטוב יותר, חזק יותר, ויפה יותר.

"קציר" ברחובות: ועכשיו – לתודות: בראש וראשונה, תודה לקובי המדהים, שאנחנו מאחלות לו המון בריאות וכל טוב.

"קציר" ברחובות: לטובה גונן, המורה הטובה ביותר בעולם למדעים.

"קציר" ברחובות: ללבורנטיות רחל צימרמן וכרמית אוחיון.

"קציר" ברחובות: לצוות המדעים של חטיבת הביניים "קציר ב'" על שטיפלו בנו הכי יפה בעולם ופרגנו, ולא זלזלו במכשיר.

"קציר" ברחובות: ולצוות התחזוקה של בית הספר, מגיע להם המון תודה.

"קציר" ברחובות: לאירית דוידוביץ, מנהלת אשכול הפיס רחובות ולמשפחותינו, האוהבות והאהובות.

"קציר" ברחובות: שיהיה לכולם יום טוב.

קובי: אני חייב להודות לבנות שהרימו את הכפפה שהצבתי בפניהן.

קובי: אני לא מזיז את הידיים ואת הרגליים וכמו שאתם רואים, המכשיר הזה מתרגם את התנועות של הכתף לג'וי סטיק וכך אני יכול להיות עצמאי.

קובי: מאוד חשוב הנושא של העצמאות, אם זה בשתיית קפה לבד או לאכול עם המכשיר הזה וכמו שאמרנו, אני מצליח לאכול פלאפל לבד, אפילו שהכל נוזל.

קובי: זה טוב, פשוט הרבה יותר טעים והעצמאות הזאת, זה הדבר שבשבילו אנחנו חיים.

קובי: תודה רבה לכם.

מל פולישוק-בלוך: תודה קובי, תודה לבנות.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאין דבר יותר ממחיש ממראה עיניים, איך הטכנולוגיה יכולה להציל את הבן-אדם.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לעבוד לפרוייקט הבא: קסדה ומשחק שח-מט, בבקשה.

בגליל המערבי: אני רוצה להגיד שזה כבוד גדול להיבחר ולהציג את הפרוייקט פה, בכנסת.

בגליל המערבי: אנחנו מאשכול פיס מעלה יוסף והכנו את המשחק בפרוייקט "גם אני יכול" שח בראש, שזה לאנשים שלא יכולים להזיז את הידיים או שאין להם ידיים, כדי שיוכלו ליהנות ממשחק השח-מט.

בגליל המערבי: לאחר מפגשים מרגשים עם קשישים מהמרכז לקשיש בשלומי ובמועדון גיל הזהב במושב עבדון, הגענו למסקנה שאנו רוצות לבנות מוצר אשר יאפשר לאנשים שאין ביכולתם להשתמש בידיים או לאנשים שאין להם ידיים, ליהנות ממשחק השח.

בגליל המערבי: הבעיה, כיצד יוכל אדם בעל מגבלות תנועה בידיו ליהנות ממשחק השח-מט.

בגליל המערבי: הצורך: מכשיר אשר יחליף את תפקוד הידיים במשחק השח-מט.

בגליל המערבי: לאחר חקירת הנושא, הגענו למסקנה כי הראש הוא האיבר המתאים ביותר להחלפת הידיים במשחק השח-מט.

בגליל המערבי: הפתרון: עיצוב מכשיר שיאפשר באמצעות הראש להחליף את תפקוד הידיים במשחק השח-מט.

בגליל המערבי: תאור המוצר: הכנו את הקסדה שאליה מחובר מוט המוכנס למסילה בקדמת הקסדה.

בגליל המערבי: בקצה המרוחק של המוט מבנה מעוגל בצורת האות V, אשר מאפשר אחיזת כלי המשחק.

בגליל המערבי: בראשו של כל כלי משחק נעוצה סיכה ובראשה חרוז פנינה.

בגליל המערבי: החרוז מאפשר אחיזת הכלי באמצעות המוט.

בגליל המערבי: בתחתית של כל כלי משחק מודבק מגנט עגול.

בגליל המערבי: מגנט עגול מודבק גם מתחת לכל משבצת של לוח המשחק.

בגליל המערבי: הוספת המגנטים מאפשרת מרכוז של כלי המשחק למרכז המשבצת ומאפשרת בכלל הצמדת כלי המשחק אל לוח המשחק.

בגליל המערבי: אל דפנות המגירה, המשמשת לאחסון כלי המשחק, מוצמדים פסי מתכת המאפשרים הצמדה של כלי המשחק וכך שמירה עליהם בעת נשיאת הקופסה.

בגליל המערבי: (הדגמה).

בגליל המערבי: התרומה של ההשתתפות בפרוייקט לחברות הצוות: הפרוייקט העשיר אותנו ויצר לנו זווית ראייה בוגרת יותר על החיים.

בגליל המערבי: המחשבה על כך שההמצאה שלנו מסייעת לאנשים בעלי צרכים מיוחדים, גרמה ועדין גורמת לסיפוק רב ולרגשות חמים.

בגליל המערבי: מן המוצר שלנו נהנו בחודשים האחרונים צעירים נכים ודיירי "בית קסלר" שבקריית חיים ועכשיו, המוצר שלנו יעבור לחייל צה"ל שנפגע לאחרונה ומאוד אוהב לשחק שחמט.

בגליל המערבי: אני חייבת להגיד תודה למורה שלנו, איגור פבזנר, שעזר לנו מאוד בפיתוח המוצר ולמנהלת האשכול ענת שטיין, שנמצאת ותומכת בנו ברגעים קשים.

מל פולישוק-בלוך: תודה גם לתלמידות צופית, נטע, אינה, מוריה ונופר.

מל פולישוק-בלוך: אתם שמים לב שכולן בנות?

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נזמין את המפתחים של הפרוייקט הבא, מיה ורון, שידברו על מתקן לחולי אלצהיימר.

עמק חפר: בוקר טוב.

עמק חפר: שמי מיה קרני ואני תלמידת תפוח הפיס בקריית חינוך על שם בן-גוריון בעמק חפר.

עמק חפר: יחד עם חברי רון שטילמן, פיתחנו את מכשיר ה-ETF, Easy To Find, עזר טכנולוגיה לטיפול וסיוע יומיומי בחולי אלצהיימר.

עמק חפר: במסגרת פרוייקט "גם אני יכול", עברנו תהליך למידה אינטנסיבי המשלב בין שלושת המסלולים: ביולוגיה, טכנולוגיה וחברה.

עמק חפר: במסלול הביולוגי הכרנו מכלול מערכות ביולוגיות בגוף האדם, בזו הטכנולוגית, מדד לטכנולוגיות מורכבות כבסיסיות, חקרנו את דרכי פיתוחן ופעולתן.

עמק חפר: בפן הסוציאלי נחשפנו לחיי קהילות בעלות צרכים מיוחדים, תוך היכרות עם הצרכים היומיומיים, הן של החולים והן של המטפלים.

עמק חפר: בחרנו להתמקד במערכת העצבים, תוך מחקר מקיף של מחלת האלצהיימר, בה לקה סבי, מחלה שיטיונית קולקטיבית.

עמק חפר: לפניכם התהליך שעברנו מאז אותו רגע שנתפסנו בזיק הזה, חדורי אדרנלין: חולי האלצהיימר נוטים לעזוב את שטח מגוריהם ללא מכשיר שמאפשר את איתורם, מה שמעמיד אותם חשופים לכל סכנה, כאשר הם לא מודעים לסביבתם.

עמק חפר: הדבר מעמיד את מטפליהם בחוסר אונים וקושי ניכר לאתרם.

עמק חפר: בשלב הבא הוגדר קהל היעד, קהיליית המטפלים והלוקים במחלה.

עמק חפר: הצורך שעמד לעינינו היה נחיצות בהתראה כאשר החולה עוזב את שטח מגוריו בזמן אמת ואיתור מקומו.

עמק חפר: יש להימנע מעזיבת החולה ללא מכשיר הפל כמובן.

עמק חפר: כל זאת, תוך נתינת חופש תנועה ושמירה על כבוד החולה, כבוד האדם.

עמק חפר: הגדרנו דרישות ריאליות מן התפקיד, כגון: הפעלה אוטומטית, קלות שימוש, אסתטיקה, בטיחות תפעול, עמידות לאורך זמן והתראה שתלווה בצליל בבחירת המטפלים.

עמק חפר: בשלב זה, יצאנו לשטח לבדוק קיומן של טכנולוגיות העונות לצרכים שהוגדרו.

עמק חפר: המערכת הראשונה היא מכשיר הפל של חברת איתוראן.

עמק חפר: איתור החולה מתבצע באמצעות המכשיר על ידי הצלבת קווי אורך ורוחב.

עמק חפר: המידע על מקום הימצאו נשלח למערכת בקרה ממוחשבת בסביבה הטיפולית של החולה.

עמק חפר: פיתוח ה-ETF מבוסס על שילובן של טכנולוגיות קיימות.

