ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 54, 2004-02-08 10:15

מל פולישוק-בלוך: אני מלי פולישוק, יו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה, לפני שלושה שבועות חליתי במחלת הנשיקה לכן אני לא נוגעת באף אחד, אבל זה לא מדבר במגע באוויר.

מל פולישוק-בלוך: כל המומחים סביבי אמרו לי שאני צריכה לבטל את הסיור בגלל מצבי הפיזי והתעקשתי שלא.

מל פולישוק-בלוך: שמעתי מה אתם עושים וזה עושה רושם מצוין ואני חושבת שאין טוב ממראה עיניים.

מל פולישוק-בלוך: אז אני מודה לכל מי שבא ולכל מי שמארח אותנו ואני בטוחה שיהיה לנו מעניין ואני אשתדל להחזיק מעמד עד סוף היום.

אסתי פפר: אסתי פפר, יו"ר האיגוד הישראלי למחשבים וחינוך, עובדת היי-טק הרבה מאד שנים, כיום יזמית פרטית.

רונית אשכנזי: שמי רונית אשכנזי מהמינהל למדע וטכנולוגיה במשרד החינוך וגם תושבת קיסריה.

מנחם גוטרמן: שמי מנחם גוטרמן ואני עומד בראש קבוצה ישראלית-אמריקאית, שנקראת atid capital partners והיא חברת השקעות שעוסקת בפיתוח עסקי.

מנחם גוטרמן: אני מנצל את ההזדמנות הזו כדי לראות מה קורה בקיסריה.

רוברט ראובן: שמי רוברט ראובן, ממחוז חיפה של המשרד לאיכות הסביבה.

רוברט ראובן: פארק התעשייה פה היא ספינת הדגל בנושא איכות סביביה ואתם תראו בעיניים היום את כל הפעולות שמתבצעות כאן.

נורית שטורק: שמי נורית שטורק אני הסגנית של רוברט וגם מתכננת המחוז ומלווה בהיבט של איכות סביבה את הקמת הפארק מתחילתו.

יצחק מוצרי: שמי איציק, נציג צה"ל, בתפקידי כראש ענף טכנולוגיה, הטכנולוגיה חוזרת בשלושת רמות הפיקוד, אנחנו שותפים קבועים בוועדה.

מושיק כהן: נמצאים אתנו גם מילי מנור מנהלת איכות הסביבה בחברה לפיתוח קיסריה, טובי כרמון, אסא אברהמסקי, המנכ"ל, לאה שניידר דוברת החברה ואנשי ועדת המדע והטכנולוגיה.

מל פולישוק-בלוך: זו ההזדמנות להגיד מזל טוב לענת לוי מנהלת הוועדה שיש לה היום יום הולדת.

אסא אברהמסקי: אני חייב לתפוס את רוברט במילה, הוא אמר שפארק התעשייה פה הוא ספינת הדגל של איכות הסביבה, ובהחלט מביאים לפה שרים ומנכ"לים כדי לראות.

אסא אברהמסקי: כשרצו להקים את הפארק, ואת זה אני יודע מחברים כי עדיין לא הייתי, הייתה התנגדות עזה של הגופים הירוקים וגופי איכות הסביבה משום שהפארק יושב על אקוויפר החוף והיום, ברטרוספקטיבה של עשר שנים, בעזרת המקצוענים של המשרד לאיכות הסביבה ובעזרת החזון והכסף שלנו, מוכח שניתן גם המקומות רגישים לבצע מפעלים גדולים כאלו.

אסא אברהמסקי: היום עומד על הפרק מפעל לא פחות חשוב בנושא של התפלת מי ים בשטחים של קיסריה.

אסא אברהמסקי: חשוב לי לנצל את הבמה הזו כדי להזכיר את העניין הזה.

אסא אברהמסקי: האזור שהצענו הוא אזור אידיאלי מבחינת מיקום ביחס לפלשתינאים ולירדן ומיקום ביחס לחוף הים ולמוביל הארצי.

אסא אברהמסקי: ישנה התנגדות של הירוקים מכיוון שלכאורה הבניה על השטח פוגעת בזן של צמח שגדל בדיונות של קיסריה.

אסא אברהמסקי: אנחנו רוצים להוכיח, ולהשתמש גם בכם וגם במשרד לאיכות הסביבה כמנוף, שגם במקומות כאלה ניתן לבצע מפעלים כאלה.

אסא אברהמסקי: ניתן להשתמש במתקן להתפלה בכלל כמנוף וחקר בתחום המדעי ובתחום ההתפלה שאלו תחומים ירוקים, וכולם מסביב מתנגדים לעניין הזה.

אסא אברהמסקי: אם היית מוכנה מתי שהוא, לא עכשיו לשמוע קצת יותר פרטים, היינו שמחים.

מל פולישוק-בלוך: אחת החברות שזכתה במכרז היא מפה?

אסא אברהמסקי: לא, מודל העבודה העסקי אחר לחלוטין, אנחנו נותנים למדינה קרקע שעל בסיסה היא פונה ליזמים.

מל פולישוק-בלוך: יש שלוש חברות נדמה לי שזכו במכרז, לאחת מאלו אתם פונים או שאתה מדבר באופן עקרוני כרגע.

אסא אברהמסקי: המודל הוא אחר.

אסא אברהמסקי: המדינה מחפשת קרקעות שאותם היא יכולה להציע ליזמים להקים עליהם מתקני התפלה.

אסא אברהמסקי: באזור חדרה דרוש מתקן והיו שלוש אלטרנטיבות כאשר האלטרנטיבה שלנו ירדה בגלל ההתנגדות של הגופים הירוקים שלדעתנו, לא היה מספיק.

אסא אברהמסקי: אנחנו בהחלט חושבים שיחד עם העזרה של מקצוענים במשרד האיכות הסביבה שברגע שהשתכנעו שאפשר לעשות את זה, הם יוכלו לעבוד.

אסא אברהמסקי: רוברט יכול להגיד הפוך וזה בסדר, אנחנו היום המזמינים.

אסא אברהמסקי: שתי דקות להיסטוריה.

אסא אברהמסקי: עם קום המדינה משפחת רוטשילד נתנה למדינת ישראל את המתנה הנדל"נית הגדולה ביותר, מאות אלפי דונמים של קרקע מושבים קיבוצים מפעלי תעשייה וחקלאות.

אסא אברהמסקי: לגבי קיסריה, שטח של 35,000 דונם בערך, נבנה מודל אחר שבו הוקמה חברה חדשה, קרן קיסריה של הברון בנימין דה-רוטשילד, שהנפיקה כל אדמות קיסריה.

אסא אברהמסקי: משפחת רוטשילד הזמינה את מדינת ישראל להיות שותפה לקרן הזו.

אסא אברהמסקי: הקרן היא הבעלים של כל הקרקעות.

אסא אברהמסקי: אנחנו הגוף העסקי של הקרן שמפתח את הקרקעות.

אסא אברהמסקי: אנחנו בונים, משווקים, זאת אומרת שמפתחים באמצעים פרטיים, גם הפארק הזה פותח באמצעים פרטיים.