עמק חפר: המערכת הנוספת הנה מערכת הגנה הממוקמת בכניסה לחנויות ומשמיעה צפצוף התראה או אזעקה במקרה של גניבה.

עמק חפר: כאשר עובר דרך שני עמודים שבב אלקטרוני, המערכת מצפצפת.

עמק חפר: מערכת נוספת היא מערכת נעילה אוטומטית, כזו הנמצאת בכניסה למגורים רבי קומות, המופעלת על ידי סגירת מעגל בלחיצה על כפתור האינטרקום.

עמק חפר: הפיתוח שהוגדר על ידינו הוא הפל, אליו הוחדר השבב.

עמק חפר: המערכת מחוברת למנעול אוטומטי.

עמק חפר: כאשר שילבנו בין המערכות, הגדרנו מצב בו הדלת במצבה הרגיל נעולה.

עמק חפר: כאשר החולה הנושא את מכשיר הפל עובר דרך הדלת בין שני עמודים המותקנים במשקוף, המעגל נסגר והמנעול נפתח ומתאפשרת פתיחת הדלת ויציאת החולה המלווה בצליל התראה.

עמק חפר: כך עלינו על צורך בהתראה על יציאת החולה ואיתורו בזמן אמת.

עמק חפר: תודות למערכת שפיתחנו, הצלחנו לשמור על האיזון בין שמירת עצמאותו וכבודו של החולה לבין דאגה לביטחונו ולמניעת יציאתו מהבית.

עמק חפר: כך נמנע מצב השוטטות המסוכן ועגמת הנפש המלווה בכך.

עמק חפר: ברצוננו לציין כי הבנו, כי גם אנו יכולים לסייע בפיתוחן של מערכות טכנולוגיות שעוזרות לאוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים.

עמק חפר: הכרנו נושא מדעי טכנולוגי מרתק, תוך חשיפה לדרכי לימוד מגוונות וכך נתנה לנו אפשרות להפיק ידע חדש וליישם רעיונות עד כדי ביצוע באופן חוויתי.

עמק חפר: כאן המקום להודות למפתחי התכנית, אנשי המדע והרוח אשר סייעו ליועצים התומכים שליוו אותנו לאורך כל המסלול, בתהליך הפיתוח והמחקר.

עמק חפר: מי ייתן והזיק הזה ילווה את כולם בהמשך.

עמק חפר: אם אוכל להוסיף תוספת קטנה: אני הגעתי למחקר הזה תוך חיים בצל סב חולה, שלקה במחלה.

עמק חפר: אני לא הכרתי אותו בשלבים שהיה בריא, אבל כך, חדורת אדרנלין וסקרנות היתה בי המוטיבציה לחקור את הנושא יותר מקרוב.

עמק חפר: היום, כשנתיים לאחר הפרויקט הזה, אני לומדת במגמה פיסיקאלית וכימית ואני חושבת שזו היתה טעימה שהיוותה טריגר לתלמידה כמוני, בתיכון, וגם ליותר צעירים, להמשיך להתפתח וכן לנסות לפתח את התחום הזה, אם במסגרת תיכון ואם במסגרת החיים האישיים, כי סקרנות ומוטיבציה זה דבר אחד, אבל כשיש מסגרות שאפשר ליישם בהן את הרצון הזה ולהגיע לממד שמגיעים אליו מרעיון ביצועי לממד של מחקר וניתן לעזור לאוכלוסיות שצריכות את זה, בשביל זה אנחנו כאן בסופו של דבר.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לך מיה.

מל פולישוק-בלוך: את נהדרת.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוברים לפרופסור מיכל שוורץ, כי זמננו ממש התקצר.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת מכל מציג להוריד דקה וחצי מזמנו, כי אחרת לא נספיק להיות ב-16:00 במליאה, שם מתחילים ממש בזמן.

מל פולישוק-בלוך: מיכל תדבר על תקשורת מוח-נפש ומערכת החיסון, פיתוח חיסונים טיפוליים למחלות ניווניות ולמחלות הנפש.

מיכל שוורץ: ראשית, תודה למקדימי ואולי במקרה או שלא במקרה, זומנתי לכאן אחרי תלמידים מקסימים, שנרתמו למשימה.

מיכל שוורץ: המחשב שלי עבר את כל העולם והרצה בכל מקום בעולם וכאן, הוא לא מתחבר.

מיכל שוורץ: מכל מקום, קבוצת המחקר שלי במכון ויצמן עוסקת מזה שנים רבות בניסיון לפענח את אחת האניגמות הקשות ביותר: מדוע נוירונים או תאי עצב במערכת העצבים המרכזית, לאחר חבלה משותקים ואין לנו יכולת חידוש תאי עצב.

מיכל שוורץ: כולנו נולדים עם מספר מוגדר של תאי עצב במוח ובחוט השדרה.

מיכל שוורץ: במהלך חיינו אנחנו מאבדים תאי עצב.

מיכל שוורץ: אנחנו לא יודעים לייצר תאי עצב חדשים, אנחנו לא יודעים להצמיח עצבים חדשים.

מיכל שוורץ: קבוצת המחקר שלי התחילה במחקר הזה לפני שנים רבות ושוב, אני לא אגיד לכם מתי, כי בטח תדעו בת כמה אני.

מיכל שוורץ: נצא מנקודת מוצא, שמדובר בשנים רבות רבות ובמהלך המחקר שלנו, שהיה מחקר בסיסי וטהור לחלוטין, הגענו לתובנה שהיתה בבחינת מהפכה בתחום המחקר, שהביאה אותנו לפתרון של פיתוח תרופות חדשות, שהן בעצם לא תרופות אלא חיסונים כמענה למלחמה במחלות ניווניות כמו אלצהיימר או פרקינסון או גלאוקומה או כל מחלה ניוונית אחרת, כמו גם התמודדות עם שבץ מוחי או עם פגיעות חוט שדרה.

מיכל שוורץ: במקביל לפיתוחים האלה, המשכנו במחקר הבסיס.

מיכל שוורץ: אני רוצה לשתף אתכם היום ואם אצליח להגיע למצגת, אראה לכם גם משהו שמסבר את העין יותר מאשר את האוזן.

מיכל שוורץ: מכל מקום, התחלנו עם מחקר מאוד בסיסי, כשכולנו יודעים שהמוח ממודר משאר הגוף.

מיכל שוורץ: המוח מבודד ממערכת הדם על ידי מחסום דם מוח וכתוצאה מזה, אין פלישה של מרכיבי דם מהדם אל המוח.

מיכל שוורץ: זה המזל שלנו, שחדשות לבקרים אנחנו כולנו מפתחים מחלות זיהומיות, אבל אנחנו לא מפתחים מחלות מוחיות.

מיכל שוורץ: כשיש חלילה מחלה מוחית, אנחנו יודעים שזה דלקת קרום המוח וזו מחלה נוראית.

מיכל שוורץ: הבידוד הזה של המוח ממערכת הדם, נחשב במשך שנים רבות כמצב שבו המוח ויתר על מערכת החיסון, כדי להתגבר על פגיעות מוח, חוט שידרה ומחלות ניווניות.

מיכל שוורץ: קבוצת המחקר שלי, בעקבות תובנה מאוד בסיסית לפני כ-10 שנים, העזה לומר דבר שבאותם שנים היה מהפכה, כי היה בניגוד לדוגמה.

מיכל שוורץ: אנחנו טענו, שמערכת החיסון הכרחית להתמודדות בפגיעות מוח, חוט שידרה ומחלות ניווניות.

מיכל שוורץ: הדבר הזה התקבל בהתנגדות נוראה בקהילה המדעית, למרות שהפרסומים היו בעיתונים המובילים בתחום והראיה היא, שבמשך שנים הם לא צוטטו.

מיכל שוורץ: היום, זאת אחת העבודות המצוטטות ביותר.

מיכל שוורץ: אני אומרת את זה לכל המדענים הצעירים שיושבים פה, שצריך קצת תעוזה במדע, מעבר לנחישות ולחריצות ולעוד מרכיבים אחרים.

מיכל שוורץ: מכל מקום, כשגילינו שלמערכת החיסון יש מרכיב מאוד הכרחי בתפקוד המוח וחוט השדרה וההתמודדות עם מחלות ניווניות, שאלנו את עצמנו: איזה סוג מערכת חיסון זו?

מיכל שוורץ: מצאנו, לתדהמתנו, ופה שברנו דוגמה נוספת, שבעצם מערכת החיסון שעוזרת לנו להתמודד עם חבלות מוח ועם מחלות ניווניות זה מערכת החיסון האוטו-אימונית.

מיכל שוורץ: מה זה אוטו-אימוני?

מיכל שוורץ: אלה תאים של מערכת החיסון שמכירים מרכיבים עצמיים.