אסא אברהמסקי: כל הכספים והרווחים עוברים חזרה לקרן קיסריה שמחלקת תרומות לישראל לטובת השכלה גבוהה חינוך תרבות ורווחה.

אסא אברהמסקי: זה מעגל סגור שאין בו חלוקת דיווידנדים.

אסא אברהמסקי: אנחנו עוסקים בתעשייה מגורים תיירות ופרוייקטים שונים נוספים של איכות סביבה.

מושיק כהן: כדי לקבל פרספקטיבה לגבי הקרקעות שלנו, שאסא דיבר עליהם, כביש קיסריה פרדס-חנה חוצה את הפארק לשני חלקים, 3582 דונמים שפחות או יותר צבועים בחול.

מושיק כהן: אנחנו נמצאים באזור הדרומי של הפארק.

מושיק כהן: אפשר לראות את קיסריה הישוב, אור עקיבא ואורות, השכונות הדרומיות של קיסריה, בנימינה, פרדס חנה, מסילת הרכבת חיפה תל-אביב.

מל פולישוק-בלוך: הרכבת עוצרת אצלכם?

מושיק כהן: הרכבת עוצרת כאן בתחנת רכבת שפועלת מיולי 2001, נוסעים בה 20,000 משתמשים בחודש, 56 רכבות ביום.

מושיק כהן: זו תחנה מצליחה, רק פרבריות עוצרות כאן, הרבה מאד חברות הגיעו לכאן בעקבות הרכבת.

מושיק כהן: המיקום של הפארק משלב גם את החזון של הברון רוטשילד וגם את החזון של החברה לגבי הפארק, שמיד נציג אותו.

מושיק כהן: יש עובדים שעלו לכאן מחבר העמים בשנים שהייתה קרקע זמינה לנושא של התעשייה וכמובן ידע והון של חברות וגם של החברה.

מושיק כהן: החברה לפיתוח קיסריה, בחזון הברון רוטשילד, שמה לעצמה מטרה לפתח פארק תעשייה שיהיה פארק עסקים מוביל, ייחודי נקי ובטוח.

מושיק כהן: לנושא של מרכז תעסוקה נגיע בהמשך ונדגיש את התרומה של הפארק הזה ליישובי הסביבה, כי היום תעסוקה היא לא עניין של מה בכך.

מושיק כהן: קצת רקע, הפארק ממוקם בגבול המזרחי של אדמות קרן קיסריה, אחד הדברים שמכתיבים את כל הפעילויות שלנו כאן זה קיומו של מפעל מיכלי מנשה ונדבר עליו בהמשך.

מושיק כהן: הפארק משתרע על שטח של 3582 דונם והרגישות הסביבתית שלנו קובעת הרבה מאד פעילויות שנפרט אותם בהמשך.

מושיק כהן: המיקום שלו גרם למשך הזמן הרב עד שניתנו האישורים, ואסא נגע קצת בנושא של התכנון, עד הרגע שהוקם כאן המפעל הראשון ב- 1994.

מושיק כהן: נציין שלפני הקמתו של הפארק במובן הרשמי היו כאן מפעלי איטונג, מפעל כלל בטון וגם מפעל סילבנה שעסקו בבטון.

מושיק כהן: הצלחנו באיזושהי דרך להסדיר אותם ברמה החזותית, אנחנו גם נראה את זה בסיור הקצר שנערוך בפארק.

מושיק כהן: התכנון של הפארק החל לפני בערך 50 שנה והמיקום הרגיש שלו קבע את הנושא הזה.

מושיק כהן: התב"ע האחרונה אושרה בשנת 2000.

מושיק כהן: החברה הראשונה עובדת מ- 94, להוציא אותם מפעלי בטון שהיו כאן קודם.

מושיק כהן: נכון להיום יש 142 חברות בפארק עם 4300 עובדים שמגיעים לכאן מידי בוקר ויוצאים מכן בערב.

מושיק כהן: חלק מהמפעלים עוסקים בתעשייה מסורתית.

מושיק כהן: יש עובדים שעובדים כאן בשתיים או שלוש משמרות ואנחנו מדברים עדיין על תעשייה מסורתית במגמה הולכת ועולה של מחקר ופיתוח והיי-טק.

מושיק כהן: יתרונות הנגישות של קיסריה באה לביטוי כאשר קיסריה היישוב נמצא לידנו ואפשר לראות את מועדון הגולף שהוא חלק משטחי החברה, השכונות הדרומיות של קיסריה, קיבוץ שדות ים, תחנת הכוח, כביש נחל חדרה, מסילת הרכבת.

מושיק כהן: היום פועלת באזור הצפוני תחנת רכבת שמסיעה הרבה מאד עובדים, הרבה מאד עובדי היי-טק מגיעים לכאן מיוקנעם, ממטע, מחיפה וגם מטירת הכרמל ונתניה בדרום בגלל הרכבת.

מושיק כהן: הקרבה של פארק התעשייה לכביש 4, כביש מס' 2 לרכבת והיום גם לכביש 6 שבתוך 12 דקות מגיעים מכיוון צומת עירון לקיסריה, בעצם נותנת לפארק את יתרונות הנגישות.

מושיק כהן: נתונים פיזיים, מתוך אותו שטח של 3582 דונם אנחנו מדברים על עתודות קרקע שאפשר לראות בתצלום האוויר את השטח הוא שטח בתולי, שטחים לתעשייה הוקצו כ- 1900 דונם שזה כ- 71% מהשטח כל השאר שירותים מסחר מסילת הרכבת ושירותים לתעשייה.

מושיק כהן: מבחינת גידול המועסקים אפשר לראות שבשנתיים האחרונות יש ירידה בתעסוקה, דבר מוכר, האבטלה לא פוסחת על האזור שלנו.

מושיק כהן: מכיוון שפארק התעשייה נמצא בלב אוכלוסיה שמגיעה מאור עקיבא, פרדס-חנה, חדרה שהיא העיר הכי גדולה כאן, בסך הכל מדובר באנשים שעובדים ברובם בייצור, באולמות ייצור, אנשים שעוסקים יותר במחקר פיתוח ובניהול מגיעים מקיסריה מבנימינה ומהישובים האחרים.

מושיק כהן: אפשר לראות שבתקופה של 94, 95, ו- 96 יש עליה של כ- 250 מועסקים בשנה, אלו השנים שבהם הייתה עליה מחבר העמים אז הפארק התחיל את דרכו וזמינות קרקע עם זמינות כוח אדם גרמו לצמיחה הזו.

מושיק כהן: למרות המצב בשנים האחרונות, יותר ויותר חברות מחקר ופיתוח נכנסו כאן מינואר 2000, היום אנחנו עומדים על 145 שעוסקות בתחום של מחקר ופיתוח בהיי-טק, בעיקר בתחום הרפואי, ביוטכנולוגיה וגם נאנוטכנולוגיה.

מושיק כהן: אנחנו חוזרים לחזון החברה להקים פה אזור תעסוקה מוביל, אם לוקחים את נתניה יחד עם הסביבה, למעלה מ- 75% מהתושבים באזור הזה מגיעים לכאן לפארק.

מושיק כהן: לפני שלוש שנים אור עקיבא הייתה לצערנו על מפת האבטלה עם למעלה מ- 11% אבטלה.

מושיק כהן: היום, אור עקיבא נמצאת בפחות מ- 10% אבטלה ואנחנו מדברים על סדר גודל של 800 עובדים שמגיעים מאור עקיבא, יש עובדים שקשה להם לעשות את הסוויץ' ולצאת שוב לעבוד, אנחנו עושים שם הרבה מאד עבודה מול מרכז התעסוקה ומול פורום שעוסק בנושא השמות כדי להביא לכאן כמה שיותר עובדים מאור עקיבא ולהמשיך ולהוריד את אחוזי האבטלה.

מושיק כהן: מפרדס חנה, ישוב שממתפתח, יש הרבה אנשים שעוסקים בהיי-טק ומחקר ופיתוח.

מושיק כהן: לגבי קיסריה, יש בפארק 15 חברות שמנוהלות על ידי מנכ"לים שבאים מקיסריה.

מושיק כהן: חדרה שהיא העיר הגדולה מביאה את ה- 21% מנתניה גם מגיעים לא מעט, סך הכל מבחינתנו זה מרכז תעסוקה שעונה על המטרה.

מל פולישוק-בלוך: מקיסריה באים רק מנהלים?

מושיק כהן: מגיעים גם עובדים במחקר ופיתוח.

מושיק כהן: ההתפלגות של התעשיות באופן כללי היא שעדיין התעשייה המסורתית שלטת, אנחנו מדברים על למעלה מ- 40 חברות שעוסקות בתעשייה מסורתית.

מושיק כהן: המפעל הגדול כאן הוא מרכבים וולוו שמעסיק 260 עובדים, לצערנו הוא פיטר בשנה האחרונה 30 עובדים בגלל המצב, לא מייצרים אוטובוסים היום.

מושיק כהן: הם עברו לכאן מקריית אריה ממוסך שכל הניקוז והשפכים זרמו שם על הכביש הגיעו לכאן ועשו כאן

מושיק כהן: מפעל לתפארת ואחד המפעלים הגדולים שמעסיק הרבה מאד עובדים ותוך כדי חמש שנים שהם כאן החליפו כבר את מרבית העובדים בעובדים שמגיעים מהאזור.

מושיק כהן: יש חמישה או ששה מפעלי קרטון שהם גם מפעלים עתירי כוח אדם שמספקים ידיים עובדות.

מושיק כהן: יחד עם זה מגמת העלייה של מחשים היי-טק ופיתוח, בעיקר למחקר רפואי, איתמר מדיקל למשל היושבת מתחתנו מפתחת מוצר רפואי.

מושיק כהן: המגמה של היי-טק בנושא מחקר ופיתוח נמצא בעלייה.

מושיק כהן: בנוסף לאלו יש גם מרכזים לוגיסטיים, הראשון והגדול בניהם הוא המרכז הלוגיסטי של לוריאל פאריז, פריץ קומפני, ומרכזים לוגיסטיים נוספים ושירותים לתעשייה שהרבה מאד חברות קטנות שמספקות כאן שירותים מאדריכלות דרך גן אירועים לאירועים חברתיים ומשפחתיים.

מנחם גוטרמן: האם נסגרו מפעלים בשנת 2003?

מושיק כהן: בשנת 2003 לא עזבה אף חברה את הפארק, בשנת 2002 עזבו שלוש חברות, ובשנים הקודמות לא עזבו בכלל.

מושיק כהן: יש תחלופה טבעית, מתוך שלוש החברות שעזבו ב- 2002, היו שתי חברות סטארט-אפ שלא הצליחו להתרומם.

מושיק כהן: בדרך כלל חברה שנכנסת אתנו ונושאת יחד אתנו את דגל איכות הסביבה ומסכימה להשקיע אותם משאבים, נשארת.

מושיק כהן: כשגילי הולכת לשם ומבקרת חברה שנמצאת בתל-אביב נתניה או בדרום הארץ, בודקים מהר מה החברה הזו עושה אומרים לה איזה תהליכים היא צריכה לעבור כדי לעבור לכאן.

מושיק כהן: אם היא מסכימה בדרך כלל להשקיע את המשאבים האלה היא בדרך כלל יציבה והיא נשארת פה.

מושיק כהן: לשמחתנו, לא כמו מה שקורה בחוץ, העסקים די יציבים ושומרים על המיקום שלהם.

מושיק כהן: יש תחלופה שהיא תחלופה טבעית שמגיעה חברה למסקנה שהיא רחוקה מהלקוחות או רחוקה מהספקים והיא רוצה לעבוד.

מושיק כהן: חברת גלילאו טכנולוגיה החליטה שהיא משנה אסטרטגיה ובשנת 2002 ממצב של פיזור סניפים היא החליטה להתכנס ונסעה לאכלס את הגליל.

מושיק כהן: זו דוגמא לחברה שעזבה פה והיא חברה מצוינת.

מושיק כהן: קצרה היריעה מלהכיל את פרטי הפארק משום הזמן אבל יש הרבה מאד פעילויות שנציין רק חלק מהם.

מושיק כהן: הרגישות הסביבתית ליד מפעל נחלי מנשה שעכשיו ממלא 12 מיליון מטר קוב רק מהחורף הזה ואנחנו רק בתחילתו ומקווים שזה יתמלא.

מושיק כהן: אנחנו כלב השמירה של אקוויפר החוף שבא בדמות מפעל נחלי מנשה עם הרבה מאד מים משובחים שמוזרמים למעלה מ- 30 בארות של מקורות למים בברזים בסביבה.

מושיק כהן: אפשר לראות את הפארק עם ארבעה נחלים, יובל של נחל התנינים בצפון אחר כך ברקן דליה ומשמרות מזרימים מים לכיוון מפעל נחלי מנשה ובאמת מים מודרנית שנבנתה כאן לפני כ- 10 שנים 1200 מטר, זו תעלה פתוחה, המים מוזרמים למפעל נחלי מנשה, מנוטרים נבדקים על ידנו, רואים שהם אינם מזוהמים והם מועברים למאגר האיגום ומשם למאגרים שנמצאים מדרום לכביש קיסריה פרדס-חנה.

מושיק כהן: אפשר לראות את המבנים של פארק התעשייה והתעלה שזורמים בה המים לכיוון דרום מאותם נחלים.

מושיק כהן: החברה מחויבת לשמירה על מי תהום והדברים האלה לא ברמה של מס שפתיים אלא ברמה של עשייה יומיומית.

מושיק כהן: אנחנו מחזיקים פה שרשרת ניטור שלא נוכל להציג אותה פה היום אבל נציג אולי מספר פעולות.

מושיק כהן: אחת לארבע שנים מבצעת החברה צילום של מערכות הביוב הציבורי כדי לראות שאין לנו זליגה מכיוון מערכת הביוב לאותו קרקע חולית שבעצם המים מטפטפים פנימה לכיוון מאגר מי התהום.

מושיק כהן: אנחנו מדברים על מפעלים שישנם באזור הדרומי שמטר וחצי מתחת לרצפת הייצור אנחנו יודעים שיש מי תהום.