מיכל שוורץ: בשנות ה-50 קיבלו פרס נובל ברפואה אותם אלה שטענו, שכשכל אחד מאתנו נולד, הוא צריך לזרוק החוצה ממערכת החיסון את כל אותם תאים שמכירים מרכיבים עצמיים, כדי להיות מסוגלים להגיב לוירוס או חיידק ולא להגיב כנגד מרכיבים עצמיים שלנו.

מיכל שוורץ: אנחנו יודעים שקיימות מחלות כמו: טרשת נפוצה, שזו מחלה שבה הגוף תוקף את עצמו.

מיכל שוורץ: לכן, ההנחה היתה שהגוף מגיב כנגד מרכיבים עצמיים וזה דבר נורא.

מיכל שוורץ: אנחנו גילינו, שתגובה כנגד מרכיבים עצמיים הכרחית לתפקוד המוח להתמודדות עם מחלות ניווניות, להתמודדות עם מחלות חוט שדרה ואפילו למחלה סופנית כמו מחלת ניוון שרירים.

מיכל שוורץ: מה ההבדל?

מיכל שוורץ: שאלנו את עצמנו מה קורה פה.

מיכל שוורץ: מסתבר, שבמהלך החיים של כל אחד מאתנו אנחנו מייצרים תאים אוטו-אימונים.

מיכל שוורץ: הם חשובים לנו, אבל הם דורשים בקרה הרבה יותר קשה.

מיכל שוורץ: התובנה הזו הובילה אותנו לכמה כיוונים: א.

מיכל שוורץ: להבין איך הגוף מאפשר לעצמו שיהיו קיימים תאים כנגד המרכיבים העצמיים.

מיכל שוורץ: מסתבר, שזה אותם תאים שגם נלחמים כנגד סרטן וכנגד מחלות נוספות.

מיכל שוורץ: יש לנו מאזן מאוד עדין, כמו בכל מקום בגוף.

מיכל שוורץ: הצורך בדבר מסוים עם הכמות שלו.

מיכל שוורץ: הבקרה שלו נפגעת וזה הופך להיות מחלה.

מיכל שוורץ: כלומר, הגבול הוא מאוד דק בין תגובה אוטו-אימונית מגנה לבין תגובה אוטו-אימונית שמובילה למחלה.

מיכל שוורץ: איתרנו מי הם התאים שעושים את הבקרה הזאת ולתדה

מיכל שוורץ: מתנו גילינו, שבעצם המוח מבקר את התגובה החיסונית והתגובה החיסונית עוזרת למוח להתמודד עם פגיעות.

מיכל שוורץ: אז יש לנו איזה שהוא לופ, שמקורו במוח.

מיכל שוורץ: המוח מבקר את המערכת החיסונית והמערכת החיסונית עוזרת למוח.

מיכל שוורץ: לעניות דעתי, זו היתה פעם ראשונה שנאמר בכל כך הרבה מלים, שמערכת החיסון עוזרת למוח להתגבר על פגיעות מוח.

מיכל שוורץ: כתוצאה מזה, בדקנו איך משתמשים בתובנה כזאת מבחינה פרקטית, איך מפתחים מזה טיפול לפגיעות חוט שדרה, לפגיעות מוח, לשבץ מוחי.

מיכל שוורץ: לכן אמרנו: בואו נפתח חיסון.

מיכל שוורץ: אלה מכם שמכירים את החיסונים, כשאנחנו מחוסנים נגד וירוס הפוליו, מה עושים?

מיכל שוורץ: לוקחים וירוס וממיתים אותו ואז מזריקים לתינוק.

מיכל שוורץ: התינוק מפתח נוגדנים כנגד הוירוס אבל הוא עצמו לא חולה בפוליו.

מיכל שוורץ: באנלוגיה לזה, חיפשנו דרך להגביר תגובה חיסונית כנגד מרכיבים עצמיים מבלי שנסתכן בלפתח מחלה אוטו-אימונית או מחלה כמו טרשת נפוצה או מחלות אחרות.

מיכל שוורץ: הגענו לפיתוח חיסונים.

מיכל שוורץ: הקמתי חברה, יחד עם מכון ויצמן לפני 7 שנים, לתרגם את האינטלקט או את המידע הזה לצורך מטרות פרקטיות ובמקביל, כמדענית, המשכתי במכון ויצמן למדע.

מיכל שוורץ: החברה הזאת סגרה לאחרונה מעגל עם "טבע", ואחד החיסונים שאותם אנחנו מפתחים היום הוא למחלות ניווניות כמו: אלצהיימר, פרקינסון, גלאוקומה.

מיכל שוורץ: זה מתבסס על תרופה ש"טבע" משתמשת בה לטרשת נפוצה.

מיכל שוורץ: כלומר, אנחנו הולכים ממחקר בסיסי, שכמעט באקראי הגענו לתובנה חדשה.

מיכל שוורץ: עם התובנה הזאת הגענו לפיתוח חיסונים חדשים ואחד הדברים הנפלאים שהגענו אליהם לאחרונה, שפתאום גילינו שמערכת החיסון לא רק עוזרת למוח להתמודד עם פגיעות חוט שדרה או מחלות ניווניות, אלא גם שומרת על היכולת הקוגניטיבית של המוח.

מיכל שוורץ: כלומר, מערכת החיסון הכל כך פשוטה לכאורה, היא חלק מהמערך הטבעי והנכון להגן על עצמנו במהלך של אובדן קוגניטיביות.

מיכל שוורץ: לסיום, זו תובנה בסיסית מאוד פשוטה, שבה גילינו שמחלות ניווניות, שבעצם הן מחלות של גיל והשכיחות שלהם בעולם המערבי הולכת ועולה, אנחנו פתאום מגלים שחלק מעליית השכיחות נובעת מהזדקנות מערכת החיסון.

מיכל שוורץ: מטרת פיתוח החיסונים האלה זה בעצם לגשר בין הפער בעליית גורמי הסיכון במוח ובחוט השדרה לבין הזדקנות מערכת החיסון.

מיכל שוורץ: הנה מחקר בסיסי שהקים להקמת חברה, למציאת מקום עבודה חדש למדענים צעירים וסוגר את אחד המעגלים שמר אלי הורביץ דיבר עליו, של קשרים הדוקים בין התעשייה לקידום מדע בסיסי, כי עם המשאבים שעומדים לרשותנו אי אפשר לעשות את זה.

מל פולישוק-בלוך: תודה.

מל פולישוק-בלוך: כל כך חבל לי שכל אחד צריך לדבר מהר מפאת חוסר הזמן.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוברים לפרוייקטון גילוי מטעני צד, סמל שמואל פרונמן, סמלת ליבי שטיין, סמל תומר שרוני, חניכי תכנית "תלפיות" צה"ל, בבקשה.

שמוליק פרונמן: שלום לכולם.

שמוליק פרונמן: אנחנו חניכים בשנה שלישית של תכנית "תלפיות" בחיל האוויר.

שמוליק פרונמן: קצת על תכנית "תלפיות": זוהי תכנית צבאית ,שאורכה שלוש וחצי שנים.

שמוליק פרונמן: התכנית משלבת הכשרה אקדמית טכנולוגית באוניברסיטה העברית במקצועות מתימטיקה פיסיקה ומחשבים ומשלבת גם הכשרות צבאיות בשלל החילות בצבא.

שמוליק פרונמן: סיום הכשרה אחרי שלוש וחצי שנים.

שמוליק פרונמן: הבוגרים משובצים ליחידות מחקר ופיתוח בצבא ובמערכת הביטחון בתור קציני מחקר ופיתוח.

שמוליק פרונמן: באנו לכאן היום, כדי להציג פרוייקט עליו עבדנו במסגרת תכנית ההכשרה, במסגרת קורס אקדמי שקראנו לו: ציפור על תיל.

שמוליק פרונמן: פרוייקט הפיתוח זה קורס בשנה ב', אחד הקורסים החשובים בשנה ב' ב"תלפיות".

שמוליק פרונמן: הרעיון שלו זה שהחניכים יתנסו במחקר ופיתוח ובעיקרון, החניכים מעלים צורך צבאי להיכרות שלהם עם הצבא ומנסים לתת עליו מענה טכנולוגי שלם תוך תכנון מערכת שלמה.

שמוליק פרונמן: העבודה היא בזוגות או בשלשות, היא אקדמית, כלומר לא יצא מוצר מזה.

שמוליק פרונמן: המטרה שלה, לענות על השאלה האם המוצר שעליו חשבנו או המערכת שעליה חשבנו תיתכן במציאות והאם היא כדאית.

שמוליק פרונמן: זה נקרא בדיקת היתכנות, שזה שלב מקדים וחשוב בכל פרוייקט בתעשייה.

שמוליק פרונמן: קצת רקע לפרוייקט שלנו: המתאר שלנו הוא פתיחת ציר באזורים מאוימים.

שמוליק פרונמן: פתיחת ציר זה פעולה שהצבא צריך לבצע בכל בוקר, בכל יום.

שמוליק פרונמן: עוברים על ציר תנועה כדי לוודא שאין שם איומים, מטענים, כוחות עוינים.