מושיק כהן: לכן הנושא הזה כל כך מוקפד, יוצא איכות הסביבה ברמת של גוף הניטור, חברים מהטכניון מטיפים לנו מכתיבים לנו תכנית שאין לנו מילה עליה, אנחנו עובדים ומבצעים כל מה שקשור לזה.

מושיק כהן: למעלה מ- 25 קידוחי ניטור בכל מיני גבהים, קידוחים בקרקע על מנת שנדע מה טיבם של המים האלה.

מושיק כהן: אלו קידוחים שנדגמים והמים האלה מבוקרים ואנחנו מביאים אותם למעבדות טובות שתגדנה לנו מה מצב המים האלה מבחינת זיהום.

מושיק כהן: מבצעים דיגומים במי התהום ומבטיחים תוספת ניטור שנותנת לנו הנחיות.

מושיק כהן: דוגמא נוספת לפעולות שאנחנו מבצעים בפארק זה איסוף פלסטיק, אפשר לראות דוגמא של מפעל שממיין את הפסולת שלו במקור, נושא של סדרי אכסון, שום דבר לא עומד על הרצפה, גם אם זה צבעים או דברים זמינים אחרים.

מושיק כהן: מחזור, יש מפעלים שנראה היום, גלובל הוא אחד מהם, שחרט על דגלו את הנושא של איכות הסביבה והוא יודע להגיד שבסוף השנה הוא גם מרוויח מזה.

מושיק כהן: זאת אומרת הוא הגיע למצב שבו עצם ההשקעה באיכות הסביבה, אחרי שהוא השקיע במערכות של סינון אוויר וטיפול בשפכים, הוא הגיע למצב שבו הוא גם חוסך כסף והוא אומר את זה באופן חד משמעי, לא כל המפעלים עדיין אומרים את זה לצערי כי התחרות כלפי חוץ היא גדולה, אבל זו דוגמא לפסולת שמועברת ומקבלים עליה גם החזר כספי לפעמים.

מושיק כהן: השקעות של החברה בכל מה שקשור לאיכות הסביבה עם הקמתו של הפארק רק הולכות ועולות בכל מה שקשור בקידוחי ניטור על הדיגום שלהם, הפעלה של היועצים שנותנים לנו הנחיות איך לעשות את זה, דוח ניטור מתפרסם אחת לשנה לוועדה לנציבות המים שמבקרת אותנו על התכניות, הדברים כתובים, הכל רשום לא מסתירים שום נתון על נושא המים מבחינתנו זה מפעל שהוא הכי חשוב מבחינת הפעולות של איכות הסביבה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לשאול את אנשי איכות הסביבה, עושה רושם שזה באמת אידיאלי פה, אבל תגידו לי אתם, ביחס למקומות אחרים וגם באופן אבסולוטי.

רוברט ראובן: התכנון פה לקח הרבה שנים.

רוברט ראובן: הכנסנו במקור של התכנון, בתקנון של הכניסה למקום הזה הידברות התייעצות והצגת הדרישות לפני שהמשקיע משקיע את השקל הראשון.

רוברט ראובן: אמרנו שפה זה אזור תעשייה שיש לו רגישות גדולה מאד למי תהום לכן הדרישות שלנו ניכנסו בתקנון.

רוברט ראובן: כל הנושא הזה נכנס לתוך התקנון של הוועדה המחוזית, לכן כל מפעל, לפני שהוא מגיע לפה הולכים לבקר אותו במקום שהיה קודם, אם הוא מפעל שעובר ממקום למקום, יושבים אתם בהיערכות מוקדמת בלי התחייבויות.

רוברט ראובן: כל זה תרם את תרומתו שבמשך השנים נכנסו לכאן רק מפעלים שהוכיחו שהם מסוגלים לעמוד בדרישות.

רוברט ראובן: היו ויכוחים לגבי מועצה תעשייתית כזו או אחרת אני רואה בחברה לפיתוח קיסריה מעין מועצה תעשייתית שכל התשלומים שמועברים אליהם מושקעים בנושא איכות סביבה.

רוברט ראובן: זה היתרון של קבוצה מעין זו שרשמה על דגלה את נושא איכות הסביבה ועומדת בזה בכל הפרמטרים הנדרשים.

רוברט ראובן: לכן מאחר וזה נבנה מחדש בהתחלה בהתייעצות בהידברות מוקדמת עם החלטות שקבלו תוקף של תקנות, הדברים האלה הולכים ומתבצעים.

רוברט ראובן: היו הרבה מאד מפעלים שרצו להיכנס לכאן לא נתנו להם להיכנס בהחלטה משותפת של החברה ושלנו.

רוברט ראובן: היו מפעלים שהחברה רצתה שייכנסו ואנחנו התנגדנו.

רוברט ראובן: היו חברות שהדיונים עמם נמשכו הרבה מאד שנים עד שעברו לחומרים שאיכות הסביבה יכולה לאפשר הפעלתם.

רוברט ראובן: ככה זה כשבונים אזור תעשייה חדש ועומדים על קוצו של יוד בכל מה שמשתמע לאיכות סביבה.

רוברט ראובן: למשל החברה הזו מבצעת בדיקת אטימות הצנרת באמצעות פיג מיוחד שמכניסים לתוך הצינור על מנת לבדוק אם הצינור תקין לכל אורכו או שיש בו פגמים של קורוזיה או עובי צינור.

רוברט ראובן: פעולת הניטור ופעולת החומרים המסוכנים לא היה בגלובל רוטו שקע.

רוברט ראובן: בהתחלה שהגיע לפה הוא אמר, תורידו את רוברט ממני, פשוט התלבשנו עליו כי היו לו חומרים מסוכנים והיה חשש שמא חס וחלילה זה יחדור למים.

רוברט ראובן: אחרי כמה פעולות משותפות הוא הפך היום למודל המפעל באמת חרט על דגלו את הנושא של איכות הסביבה.

מושיק כהן: זה מפעל לאריזות גמישות, הוא קיבל לפני שנתיים את פרס הנשיא.

רוברט ראובן: דרך אגב, לכל רישיון עסק, אחרי שאנחנו נותנים את התנאים, צריך לעבור למשרד הפנים מפני שאין רשות מקומית, הם לא רשות מקומית שיכולה לתת רישיון עסק.

רוברט ראובן: על רישיון העסק חותם קצין המחוז במשרד הפנים.

רוברט ראובן: לגבי מפעלי ים באזורי תעשייה קיימים ניקל למשל את אזור המפרץ, יש שם צנרת חומרים מסוכנים שיותר מבוגרת ממני.

רוברט ראובן: הקימו אותה בשנת 39, כל פעם מחליפים חלקים מהצנרת - - -

מל פולישוק-בלוך: זה סיפור אחר, ברור שזה בעייתי, אבל יש הרבה אזורי תעשייה חדשים למשל אפק, זה גם חדש שהוקם בשנים האחרונות.

מל פולישוק-בלוך: האם גם שם יש התייחסות דומה לתכנון מראש?

רוברט ראובן: אני לא יודע על אזור תעשייה אפק כי הוא לא במחוז חיפה אבל אפשר לברר את זה.

נורית שטורק: בראש העין הכניסו גם הנחיות מחמירות בגלל מעיינות ראש העין.