שמוליק פרונמן: אחד האיומים הגדולים במתאר כזה זה מטעני צד.

שמוליק פרונמן: חלקם מופעל מרחוק על ידי תיל חשמלי, שמישהו עומד עם תיל חשמלי ובטריה, לוחץ על כפתור ומפוצץ את המטען כשהכוחות לידו.

שמוליק פרונמן: המטרה של הפרוייקט שלנו היא לעזור לכוח שפותח את הציר לזהות את המטענים מרחוק, מספיק זמן מראש, כדי לאפשר להם לפרק את המטענים ללא פגע.

ליבי שטיין: נסביר קצת על אופי הפעולה של המערכת עצמה: המערכת עצמה היא מעין מכ"ם שנישא על ג'יפ "האמר" צבאי סטנדרטי, שבמהלך הנסיעה שלו אמור לאתר את התיל במרחק של כמה עשרות מטרים מראש.

ליבי שטיין: שיטת הפעולה עצמה מתבססת על האיתור, התיל עצמו ועל ידי מציאת התיל כך נאתר את קיומו של המטען.

ליבי שטיין: כמו שהציור ממחיש כאן, המערכת עצמה משדרת קרינה גל אלקטרו-מגנטי, שכל גוף מוליך שנמצא באזור מקבל את הקרינה הזאת ומחזיר בהתאם קרינה מסוימת, שגם היא נקלטת במערכת והמערכת עצמה עושה שכלול של כל הנתונים ומזהה האם קיים תיל או לא.

ליבי שטיין: האתגרים המרכזיים שעמדו בפנינו במהלך העבודה על הפרוייקט היו התמודדות עם תנאי שטח קשים, מניעת הפרעת מהלך השידור למהלך הקליטה וסינון ההפרעות מהסביבה.

ליבי שטיין: נפרט קצת על הבעיות: לגבי ההתמודדות עם תנאי שטח קשים, הבעיה עצמה היא, שאנחנו רוצים שהמערכת תיסע על כבישים שרובם לא בהכרח סלולים, כבישי עפר, יש המון רעידות במערכת.

ליבי שטיין: בגלל שההחזרים מהתיל מאוד קטנים, כל אי יציבות במערכת יכולה לגרום לאיזו שהיא בעיה של התראת שווא או חוסר גילוי, שאנחנו לא רוצים שתקרה.

ליבי שטיין: עוד אילוץ של המערכת הוא שקיימת אנטנה שמשדרת ואנטנה שקולטת, כאשר זה מתבצע בו זמנית ובעצם הקרינה המשודרת מהאנטנה המשדרת נקלטת ישירות באנטנה הקולטת והגודל של הקרינה הזאת גדול בהרבה ממה שאנחנו אמורים לקבל כהחזר מהתיל.

ליבי שטיין: המטרה היא לגלות האם קיים התיל עם כל כך הרבה הפרעות מהקרינה הזאת.

ליבי שטיין: בעיה נוספת, דומה יחסית, זה סינון הפרעות מהסביבה.

ליבי שטיין: מכיוון שאנחנו מדברים על שטחים פתוחים, יכולים להיות שם עמודי חשמל, פסולת וכל מיני גופים מוליכים אחרים, שמחזירים החזר בדיוק כמו התיל אותו אני מחפשים.

ליבי שטיין: השאלה שלנו היא: איך אנחנו יכולים להפריד בין התיל, שאותו אנחנו מחפשים להחזרים מכל הגופים האחרים?

תומר: למעשה, במהלך השנה ניסינו לתת מענה לכל שלושת הבעיות האלה.

תומר: כמובן שהיה עוד מכלול של בעיות, אבל אלה כמובן הדברים העיקרים שעבדנו עליהם והצלחנו לתת איזה שהוא מענה, שבסופו של דבר הראה לנו שיש היתכנות למערכת כזאת.

תומר: עכשיו נציג איך הצבנו את הפתרון: לקחנו מספר דרכי פתרון ושילבנו אותם, כדי לתת מענה למכלול הבעיות.

תומר: לקחנו את מאפייני השידור, זה אומר צורת הגל שהאנטנה המשדרת פולטת לאוויר.

תומר: את צורת הגל הזה אפשר לעצב כרצוננו.

תומר: אנחנו יכולים לגרום למאפיינים של השידור לעבוד לטובתנו ובעצם ליצור החזרים גדולים מדברים שנראים כמו תיל שמפעיל מטענים, שיש לו מאפיינים מאוד מסוימים.

תומר: הוא מאוד דק, מאוד ארוך.

תומר: יש לו כיוון מסוים בשטח, יש לו מיקום מסוים בשטח.

תומר: ואז, מאפייני השידור יתנו לנו החזרים גדולים מתילים והחזרים הרבה יותר זניחים מכל הפרעה אחרת.

תומר: דבר נוסף, תכנון מערך אנטנות מתאים, כאשר האנטנות שנמצאות על הרכב צריכות להיות מאוד חסכוניות באנרגיה וגם לכוון את האלומה שלהן למקומות שאנחנו מחפשים שם את המטענים.

תומר: אחד הדברים החשובים ביותר הוא התאמת האלגוריתמים לעיבוד אות, כאשר למעשה ההחזר מתיל כזה שמחזיר מטען, מאוד מאוד חלש.

תומר: למעשה, הוא חלש במספר סדרי גודל מכל ההפרעות והרעשים שהמערכת קולטת, כי האנטנה קולטת המון דברים מהסביבה.

תומר: ובעצם, חייבים להפעיל מספר אלגוריתמים, כדי לסנן ולבדוק האם התיל הזה קיים או לא, בתוך כל הרעש הזה.

תומר: עכשיו נציג נדבך אחד מכל הפתרון הזה, וזה הפתרון הבסיסי ביותר שהתחלנו אתו על מאפייני השידור.

תומר: הרעיון היה שננצל את התכונה הפיסיקאלית שיש לגופים מוליכים, כאשר משדרים אליהם גל אלקטרו-מגנטי.

תומר: מה שקורה, העצמה של האות האלקטרו-מגנטי שמוחזר מהגוף, תלויה ביחס שבין אורך הגוף לאורך הגל שמשודר ואם אנחנו ננצל את התכונה הזאת לטובתנו, אנחנו יכולים ליצור אורך גל כזה, שיתן לנו החזרים גבוהים בעצמות גדולות מתילים ארוכים ומכל מיני מפריעים בשטח ההחזרים יהיו זניחים ואז נוכל לסנן את מה שמעניין אותנו על פני כל הרעש.

תומר: לדוגמה, לקחנו אורך גל וברגע שעשינו את הבדיקה עבור איזה אורכים של מוליכים נקבל החזר גדול, אנחנו רואים שבין 100 ל-200 מטר אפשר לראות החזר מקסימאלי מגופים מוליכים בשטח.

תומר: לעומת זאת, כל דבר שקטן מזה, ההחזרים מאוד זניחים וזה למעשה הפתרון הראשוני, לפני כל ההפרעות הנוספות של החזרים מדברים ארוכים לעומת מפריעים קצרים.

תומר: נסכם: התוצאה של הפרוייקט היתה שיש התכנות למערכת והעבודה היתה מאוד אקדמית ותיאורטית.

תומר: לכן, אם רוצים לממש דבר כזה, צריך לעשות מספר ניסויים בשטח כדי לאמת כל מיני הנחות יסוד שהתבססנו עליהן ורק כך אפשר לוודא שאם רוצים להוציא את זה לפועל, זה אפשרי.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכם.

מל פולישוק-בלוך: תמשיכו לעשות דברים טובים.

מל פולישוק-בלוך: אני מזמינה את אורי דורמן, בנושא של הקדמת הבשלת השסק, כדי להראות לכם שגם בנושא החקלאי אנחנו מתקדמים.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לקצר.

מל פולישוק-בלוך: לפני מספר שבועות היה כנס של כל החממות הטכנולוגיות וחממת "ניות" מנצרת זכתה במקום הראשון כחממה הטכנולוגית המצטיינת לשנת 2004 ונציגיה ידברו מיד אחריך.

מל פולישוק-בלוך: אורי, בבקשה.

אורי דורמן: אני אעשה את זה יותר קצר ממה שתכננתי.

אורי דורמן: כפי שנאמר, אנחנו עוסקים בחקלאות מתקדמת ואני בא ממכון מחקר שנקרא "מיגל", שיושב בקרית שמונה ועוסק בתחומים רבים במסגרת מדעי החיים וגם בפיתוח חקלאות יישומית, מודרנית, אינטנסיבית, שהרווחיות בה הרבה יותר גדולה ממה שאנחנו מכירים.

אורי דורמן: היא לא חקלאות נתמכת ולא חקלאות מסובסדת והיא מודרנית ביותר.

אורי דורמן: במסגרת הזאת, אנחנו עסקנו במחקר יישומי שאתם רואים כאן, על השקף.

אורי דורמן: הקדמת פריחת האדמונית לייצוא.

אורי דורמן: לא אפרט מה זה הפרח הזה.

אורי דורמן: קבוצת המחקר שעבדה על הנושא הזה, עבדו בה פרופסור אברהם הלוי, שהוא חתן פרס ישראל, דוקטור רינה קמינצקי, מנשה כהן, יצחק רן ועוד חקלאים רבים, שהיו שותפים אתנו בפרוייקט הזה.

אורי דורמן: הפרוייקט הזה הוא מונחה שוק, כאשר מה שאנחנו עושים זה קודם כל בודקים את הקטע השיווקי, כפי שציין אלי הורביץ.

אורי דורמן: הרעיון הוא לבחון האם יש שוק, האם יש לנו יתרון יחסי והאם אנחנו יכולים להביא תוצאה כלכלית טובה, ואז אנחנו מכניסים את הגידול הזה לפיתוח.

אורי דורמן: השוק שלנו זה השווקים בהולנד, שווקים של ייצוא, כאשר מה שאנחנו חיפשנו במחקר השוק זה את הנישה או את חלון ההזדמנויות וגילינו ומצאנו, במסגרת מחקר השוק, שאכן יש חלון הזדמנויות.

אורי דורמן: אנחנו יכולים באמצעות טכנולוגיה מתקדמת, להקדים את פריחת האדמונית ולהביא את הפרח הזה לשווקים, לפני שהמגדלים ההולנדים מביאים אותו.

אורי דורמן: את זה הוכיח מחקר השוק.

אורי דורמן: אז נכנסנו למחקר הזה וזה תהליך ההתפתחות של האדמונית במהלך השנה.

אורי דורמן: אני לא אפרט, כי אין זמן וזה כל מה שעשינו במסגרת המחקר הזה.

אורי דורמן: בסופו של דבר, אחרי עבודה מאומצת ורבה השגנו הקדמה של חודשיים בהפרחת פרח האדמונית, כפי שראיתם, שמה שרצינו זה לנצל את הנישה באמצעות מספר שיטות גידול, שלא אפרט אותן אלא אראה לכם בתמונות.

אורי דורמן: שינוע, זה שאנחנו משנעים באמצעות דליים את השתיל.

אורי דורמן: השתיל נמצא בתוך הדלי הזה שאתם רואים בתוך החממה, זה צמח רב שנתי.

אורי דורמן: כך הוא נראה כשהוא עם עלים וכך הוא נמצא בתוך המנהרה.

אורי דורמן: כל מה שאתם רואים כאן נמצא בגליל העליון ליד גבול הלבנון במושב שומרה, מקום שיש בו מחסור גדול של קרקע, מים וכל הדברים האחרים.

אורי דורמן: כך הוא לפני פריחה, כך הוא אוטוטו פורח בימים אלה וכך הוא פורח.

אורי דורמן: זהו פרח מאוד יפה ומאוד מבוקש בעולם.

אורי דורמן: בסך הכל, כפי שראיתם, השגנו את המטרה והדבר השני היה הקדמה של הבשלה של שסק, שכולכם מכירים אותו, אבל אוכלים אותו רק בשוק המקומי ואנחנו רצינו שגם באירופה יאכלו אותו.

אורי דורמן: כפי שאתם רואים כאן, אוכלים אותו הרבה מאוד באיטליה ובספרד.

אורי דורמן: ספרד היא ארץ הגידול העיקרית של שסק ספרדי.

אורי דורמן: מצאנו במחקר שוק, כפי שהסברתי קודם, שיש הזדמנות בחודשים פברואר ומרץ וכיוונו את עצמנו לעניין הזה.

אורי דורמן: מפאת חוסר הזמן אני אומר, שגם בדבר הזה הצלחנו למצוא ולפתח טכנולוגיה שאנחנו משווקים בימים אלה.

אורי דורמן: התחלנו את הקטיף בגליל העליון.

אורי דורמן: זה מה שהשוק רוצה.

אורי דורמן: הפרי הזה משווק לאיטליה, שהם הצרכנים העיקריים.

אורי דורמן: הבאנו זנים חדשים והמחירים טובים.

אורי דורמן: אנחנו מדברים פה בכל המונחים של תרומות כלכליות לקוב מים, ערך נוכחי נקי, שיעור תשואה וכל הדברים האלה על ערכים מאוד גבוהים.

אורי דורמן: כבר בימים אלה חקלאים נכנסים לזה ובסופו של דבר, אנחנו מודים לכל מי שהיה קשור למחקר של השסק.

אורי דורמן: החוקר היה דוקטור יצחק אדטו והיו שותפים משרד המדע, קרן המדען הראשי, מועצת הפרחים, מועצת הפירות, קרן קיימת לישראל וכמובן, כל צוות החוקרים הטוב והנמרץ של "מיגל" שיושבת בקרית שמונה.

אורי דורמן: תודה רבה על ההקשבה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה אורי.

מל פולישוק-בלוך: חממת "ניות", אני מבקשת באותו הקצב.

מל פולישוק-בלוך: כפי שאמרתי, זו החממה הטכנולוגית המצטיינת שפתחה דבר מעניין.

מל פולישוק-בלוך: יש לכם 4.5 דקות, זה הולך ופוחת.

מל פולישוק-בלוך: כפי שאתם רואים, רצינו שיהיה מגוון של נושאים ורצינו שתהיה תפוצה גיאוגרפית ולכן, הלכנו רחוק עד קריית שמונה.

מל פולישוק-בלוך: בחרנו מגוון אוכלוסיות ומגוון גילאים, שכל מי שרק עוסק במחקר תהיה לו במה.

מל פולישוק-בלוך: אחריו, יסיים אריה אורנשטיין.

נציג חממת ניות: לאור בעיית הזמן, אני פוסח על כל הברכות וכל התודות ומנסה לגשת ישר לעניין.

נציג חממת ניות: חממת "ניות", כפי שנאמר, זכתה בפרס החממה המצטיינת השנה.

נציג חממת ניות: זו לא השנה הראשונה, זו שנה חמישית ברציפות ולמעשה, הגביע כבר מגיע לנו לצמיתות.

נציג חממת ניות: החממות הטכנולוגיות נתמכות על ידי המדען הראשי.

נציג חממת ניות: הן נועדו לאפשר ליזמים מובילים לפתח רעיונות טכנולוגיים חדשניים ולהביא אותם לשלב של חברות הזנק, סטרט-אפ, בעלות כושר חיות.

נציג חממת ניות: כושר חיות מבחינתנו, זה חברה שיכולה לגייס עוד כסף ולהמשיך להתפתח לכיוון של חברה תעשייתית, עסקית מלאה.

נציג חממת ניות: תקופת החממה היא בדרך כלל תקופה של שנתיים, שמיועדת לפתח את המוזן לשלב שבו הוכחה ייתכנות טכנולוגית ומסחרית וניתן לגייס מימון.

נציג חממת ניות: אני חייב להדגיש, שכל הפרוייקטים המדעיים וכך הלאה, בסופו של עניין אם הם לא מסוגלים לגייס את המימון שנדרש להמשך דרכם, פשוט קורסים וזה חבל.

נציג חממת ניות: תכנית החממות מאפשרת ליזמים מימון, מיקום פיסי, ליווי אסטרטגי ניהולי וכיוצא בזה.

נציג חממת ניות: החממות, למעשה, נותנות חוליה מאוד חשובה במעבר שבין מדע וטכנולוגיה, בין פרוייקטים של מו"פ, לבין אותו שלב שבו הפרוייקטים מעניינים את קרנות הון הסיכון או חברות גדולות, שמוכנות להשקיע בהן על בסיס מסחרי ותעשייתי.

נציג חממת ניות: בחלק גדול מהמקרים, בשלב הראשוני החממות הן הגוף היחידי שפרוייקטים כאלה יכולים לעבור דרכו.

נציג חממת ניות: יש בארץ 23 חממות שמפוזרות על פני כל הארץ.

נציג חממת ניות: כל חממה כזו, יש בה 3 עד6 אנשי ניהול ואדמיניסטרציה.

נציג חממת ניות: היא משקיעה במספר פרוייקטים ובסך הכל יש כ-80,90 פרוייקטים בשנה, שנכנסים לחממות.

נציג חממת ניות: מבחינתנו, תנאי הכרחי להצלחה וכך אנחנו מגדירים הצלחה, זה שפרוייקט שנכנס לחממה יצא ממנה כחברת סטרט-אפ שהצליחה לגייס עוד כסף להמשך דרכה.

נציג חממת ניות: עכשיו, בואו נעבור ל"ניות" ונראה מה קורה אצלנו: "ניות" הוקמה ב-96 כחברה פרטית, שותפות של האחים עופר ועמותה מקומית בנצרת עלית, עמותת "ניות".

נציג חממת ניות: החממה קלטה במהלך התקופה הזו 38 פרוייקטים, מתוכם 30 פרוייקטים יצאו ו-8 עדין נמצאים בפעילות בחממה.