אסא אברהמסקי: בהוראות, שהיינו חלק מהם, שלא תמצאו במקום אחר, בגלל שהאינטרסים שונים, למשל, אנחנו מאפשרים 75% אחוזי בניה בלבד, או גודל השטחים הפתוחים, השדרות פה הם כמו בשכונה בקיסריה.

מל פולישוק-בלוך: אני שמה לב, אתם יושבים על 3500 דונם.

אסא אברהמסקי: אי אפשר לבנות פה יותר משלוש קומות.

רוברט ראובן: יש פעולה יפיפייה של איסוף כל החומרים המותפלים והעברתם לרמת חובב באמצעות המנהלת זה לא קיים באזורי תעשייה אחרים.

רוברט ראובן: מאחר והם רואים את עצמם כאחראים על כל האזור הזה, לכן גם הכמות הכי קטנה של חומרים מסוכנים לא מושלכת לואדיות אלא נאספת ומועברת בצורה מסודרת לרמת חובב.

מושיק כהן: ברשות

מושיק כהן: כם ניסע למפעל גלובל שקע.

מושיק כהן: האזור הצפוני של הפארק גדול יותר אבל האזור הדרומי מאוכלס יותר.

מושיק כהן: בניהול הפארק אנחנו שמים דגש לפיתוח סביבתי כבישים רחבים גינה מושקעת שלא דורשת הרבה מים, בסך הכל תפיסה של מרחב וסביבת עבודה נקייה.

מושיק כהן: החברה לפיתוח קיסריה עובדת מדמי השירותים שהיא המקבילה לארנונה.

מושיק כהן: ביקור במפעל גלובל רוטו שקע

שמואל שצקי: ברוכים הבאים לאנשי ועדת המדע, אני מאד מעריך את בואכם לכאן.

שמואל שצקי: נמצאים אתנו גם פרופסור פאדל מנצור, אחד מראשי העדה הדרוזית, חבריי הדרוזים אומרים שהוא צריך להיות ראש העדה אבל לא ניכנס לבעיות שלהם, הוא משלב מדע דת וערכים, פרופסור במכון הוולקני וכמו שהוא קורא לעצמו הוא ג'וקולוג.

שמואל שצקי: נמצא פה כבוד הרב שמואל שטרנפלד, נציג העדה החרדית והממונה על ניקיון מזון ומניעת חרקים.

שמואל שצקי: יש פה חברים מאיכות הסביבה שאנחנו הולכים יחד כבר הרבה שנים ואני מברך את כל האורחים החשובים שבאו אלינו.

שמואל שצקי: סדר היום שלנו הוא כדלקמן, מחכה לכם ארוחת בוקר דרוזית אך קודם נשמע את פרופ' פאדל מנצור שיציג את המצגת של פיתוח סטארט אפ שנקראת ביו-פק שגולבל רוטר שקע, מפעל שאותו אתם מכירים ושם תעשו את הביקור הוא אחד מעמודי התווך של החברה.

שמואל שצקי: כי רעיונות יש אבל מישהו צריך ליישם את זה.

שמואל שצקי: התפקיד של גולובל רוטו שקע היה יישום התיאוריה של החומר שדוחה חרקים על ידי הולכתו באריזות מזון.

שמואל שצקי: יש חומר שדוחה חרקים, יש מפעל שעושה אריזות מזון, יש פרופסורים שמצאו את הקשר בניהם ויש מפעל שמיישם את זה.

שמואל שצקי: אז אנחנו מוכרים על ידי המדען הראשי, לקראת סוף השנה השניה, ובחודשים הקרובים אנחנו יוצאים בשיווק המוצר הזה, שיש לו התעניינות בינלאומית.

שמואל שצקי: חשבנו שבפורום המכובד הזה של ועדת המדע והטכנולוגיה זו תהיה הזדמנות חגיגית בשבילנו לחשוף את המוצר ואפילו לעשות מכם קבוצת מדגם, הכל היום מדעי, כשיוצאים עם אריזה חדשה בארצות הברית שמים אותה על מדפים ומאחורי המדפים שמים מצלמה של טלוויזיה שמכוונת לגובה האישון של הבן אדם.

שמואל שצקי: לא מעניין את יצרני האריזה אם לוקחים את האריזה אלא אם האישון נפתח.

שמואל שצקי: אז אתם כולכם נמצאים בטלוויזיות במעגל סגור, אם האישונים ייפתחו ומחיאות הכפיים בסוף ההמצאה של פאדל יהיו אז אני אבין שקלענו.

שמואל שצקי: פאדל בבקשה.

פאדל מנצור: בוקר טוב לכולכם, אני שמח להיות כאן, היה אחד חכם אצלנו בכפר שהיה אומר, אל תדבר לאדם אם הוא נמצא באחד משלושת המצבים הבאים, אם הוא רעב עייף או מנמנם.

פאדל מנצור: אז אני מקווה שאף אחד מכם לא עייף רעב או מנמנם, ואני אדבר בקצרה ואחר כך אשמח לענות על שאלות.

פאדל מנצור: יום אחד באתי ל"אחי הבכור" שמואל שצקי, ואמרתי לו, אני אספר לך סיפור ואחר כך הייתי רוצה שתעזור לי לחשוב.

פאדל מנצור: פעם אמרו שהייתה אניה בריטית שהפליגה לכיוון יפן.

פאדל מנצור: בגלל שהחבר'ה היהודים נמצאים בכל מקום, אז גם על האוניה הזו היו יהודים.

פאדל מנצור: כשהתקרבה האונייה לחוף מלח יהודי אחד קורא לשני, אומר לו באידיש, שמשון בוא תראה השמש כבר זורחת, אז הקפיטן שומע את זה וחושב היהודים רק ראו את החוף וכבר יודעים יפנית.

פאדל מנצור: אמרתי לשמוליק, אני מקווה שמה שאני אומר לך עכשיו לא יהיה לך יפנית, אני אדם דרוזי מאמין והגדירו אותי ג'וקולוג, איש חרקים.

פאדל מנצור: אם בא ג'וק ואוכל צמח, לפי פלאי הבריאה, אותו צמח מפריש חומר, החומר מריח כמו ג'וק אחר שהוא אויב לג'וק שאוכל את הצמח, אלה פלאי הטבע ופלאי הבריאה.

פאדל מנצור: אמרתי לשמוליק שאני עובד עם חומרי טבע כחומרים שמדבירים חרקים כי ההדברה הכימית פשטה את הרגל בגלל סיבות של זיהום סביבה, בריאות וגורמי מחלות, וכמובן עומדת מאחורי זה גם הרבה פוליטיקה, שבעלי כסף הולכים לבעלי החברות ובעלי החברות משפיעים עליהם ומאשרים חומרים, ולפעמים החומרים לא כל כך טובים ומזיקים, ובארצות הברית לא משתמשים בחומרים שבאירופה משתמשים, וזה עולם ומלואו.

פאדל מנצור: לכן אמרתי לו שיש לי חומר ממקור צמחי, שהצמח הזה אכיל על ידי בני אדם, מאושר בתעשיית המזון, אין בו נזק לאדם, אין בו נזק לסביבה והרעיון שלי הוא להכניס את החומר הזה לתוך פלסטיק ולעשות שקיות שאחר כך החרקים לא יתקפו את הפלסטיק.

פאדל מנצור: אבל אני ג'וקולוג של השדה ויש לי חבר טוב שבא מטורקיה ולמדנו יחד בפקולטה לחקלאות לפני כ- 30 שנה, והוא מומחה לחרקי מחסן ושמו פרופ' שלמה נברוב, שבאתי אליו וספרתי לו את הרעיון.

פאדל מנצור: בהתחלה והוא אמר לי, תיקח סבון וזה יעבוד.

פאדל מנצור: המשכתי לשכנע אותו עד שעשינו ניסוי במעבדה ואז נפתחו לו העיניים.

פאדל מנצור: מכאן באתי לשמוליק ואמרתי לו, אנחנו רוצים להכניס את החומר בין שתי שכבות של פלסטיק ולעשות מזה שקיות שהחרקים לא יחדרו אליהם.

פאדל מנצור: שמוליק, עם החזון שלו עם הראייה והניסיון נדלק על זה.

פאדל מנצור: הבאנו את הרעיון עם תוצאות המעבדה לתעשייה ואמרתי לשלמה שיש גורמים תעשייתיים שמתארגנים בנושא, שלמה היום בשבתון בספרד כי הוא לקראת הפנסיה, לעומתי שיש לי עוד כמה שנים, התחברנו יחד והלכנו לחממה הטכנולוגית במשגב וקשרנו אותם יחד עם עוד חברה שנקראת עמיחי והנושא הגיע לשלבים כמעט סופיים.

פאדל מנצור: בודדנו את החומר הפעיל והיום יש לנו ניסויים מעשיים.

פאדל מנצור: הבעיה היא שכל האריזות שנמצאות בשוק נתקפות על ידי חרקים, אפילו שוקולד ובוודאי פגשתם בשקיות של קמח ושעועית שנתקפות על ידי חרקים, דבר שמרגיז את הצרכנים שמחזירים את זה ואז יש תביעות, משפטים ופיצויים והרבה סיפורים.

פאדל מנצור: דרך אגב, יש כמיליון ג'וקים בעולם שהוגדרו עד עכשיו, אבל לא כולם מזיקים, צריכים להגיד את האמת.

פאדל מנצור: הרוב המכריע של הג'וקים מועיל לאדם, רק מעטים שתוקפים צמחים, ומסתכמים כמאה מינים או פחות מתוך מיליון המינים, כל היתר חשובים בשביל האיזון בטבע כי חרק אוכל חרק וכו'.

פאדל מנצור: ליצרן שנתקל בתופעה אין ביטחון ואמונה, הוא לא מרוצה ואחר כך יש משפטים החזרת סחורות תנאי סנטריה, וצריך להתחשב גם בזמן האכסון כי ברגע שהחרקים נכנסים לתוך השקיות, זמן האיכסון מתקצר והחוכמה פה היא שאנחנו מאריכים את חיי המדף של המוצר.

פאדל מנצור: השאלה שלנו הייתה איך לשלב את הדברים האלו בתוך התעשייה, למצוא את החומר הפעיל כדי להקטין את הוצאות הייצור ואנחנו כבר אחרי השלבים האלה, מדובר בחמישה מדענים, שנינו, אנשי המכון הוולקני, ועוד שלושה שעובדים על הכימיה והצלחנו לבודד את החומר הפעיל כשאת החומר הזה מכניסים לתוך הפלסטיק.

פאדל מנצור: אתם יכולים לראות בתמונות את השטח המטופל והשטח הלא מטופל ואיך הג'וקים בורחים מהשטח המטופל, גם אחרי שלושה ימים ויותר הם לא מגיעים לשם.

פאדל מנצור: חברת ביו-פק משלבת את התוצאה המדעית עם התעשייה ומביאים מוצר מוכן.

פאדל מנצור: היום הגענו לשלבים בהם באנו לחברות המסחריות, שמנו את המוצרים בתוך השקיות וחשפנו אותם לחרקים, אומים לחרק יש לך שעועית בשקית מטופלת ובשקית לא מטופלת, והחרקים לא מתקרבים לשקיות המטופלות.

פאדל מנצור: הדבר הזה עם פוטנציאל גדול מאד כי יש המון מוצרי מזון יבשים וגם פירות יבשים שזו בעיה קשה, כמו למשל בתאנים צימוקים, משמשים, באגוזים שקדים וגם פפריקה, אפילו שהיא חריפה היא נתקפת על ידי חרקים.

פאדל מנצור: יש גם בקפה בזרעים שעושים מהם שמן, למעשה כל המזון המעובד שארוז נתקף על ידי חרקים, ואנחנו באים עם הפתרון הזה.

פאדל מנצור: שמעתי ממקור מוסמך בארצות הברית על השוק של המזון הכשר.

פאדל מנצור: בחו"ל אני תמיד נהיה יהודי ומחפש את האוכל הכשר, אז השוק של המזון הכשר שם הוא כ- 30 מיליארד דולר, אלו סכומים ענקיים, יש חברות שמתעניינות ופה יש את הדוגמא איך תוצאות מחקר באות לידי יישום.

פאדל מנצור: מהבחינה הזו אנחנו קצת חלשים בניסיון של יישום תוצאות מחקר, יש לנו מחקרים טובים ובמה בינלאומית גבוהה מאד, אבל בשטח של היישום ושל המחקר אנחנו עדיין לא כמו גרמניה או ארצות הברית.

פאדל מנצור: תודה רבה לכם על הסבלנות.

מל פולישוק-בלוך: זה היה מאד מעניין, אני רוצה להבין, החומר הזה שאתה מדבר עליו, אין לו ריח לוואי, תופעות לוואי או משהו שנספג באוכל?

פאדל מנצור: את כל הדברים האלה, ספיגה באוכל טעם וריחל התברו עליהם.

פאדל מנצור: היה לנו זקן אחד בכפר שהיה אומר, עדיף לאדם גרם מזל מאשר קילוגרם שכל בלי מזל.

פאדל מנצור: עבדנו על זה והיה לנו גם מזל וגם עבודה נקיה.

פאדל מנצור: יש יח קטן מאד, שקשה להבחין בו וכשהלנו לתעשייה הביו אנשים עם אף גול ואף קטן שהיחו מכל הצדים וזה עבר את הטסט.

שמוליק שצקי: הקבוצה שעושה לנו את המיצוי היא לא פחות ולא יותר מאשר "פרוטרום", יודעת לעשות את המיצוי ויודעת לנטרל את הריחות.

מל פולישוק-בלוך: רשמתם פטנט על זה.

פאדל מנצור: רשמנו.

מנחם גוטרמן: האם אתה מוכן להתייחס לנושא העליות

שמוליק שצקי: יש פה מפעל בפארק שפיתח פיתקית למניעת גניבות והייתי בטוח שהם מנצחים את כולם, לפני כמה זמן דברתי שם עם מישהו שאמר שיש עכשיו ימים קשים, ולא רק בארץ, אז הצליחו לצמצם, למשל בזוג נעלי התעמלות שמים רק פתקית אחת וזו הייתה בשבילם התרעה שהדברים לא בסדר.