נציג חממת ניות: מתוך אותם 30 פרוייקטים שיצאו, 18 ממשיכים היום כחברות עצמאיות שגייסו כספים, ולא מעט וממשיכות הלאה בדרכן להצלחה עסקית ומסחרית מלאה.

נציג חממת ניות: אותן 18 חברות מעסיקות היום למעלה מ-250 עובדים.

נציג חממת ניות: הם גייסו הון פרטי של למעלה מ-130 מיליון דולר, רובו הון זר וכל הפעילות שלהם מוכוונת לייצוא.

נציג חממת ניות: אני רוצה לציין, שההצלחה הזאת לא מקרית.

נציג חממת ניות: היא תלויה בתהליך בחירה וסינון מאוד קפדניים, כשאנחנו שמים דגש גדול מאוד על נושא השוק והמודל העסקי של הפרוייקט וחברת הסטרט-אפ שתצא ממנו.

נציג חממת ניות: ההצלחה הזו גם בנויה על צוות שמורכב מהנהלה מאוד צעירה, כולם בשנות ה-30 הראשונות ודירקטוריון, שיש בו שורה של אנשים שצברו ביחד למעלה מ-100 שנים של עיסוק בפיתוח תעשייתי ועסקי.

נציג חממת ניות: אני רוצה לתת דוגמה לפרוייקט שיצא מהחממה, פרוייקט שהגיע אלינו, משום שלא היה גורם אחד בארץ שהסכים לממן אותו באופן פרטי.

נציג חממת ניות: זו חברה בשם "מיינד-גארד".

נציג חממת ניות: החברה הזאת באה לפתור בעיה של סחיפת קרישים שמגיעים אל המוח.

נציג חממת ניות: הם זורמים דרך העורק הראשי שמוביל אל המוח.

נציג חממת ניות: הרעיון של היזמים היה לפתח מסנן, פילטר, שימנע את מעבר הקרישים אל המוח.

נציג חממת ניות: הרעיון היה כל כך פנטסטי, שאף אחד לא רצה בכלל לעסוק בו.

נציג חממת ניות: הוא הגיע לחממת "ניות", אנחנו קיבלנו אותו ובסופו של עניין, המוצר כפי שהוא נראה היום זה מסנן, שמותקן בתוך העורק הראשי שמוביל אל המוח, אבל הוא מסתעף אל עורק צדדי שהולך אל הלחי.

נציג חממת ניות: קרישים שמגיעים בדרכם אל המוח, למעשה מוטים על ידי המסנן הזה אל אותו עורק שמוביל אותה אל הלחי שבה הם נצברים ונמסים.

נציג חממת ניות: החברה הזאת נכנסה לחממה וכמו שאני אומר, הוקמה בשנת 2000 ולא הצליחה לגייס הון פרטי.

נציג חממת ניות: לאחר שנה בחממה, היא גייסה הון ראשוני של 8 מיליון דולר.

נציג חממת ניות: עד היום, היא השלימה גיוסים של למעלה מ-25 מיליון דולר וחברת "מטרוניקס", שהיא אחת החברות המובילות בעולם בתחום הקרדיו-וסקולר נכנסה כשותפה אסטרטגית לשיווק המוצר.

נציג חממת ניות: עד היום, המוצר הזה הושתל בהצלחה ב-3 חולים באירופה והחברה עומדת להיכנס לניסויים קליניים בהיקף רחב.

נציג חממת ניות: היא מעסיקה 35 עובדים באזור התעשייה קיסריה-אור עקיבא.

נציג חממת ניות: כמו שאני אומר, זה דגם אחד בלבד ויש עוד 18 חברות כאלה.

נציג חממת ניות: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: מר אריה אורנשטיין, מנהל המרכז לטכנולוגיות מתקדמות בבית החולים "תל השומר".

מל פולישוק-בלוך: המקום שבו רואים בעיניים איך המדע מתחבר לתעשייה ועושה הרבה למען האנושות.

מל פולישוק-בלוך: גם שם היינו בסיור.

מל פולישוק-בלוך: לסיום, אני מבקשת מהקהל לעלות למליאה ואחר כך להתעכב.

מל פולישוק-בלוך: בבקשה.

אריה אורנשטיין: תודה לכבוד יושבת הראש.

אריה אורנשטיין: כבוד השר, חברים נכבדים אחרים, מה שאני בא להציג זו ראיית עולם שקוראת ומכוונת למה שאלי הורביץ קודם הציג לנו ואני שמח, בתור אחד שלא עוסק בעולם התעשייה באופן ישיר, שאני קולע לכיוונים שהם אולי נכונים.

אריה אורנשטיין: אני במקצועי כירורג פלסטי.

אריה אורנשטיין: לבד מכך, אני מכהן גם בתפקיד יושב ראש של מכון שעוסק בפיתוח של טכנולוגיות רפואיות ואסביר על מה ולמה באנו למסקנה הזאת.

אריה אורנשטיין: רפואה בכלל, כעסק שקיים היום, זה סיפור של 50,60 שנה.

אריה אורנשטיין: קודם לא היה שום דבר.

אריה אורנשטיין: כשאימא שלי רצתה לטפל בדלקת ריאות, היא לקחה אותי לצפת שאהיה באוויר הצח.

אריה אורנשטיין: אני עד היום זוכר את האוטובוס לצפת.

אריה אורנשטיין: זה היה 24 שעות נסיעה שלא שוכחים אותן.

אריה אורנשטיין: כשילד בא עם שפעת של היום לכיתה, הוא היה חוזר משותק כי זה היה פוליו.

אריה אורנשטיין: פוליו היה חלק אינטגרלי של אלה שהשיער קצת מאפיר להם.

אריה אורנשטיין: היום יש פוליו, סוגרים את המדינה.

אריה אורנשטיין: מושג של חיסון לא היה קיים לפני 50 שנה.

אריה אורנשטיין: אנחנו לא מודעים לזה, אבל כשמתחילים לפרוט את הדברים האלה לפרוטות רואים שלא היה כלום קודם.

אריה אורנשטיין: ב-50 שנה עברנו מה שלא עשו במיליוני שנים קודם לכן.

אריה אורנשטיין: יש לזה הרבה היבטים אבל זה לא הזמן לדבר על כך עכשיו.

אריה אורנשטיין: השינוי הזה בגדול, היה שינוי ליניארי.

אריה אורנשטיין: קשה לומר, שעולם הרפואה ידע להתמודד נכון עם זה וכשמסתכלים אל עולם התעשייה בכלל, אם זה תקשורת, מחשבים, כל העולמות האלה רצו הרבה יותר קדימה.

אריה אורנשטיין: עולם הרפואה הוא יחסית עולם מפגר, שמרני, שלא הפנים את כל השינויים האלה בקצב הנכון.

אריה אורנשטיין: זאת למה?

אריה אורנשטיין: כי בכניסה למאה ה-21 עוברים מתהליכים ליניאריים לתהליכים אקספוננציאלים.

אריה אורנשטיין: זה אומר, שכל מה שהתרחש במשך 50,60 שנה וזה המון, התרחש ב-5 עד 10 שנים במקרה הטוב.

אריה אורנשטיין: זה אומר, שהולכות ליפול עלינו שתי בעיות ובגדול: האחת, בעיה כלכלית של מערכת הבריאות, איך היא מתמודדת עם כאלה שינויים והשניה, לא פחות חשובה, היא בעיה חינוכית.

אריה אורנשטיין: איך מתמודדים עם בעיה חינוכית, כי הרופא שיוצא היום מהאוניברסיטה לא מותאם לעולם, כי אנחנו, המורים שלו, לא מותאמים.

אריה אורנשטיין: אנחנו חיים בתוך עולם שקשה מאוד לדעת איך להתמודד ומה לעשות.

אריה אורנשטיין: למעשה, אנחנו רוצים להקים עולם של רפואה מתקדמת, לתת את השירות הכי טוב באיכות הטובה ביותר ולהיות מובילים בקו מוצרים, שיהיה מותאם למה שבאמת אפשר לתת לאוכלוסייה.

אריה אורנשטיין: איך עושים את זה בכללי המשחק הקיימים?

אריה אורנשטיין: אפשר לעלות לגג ולקפוץ למטה.

אריה אורנשטיין: למה?

אריה אורנשטיין: אני כבר למעלה מ-30 שנה ב"ביזנס" של רפואה וכל פעם לא מאמינים לסיפור שבשנה הבאה יהיה יותר טוב.

אריה אורנשטיין: אני מבטיח לכם, שבשנה הבאה יהיה יותר גרוע.

אריה אורנשטיין: תקציב מערכת הבריאות הולך וקטן באופן קבוע, כמובן לעומת הדרישות יחסית.

אריה אורנשטיין: כלומר, זה מצב שאומר: אתם הולכים להיות במצב הרבה יותר גרוע בתהליך אקספוננציאלי.

אריה אורנשטיין: איך אתה, כגוף, הולך ומתמודד עם הסיפור?

אריה אורנשטיין: היתרון הגדול שלנו זה מה שאלי אמר.

אריה אורנשטיין: יש לנו יכולת, כמו מה שיש בבוסטון ומה שיש בסן-פרנציסקו.

אריה אורנשטיין: יש לנו פה יכולת אקדמית וכוח אפור.

אריה אורנשטיין: החומר האפור, בכמות בלתי נדלית, יזמות בלתי רגילה ואסרטיביות של אנשים.

אריה אורנשטיין: יש פה אלפי אנשים שקמים בבוקר ודוחפים את המדינה הזאת, למרות כל מה שנעשה בה.

אריה אורנשטיין: את האנשים האלה צריך לקחת ולעודד בתחומים שבאמת צריך.

אריה אורנשטיין: אנחנו עלינו על זה, שהכוח המדעי הרפואי הקיים במדינה הוא כוח אדיר בלתי מנוצל.

אריה אורנשטיין: לזכור: רופא, זה אותו אחד שהתקבל לבית ספר לרפואה עם בגרות ממוצעת של 13 מתוך 10 לפחות ואני לא אמשיך הלאה, באילו קריטריונים הוא צריך לעמוד.

אריה אורנשטיין: זה אומר, שבבחירה הטבעית אלה האנשים המוכשרים ביותר שיש במדינה.

אריה אורנשטיין: בסוף, הם יוצאים עבדים, פועלי ייצור בתוך מפעל.

אריה אורנשטיין: תראה 30 חולים, תעשה 3 ניתוחים ולך הביתה.

אריה אורנשטיין: אין ניצול של הכוח האינטלקטואלי האדיר הזה שקיים במדינה.

אריה אורנשטיין: לכן אמרנו: אם רוצים לשנות את כללי המשחק, הרי לנו יש את הכוח הזה ובואו ננצל אותו.

אריה אורנשטיין: לכן, פה ישנו כל הנושא של אתה, כמפעל, משקיע בעצמך, בתואר שלך.

אריה אורנשטיין: אפרופו "תלפיות" בצבא, אנחנו לקחנו את אותו פרוייקט מצוין והפכנו אותו ל"תלפיות תל השומר".

אריה אורנשטיין: לאחרונה, לקחנו 15 חברה צעירים ושמנו על כל אחד עשרות אלפי דולר, שהמטרה לא לעשות אותו רופא יותר טוב וללמד אותו רפואה.

אריה אורנשטיין: הוא יכול ללמד אותנו רפואה.

אריה אורנשטיין: המטרה היא איך לשפר את ראיית העולם שלו בתוך עולם שמשתנה בכזה קצב.

אריה אורנשטיין: הרופאים לא מוכנים להתמודדות הזאת וזאת המטלה הגדולה.

אריה אורנשטיין: דבר שני, אם אתה רוצה להיות עם הטכנולוגיות הכי טובות, בא תכניס את הפיתוח שלהם אל שדה הקרב האמיתי.

אריה אורנשטיין: כאן נכנס המרכז לטכנולוגיות, שלמעשה מאחד את אותו אשכול.

אריה אורנשטיין: בא נעשה אותו תחת גג אחד, נאחד את כולם יחד ונדחוף מוצרים.

אריה אורנשטיין: כלומר, בית החולים ירוויח מזה בציוד, שלפעמים עולה מיליוני דולרים ואראה לכם דוגמאות.

אריה אורנשטיין: הוא מרוויח דרך מעורבות הצוות שמרוויח בכיס ואנחנו דואגים שהוא ירוויח בשני מקומות בו זמנית: גם בכיס וגם בראש.

אריה אורנשטיין: זה אומר פרסומים אקדמיים וכסף בכיס.

אריה אורנשטיין: הוא מאפשר לנו לקחת דור צעיר ולתת לו עתיד.

אריה אורנשטיין: להראות לו שאפשר גם אחרת ויש דרכים איך לפתח את האינטלקט שלך ולא להיות רק עבד בקו ייצור.

אריה אורנשטיין: התעשייה נמצאת באתר פיתוח, סמוך לתוך אנשי הפיתוח עצמם והחולים, השטח.

אריה אורנשטיין: שיתוף של הלקוח מתחילת הפיתוח, הלקוח זה הרופא.

אריה אורנשטיין: המוניטין של בית החולים שנצמד לחברות ובמיוחד לסטרט-אפים קטנים, שזה חשוב ביותר והרופא, שמציג ללקוחות הפוטנציאליים אם באופן ישיר בכינוסים, עם פרסומים בכינוסים.

אריה אורנשטיין: כל האפשרויות האלה קיימות.

אריה אורנשטיין: אני לוקח אתכם כעת למסע שזה הקונספט.

אריה אורנשטיין: אנחנו כבר לא אנשי חלומות, אנחנו עשינו את זה.

אריה אורנשטיין: המרכז לטכנולוגיות מתקדמות, כמודל, הוא המודל שאנחנו מאמינים שצריך לעשות אותו וכשהתבקשתי לתת הרצאה אמרתי:

אריה אורנשטיין: אני רוצה לדבר קודם כל על שילוב של רפואה ותעשייה כמודל.

אריה אורנשטיין: למה?

אריה אורנשטיין: כי כל אחד מאתנו היום, במדינה הזאת, צריך לקחת חלק בתוך הבעיה הקשה ביותר שאני רואה אותה וזה חוסר במקומות עבודה.

אריה אורנשטיין: אנחנו היום נעים בין 11% ל-12% של אנשים מחוסרי עבודה, שזה האומללות הקשה ביותר, שתהרוס כל דבר שנרצה להקים במדינה הזאת.

אריה אורנשטיין: לכן, כל אחד מאתנו מצווה לקחת חלק בעשייה הזאת ויצירת מקומות עבודה.

אריה אורנשטיין: איך עושים את זה?

אריה אורנשטיין: אני אביא את זה דרך מודל של חדר ניתוח.

אריה אורנשטיין: המאה ה-20 התחילה כך, וכשאנחנו מסתכלים על זה, הרבה לא השתנה.

אריה אורנשטיין: אמנם יש כובע ויש מסכה ויש חלוק.

אריה אורנשטיין: אז כבר התחילו להרדים, היום יותר טוב בהרדמה ויותר טוב בהשגחה על החולה.

אריה אורנשטיין: אין פה מהפך אמיתי גדול.

אריה אורנשטיין: זה מקצה שיפורים.

אריה אורנשטיין: השאלה להן הולך חדר הניתוח העתידני?

אריה אורנשטיין: כאן החלק המדהים שיתרחש.

אריה אורנשטיין: חדר הניתוח משמש כאזור של טיפול.

אריה אורנשטיין: הוא מטפל, הוא מסתמך על כל מיני אינפורמציות קודם לכן.

אריה אורנשטיין: הוא לא האזור שבו מתחדשת אינפורמציה ובו נעשה בישול של אינפורמציה.

אריה אורנשטיין: זה רק אזור טיפולי וזה ישתנה.

אריה אורנשטיין: המילה היא זמן אמת.

אריה אורנשטיין: "ריל-טיים".

אריה אורנשטיין: יהיו לנו מוניטורים של דיאגנוסטיקה בהכרה טיפולית ואינפורמציה טכנולוגית שתזרום בזמן אמת אל הרופא.

אריה אורנשטיין: ילך וייגמר הסיפור של הכירורגיה שמבוססת על עולם המדע, של 10 אצבעות לי יש והניסיון של הרופא.

אריה אורנשטיין: נגמר הסיפור הזה וזה ישתנה.

אריה אורנשטיין: הצעירים יהיו הרבה יותר טובים, כי הם הרבה יותר מוכשרים להבנה של העולם הזה.

אריה אורנשטיין: אם אני אקח את עולם הדיאגנוסטיקה, שקיפות אנטומית בזמן אמת, שזה אומר: אני אראה את החולה כך.

אריה אורנשטיין: בזמן אמת זו תהיה תמונת החולה והרופא הזה יכול לקחת החלטות אמיתיות תוך כדי הניתוח ולא בצילומים או בדברים שנעשו קודם לכן.

אריה אורנשטיין: נוירו-כירורג מנתח היום, אחרי יומיים שלושה עושה צילום ואז הוא מגלה ש-20% מהגידול נשאר.

אריה אורנשטיין: למה?

אריה אורנשטיין: המוניטורים, הבקרה לא נעשים בזמן אמת.

אריה אורנשטיין: אני רוצה לדעת בזמן אמת שכך חוסל הניתוח ולא גרמתי נזקים לרקמות נורמליות.

אריה אורנשטיין: לכן, פותחו היום מערכות, שעושות את הדיאגנוסטיקה ואת הבקרה הטיפולית בזמן אמת.

אריה אורנשטיין: בכל דבר שאני אביא, התעשייה הישראלית היא תפארת היצירה בשילוב עם בתי החולים והרופאים.