שמוליק שצקי: ישבתי עם חברי וחשבנו מה לא בסדר ומצאנו שמחיר הפתקית הקטנה הזו הוא כמחיר תווית גדולה.

שמוליק שצקי: אנחנו פיתחנו את המוצר הכי טוב בעולם, אם האריזות יתייקרו ב- 10% אז יגידו ש- 5% מהמחיר הולך לזה למרות שמבחינה מדעית עלות מוצר שיש בתוכו ג'וק, הוא 44,000 דולר וזה נמדד בזה שאכלת ואשתך יודעת והשכנים שמעו על זה ו- 20 מוצרים זה מיליון דולר.

שמוליק שצקי: אנחנו מבינים את העניין ומכתיבים לאנשי פרוטרום שאסור שזה ייקר את האריזה יותר מ- 2% - 3%, עם 10% לא עשינו עסק.

שמוליק שצקי: מה משחק לטובתנו הוא שמדובר במוצר קיים שאפשר למצות אותו, שחומרי הגלם זולים, הם מיוצרים בארצות נידחות מפני שזה שורשים של עץ מסוים, צריכים סוג טרופי ואווירה מיוחדת, זאת אומרת שחומרי הגלם לא יקרים והם לא נמצאים בשוק כמו הדלק או שאר הדברים שנמצאים בבורסה.

שמוליק שצקי: אתה ממצה עץ שורש מסוים, הקטע ששם מתקבל השמן הכי טוב ידועה לנו לכן עבדו המדענים על זה קרוב לשנתיים, והיכולת של התעשייה שלנו היא לשלב את החומר הזה בכל מיני תהליכים.

שמוליק שצקי: תסלחו לי שאני לא אפרט, אבל בזה פתחתי, זה לא מייקר את המוצר.

שמוליק שצקי: זה נותן לו תוסף ונשים סמל כשר יחד עם אין כניסה לחרקים, ואני מקווה מאד שאנחנו נמצאים בשוק הנכון.

שמוליק שצקי: אני רק אוסיף כמה מילים על גלובל רוטו שקע שמתעסקת באריזות גמישות, נמצאת בפארק התעשייה, אחד משני המפעלים הראשונים, מעסיק 70 איש, 25 חברים דרוזים רובם חיילים משוחררים.

שמוליק שצקי: אני אומר תמיד שזה לא מספיק ללכת ביום הזיכרון לבית הקבות בעוספייה ולהגיד שאנחנו אחים.

מל פולישוק-בלוך: רק גברים או גם נשים.

פאדל מנצור: גם נשים, הבת לי עובדת פה.

שמוליק שצקי: זו דוגמא נפלאה, נבילה אבו-פארס בוגרת הטכניון.

שמוליק שצקי: 25 עובדים דרוזים, כמו שאמרתי, ובהם חיילים משוחררים, 25 חברים מאור עקיבא שזה בעיקר מהעלייה הרוסית, כשחנכנו את המפעל בא ראש המועצה דאז, היום נדמה לי שהוא סגן שר, ואמר מה שווה שהבאתם את המפעל אם אתם לא לוקחים מאתנו עובדים.

שמוליק שצקי: מבחינתו הוא צדק, אבל מפעלים עברו לכאן ו- 25 עובדים באים משם.

שמוליק שצקי: תודה על המאמץ להגיע הנה כי כשמגיעים רואים את הציונות, וסליחה שאני משתמש במילה הזו, המפעלים שנותנים עבודה גם לעולים וגם לחברים דרוזים, קשה לשבת בירושלים בתוך הוועדות ולחשוב שהעסק מתמוטט, אני אומר לך שזה לא כך.

שמוליק שצקי: יש היום 120 מפעלים פה, 7500 עובדים, התלבטתי אם לחשוף את עצמי יותר מידי, אבל יש לי תמונה של אבי המנוח שעלה בעלייה השלישית עם שני חבר'ה שלו מייבש פה ביצות, את ביצות חדרה.

שמואל שטרנפלד: האם בדקו אי חדירות של מגוון רחב של מזיקים, כמו נמלם ותיקנים, ולא רק חרקי מחסן.

פאדל מנצור: נמלים ותינים לא נשבים לחרקי מחסן.

שמוליק שצקי: לזה יש לנו פתרון אחר, לזה נכנס כשותף בעל מניות חברת עמיחי, הם יכולים לקחת את החומר שעשינו ולהשתמש בו כחומר מרסס.

שמוליק שצקי: אז אתה לא מדבר ישירות עם האריזה הקטנה אלא אתה מדבר על אסם, על חממה, אתה מדבר על הדברים האלה.

שמוליק שצקי: ספציפית, ברגע שאתה עושה את הסביבה רוויה בחומר הזה, אתה יכול לתקוף גם חרקים יותר גדולים

פאדל מנצור: נמלים ספציפית ועוד כל מיני ג'וקים לא נחשבים כחרקי מחסן.

פאדל מנצור: אתה מדבר על המחסנים?

רוני מוזס: לנמלים ולתיקנים אין כושר חדירה, אנחנו מדברים על חרים יש להם ושר חדירה אדיר.

שמוליק שצקי: לחבר'ה הקטנים האלה יש מקדחה בראש.

מל פולישוק-בלוך: ניסיתם להציע את זה כריסוס.

שמוליק שצקי: לא ספריי אלא ריסוסים.

שמוליק שצקי: מי שמייצר את החומר זה פרוטרום, אבל יש הסכם בלעדיות שרק גולובל רוטו יכולה למכור את החומר, הוא מיוצר בשבילנו, אבל רק גלובל יכולה למכור.

שמוליק שצקי: ניקח דוגמא את יוריקה, תכנית האירופאית מס' 6.

מל פולישוק-בלוך: יש תכנית מס' 6 ויש יוריקה.

שמוליק שצקי: אנחנו בחוזה עם שתי חברות טורקיות במסגרת יוריקה, שהעקרונות של יוריקה אומרים שתי מדינות, שני מכוני מדע ושני מפעלים, אנחנו באים עם כל הדברים האלה.

שמוליק שצקי: אנחנו חברה שמונפקת לשוק האירופאי, וטורקיה רוצה להיכנס לשוק האירופאי, מכון וולקני זה דבר אחד האוניברסיטה זה השניה וגלובל רוטו ושני מפעלים, האחד מייצר פפריקה, פלפל חריף, ויש לו יכולות מבחינת אדמה מים וכל מה שצריך להכפיל את הייצור.

שמוליק שצקי: שואלים אותו למה הוא לא מכפיל, והוא אומר שאין לו איך לאכסן.

שמוליק שצקי: באו הפרופסורים ואמרו שיש להם את הפתרון, הנה אני יכול להכפיל את הייצור.

שמוליק שצקי: החברה השניה היא חברה גרמנית טורקית, היא יותר מסובכת, שמייצרת ומייצאת 80% מהתאנים היבשות, עשינו סיור במפעלים האלה.

שמוליק שצקי: יש שם 1000 נשים שיושבות ליד שולחנות ארוכים עם אור כחול מרימות כל תאנה ואם יש בתוכה חרק אז זורקים את התאנים.