אריה אורנשטיין: הדוגמה הראשונה שאביא היא חברה שנקראת "אודין".

אריה אורנשטיין: "אודין" היא חברה שפתחה MRI בקוטר של חצי מטר, שמאפשר בזמן אמת להכניס את החולה ולעשות בקרה.

אריה אורנשטיין: המנתח מפעיל את הכל, אין טכנאי ואין כלום והוא רואה בזמן אמת את מה שמתרחש.

אריה אורנשטיין: הוא עובד במכשיר על גלגלים, MRI על גלגלים.

אריה אורנשטיין: אין לי זמן לספר את הסיפור, כי זו תפארת היצירה של מדינת ישראל.

אריה אורנשטיין: כש"אלסינט" הגדולה הלכה ונמכרה, כל התשתית האינטלקטואלית יכלה לעוף באוויר.

אריה אורנשטיין: אראה לכם שתי טכנולוגיות של MRI, שעל אותה תשתית בנינו מיד מחדש.

אריה אורנשטיין: זאת אחת מהן ואנחנו היינו שותפים לה מהרגע הראשון.

אריה אורנשטיין: אלה תמונות בזמן אמת משלושה כיוונים של גידול במוח.

אריה אורנשטיין: תוך כדי הניתוח רואים רק את השאריות.

אריה אורנשטיין: הרופא מכוון כל הזמן רק לאזור הזה בכדי להוציא ולא לעשות נזק באזורים לא נכונים.

אריה אורנשטיין: הבקרה היא בזמן אמת.

אריה אורנשטיין: אני מביא את הדברים ביריות קצרות: לא רק אנטומיה אני רוצה לראות בזמן אמת אלא גם פונקציות בזמן אמת.

אריה אורנשטיין: זה אומר שאני, בזמן אמת, אעשה ניתור של תופעות ביולוגיות.

אריה אורנשטיין: אני מביא רק שתי דוגמאות, מהתעשייה הביטחונית: ה זו מערכת שמבוססת על קירור מפלוס 30 ועד מינוס 180 מעלות ב-30 שניות, בכדי לשפר את הקליעה במטרה, שזה מטוס אחר.

אריה אורנשטיין: פותחה מערכת על ידי חברה שנקראת "גליל טכנולוגיות".

אריה אורנשטיין: טכנולוגיה שפותחה מ"רפאל", שמאפשרת לקחת צינור של 3 מילימטר ולכוון אותו תחת MRI לגידול שנמצא בכבד.

אריה אורנשטיין: לקרר למינוס 80 מעלות, נוצר כדור קרח שאתה עושה בקרה עליו, אתה רואה מתי כל הנפח של הגידול נהרס, מחמם ושולח את החולה הביתה, במקום ניתוח ענק של כריתת כבד.

אריה אורנשטיין: בפעולה מינימאלית אתה עושה טיפול.

אריה אורנשטיין: זה פותח גם לפרוסטטה וכולי.

אריה אורנשטיין: אנחנו רואים פה דוגמה של לייזר שמחמם גידול.

אריה אורנשטיין: איך אני יודע מה הנפח שנהרס?

אריה אורנשטיין: אין היום שום מכשיר שמאפשר לעשות את זה.

אריה אורנשטיין: אני לא יכול להגיד את שם החברה, כי הפטנט עוד לא נרשם.

אריה אורנשטיין: אני מראה בזמן אמת, רקמה חיה מול רקמה מתה.

אריה אורנשטיין: אתם רואים פה את הרקמה המתה ואני מדגים אותה בזמן אמת תוך כדי החימום.

אריה אורנשטיין: הרופא מחמם לדקה בעצמה כזאת וכזאת ושולח את הפציינט הביתה.

אריה אורנשטיין: זה ביולוגיה וזה מוניטור שמאפשר טכנולוגיה בזמן אמת.

אריה אורנשטיין: אראה לכם את זה בעוד טכנולוגיה בקיצור, איך בזמן אמת אני עושה מוניטורינג של טמפרטורה בתוך רקמה.

אריה אורנשטיין: כלומר, יש לי אפשרות לעשות בקרת טמפרטורה ובקרת נזק מבוקר, כדי לא לפגוע ברקמות נורמליות.

אריה אורנשטיין: הטכנולוגיה הבאה באה גם מהצבא.

אריה אורנשטיין: טכנולוגיה של מולטי ספקטרל אימג'ינג.

אריה אורנשטיין: זו טכנולוגיה שפותחה מצילומים בחלל על מנת לזהות כל מיני דברים.

אריה אורנשטיין: זאת טכנולוגיה מדהימה.

אריה אורנשטיין: היא מאפשרת לי לצלם את האצבע שלי ואני רואה את ריכוז החמצן ואני מקבל את זה כמפה טופוגרפית, את עצמת החמצן.

אריה אורנשטיין: זה דבר חשוב ביותר ברפואה, לדעת ריכוזי חמצן.

אריה אורנשטיין: רואים איך זה יורד.

אריה אורנשטיין: אין כזה מכשיר בעולם, זה פיתוח ישראלי לתפארת.

אריה אורנשטיין: אם אני עושה את זה על המוח תוך כדי ניתוח ואני רוצה לדעת איפה היד, אני עושה גירוי חשמלי על האגודל ואני רואה את זה פה, כי אני משנה את ניצולת החמצן במוח.

אריה אורנשטיין: כלומר, מדידה של פונקציות בזמן אמת זה הבסיס לפיתוח של רובוטיקה.

אריה אורנשטיין: להסיק מסקנות דרך החמצן, שמאפשר בניית רובוט.

אריה אורנשטיין: החברה האחרונה שאני אראה לכם, היו עוד כמה דברים אבל עקב הלחץ, אני מקצר.

אריה אורנשטיין: אנחנו רואים פה, שהאוטומציה של הכירורגיה העתידנית תעבוד על ידי מערכת שאוספת אינפורמציה.

אריה אורנשטיין: היא לוקחת תמונת אולטרה-סאונד, MRI, CT בתלת-מימד, קולטת את האינפורמציה ומפעילה טיפול בתלת-מימד על ידי אנרגיות, בכלל בלי חתך.

אריה אורנשטיין: האנרגיה יוצרת אפקט, האפקט נמדד עוד פעם והוא מחליט על ר-סייקלינג של הטיפול.

אריה אורנשטיין: כל המערכת הזאת עובדת באוטומציה.

אריה אורנשטיין: אין רופא פה, בתוכו.

אריה אורנשטיין: מערכת ההחלטות נעשית על ידי המחשב.

אריה אורנשטיין: אראה לכם את הדוגמה לזה מיידית, כי אומרים לי: אתה מטורף, אתה מדבר שטויות.

אריה אורנשטיין: אנחנו עוברים לטכנולוגיות שבו יעשה ניתוח בלי ניתוח.

אריה אורנשטיין: גם הרופאים, כשאני מראה להם אומרים: אתה מטומטם.

אריה אורנשטיין: ואז אני מביא אותם לחברה של מוטי זיסר, שנמצאת בצפון.

אריה אורנשטיין: מכניסים אישה עם גידול בשד לתוך MRI.

אריה אורנשטיין: MRI הוא חדר הניתוח, אין רופא, אין כלום.

אריה אורנשטיין: הוא מקבל תמונת אנטומיה של הגידול בשד, מפעיל אולטרה-סאונד.

אריה אורנשטיין: אולטרה-סאונד אפשר לרכז לנקודה כמו אור, כמו ששרפתם נייר כשהייתם ילדים.

אריה אורנשטיין: ממקדים את זה ואז אני מקבל שינוי טמפרטורה.

אריה אורנשטיין: ה-MRI קולט את שינוי הטמפרטורה, מחבר את שתי התמונות יחד, של אנטומיה וטמפרטורה והוא יודע איפה הוא פגע.

אריה אורנשטיין: ואז, כל הסיפור של חולה בתוך MRI שהוא חדר ניתוח, מערכת בקרה שבה יושב הרופא, בחוץ, כמו בנס"א, לוקח שכבות של הגידול ופורס אותם לשכבות, בכל נקודה שהוא פוגע, מכסה שכבה ועובר לשכבה הבאה.

אריה אורנשטיין: על ידי זה אנחנו מחסלים גידול שד בלי ניתוח.

אריה אורנשטיין: אנחנו טיפלנו ב-300 נשים עם מיומות ברחם.

אריה אורנשטיין: במקום ניתוח של כריתת רחם מכניסים אישה ל-MRI.

אריה אורנשטיין: אחרי 3 שעות היא קמה, הולכת הביתה ונגמר הניתוח.

אריה אורנשטיין: טכנולוגיה, פאר היצירה הישראלית, MRI שנמכרים מפה ומתחילים להיות מופצים בכל העולם.

אריה אורנשטיין: השלב הבא, ניתוחי מוח.

אריה אורנשטיין: לעשות ניתוח מוח בלי ניתוח.

אריה אורנשטיין: תודה רבה.