שמוליק שצקי: הם לא יכולים להשתמש בחומרים כימיים, ומינואר 2005 אסור להשתמש בחומר מטיל ברומיד לפי הסכם מונטריאול.

שמוליק שצקי: החברה הטורקים האלה שמו על החומר שלנו, רוצים פתרון קולוסאלי מהעץ, אחרת התאנה מגיעה כבר עם התולעים.

שמוליק שצקי: אנחנו יכולים לתת להם פתרון אם הם ילכו על העקרונות שלנו לפני שזה מגיע לשקית.

מל פולישוק-בלוך: נראה עסק עם עתיד נפלא.

מל פולישוק-בלוך: פעם הבא שנגיע הנה זו תהיה אימפריה.

שמוליק שצקי: שואלים אותי מה החזון שלנו, רק תעשייה הישראלית היום יכולה לייצר מקומות עבודה.

שמוליק שצקי: אפשר לפטר אדם היום, ובמקרה הטוב זה משהו כמו שלוש שנים.

שמוליק שצקי: זה דבר שאנשים פשוט לא יכולים לעמוד בזה, אז תעשייה שמאמינה בציונות צריכה לייצר מקומות עבודה.

שמוליק שצקי: החזון שלי די קרוב, שנקים מפעל מעבר לגדר ונביא לשם מכונות וניקח עוד עובדים מהאזור הזה ונייצר את אותה יריעה ממוגנטת שמגנה מפני חרקים.

שמוליק שצקי: לא שאני אקח את הצנצנת עם הנוסחה וארוץ בכל העולם, אלא אני רוצה להוציא מפה יריעות ואז שמפעלים יוכלו למכור את היריעות, זה המסר, כל עוד כוחי במותני ופאדר מחזק אותי ברוחו ובאוכל, אני בטוח שנצליח.

צלי פולישוק: מה קורה ליריעה בטבע שזרקו אותה?

שמוליק שצקי: כל הסיפור הזה של יריעות מתכלות בטבע הוא "קאלם פאדי".

שמוליק שצקי: היה מפעל פעם אחת שייצר יריעות ובכל העולם השתחוו לרעיון שיריעות מפלסטיק מתכלות.

שמוליק שצקי: חקלאים ששותלים תות שדה ואחר כך צריכים למצוא פתרון ליריעות, מגלים שמה שמכלה אותו זה השמש.

שמוליק שצקי: יום אחד באו מדענים מהאו"ם ואמרו, שמש ויריעות גורמים לחור באוזון, אסור להשתמש בזה.

שמוליק שצקי: אז כל מי שמספר לך סיפורים על יריעות מתכלות, אין דבר כזה.

שמוליק שצקי: יש היום פיתוחים של יריעות על בסיס תירס שהרעיון הוא שהיריעה נזרקת לזבל, שם היא נעשית רטובה וקוראת לחרקים שאוכלים את היריעה.

שמוליק שצקי: בא רוני שלנו ואמר מה יקרה אם תהליך ההתכלות יתחיל כבר בסופרמרקט.

שמוליק שצקי: אז בואו תיקחו את הביו-פק ותתנו חיי מדף מספיקים עד שתדעו שזה הזמן שזורקים את השקיות האלה.

מנחם גוטרמן: יש זמן מוגבל לחומר שיחזיק מעמד?

שמוליק שצקי: אנחנו יודעים שבאריזות מזון חיי המדף נעים בין חודשיים לשלושה חודשים.

שמוליק שצקי: אפילו במחסני חירום למדינה, של קמח ודברים כאלה, אתה לא קונה קמח שנשאר כל השנה, יש לזה טווחים.

שמוליק שצקי: אנחנו יודעים שהחומר שלנו מחזיק היום, ויש לנו קבלות על זה, בין ששה לשמונה שבועות בגלל הזמן שהיה במבחנה.

שמוליק שצקי: במהלך החודש הבא נוכל לכתוב חיי מדף ארוכים יותר.

רוני מוזס: הגענו כבר לחצי שנה.

שמוליק שצקי: החלוקה בינינו היא שרוני הוא היפה ואני החכם, רוני מוזס הוא הטכנולוג הראשי שלנו והוא זה שמיישם את החומר.

שמוליק שצקי: כמו שאמר פאדר, אם אני לא הייתי בא, אז היה עוד מאמר.

מל פולישוק-בלוך: זה החיבור של המאמר עם היישום.

פאדל מנצור: בגרמניה, כשעובדים במוסד מחקרי ורוצים לפרסם משהו, הכל עובר דרך אנשים ויש שם מכון מחקר של 1200 איש, ויש ועדה שמעבירים את המאמר לשם והוועדה מחליטה אם לפרסם ואם יש אספקטים מעשיים לארוז את המאמר.

שמוליק שצקי: תודה לכולם אתם מוזמנים לחדר האוכל.

שמוליק שצקי: ביקור במפעל נאנו פאודרס

פרננדו דה- לה וגה: ברוכים הבאים לנאנו פאודרס, בתחילה נציג את החברה ואת הפעילות שקשורה לקבוצת מחקר במסגרת פרוייקט תכנית של המדען הראשי שאנחנו מעורבים בה.

פרננדו דה- לה וגה: אחר כך נסייר במעבדות ובחדרי הייצור.

פרננדו דה- לה וגה: אנחנו חברת בת של חברה אמריקאית שנולדה שנה שעברה כמיזוג בין נאנו פאודרס ומחלקת תחום הנאנו טכנולוגיה של חברה בשם AVEKA שבעצמה יצאה כספין-אופ של קליינט, זה התרחש בשנה שעברה.

פרננדו דה- לה וגה: ביחד אנחנו כ- 15 איש שעוסקים במחקר פיתוח ייצור פיתוח עסקי ומוצרים.

פרננדו דה- לה וגה: לחברה יש כמה דברים מיוחדים, בניהם העיסוק בתחום של הנאנו ואני אסביר גם מה זה למי שלא מכיר.

פרננדו דה- לה וגה: יש לנו טכנולוגיה מיוחדת של פטנטים שמאפשרת לנו לייצר אבקות מתכת בתחום הנאנו, אנחנו היחידים בעולם שמסוגלים לעשות את הדברים האלה, בטח שביעילות ובעלויות שלנו שהן מאד נמוכות ביחס לכל דבר אחר שנעשה היום בעולם.

פרננדו דה- לה וגה: היום אנחנו מרוכזים בפיתוח אפליקציה בתחום האבקות בעיקר בשני תחומים, דיו מוליך להדפסות הזרקת דיו, אותן מדפסות שאנחנו מכירים בבית והתחום השני הוא פיתוח ציפוי שקוף מוליך שבעצם הולך לרוב מוצרי האלקטרוניקה שלנו בבית, יש לנו מסכים כאלה או מסכים גדולים של וידאו, יש שם אלקטרודות עם ציפויים שקופים.

פרננדו דה- לה וגה: נאנו פאודרס נמצאת בקיסריה, יש כאן 10 עובדים רובם עם תארים מתחום הכימיה או החומרים.

פרננדו דה- לה וגה: יש לנו גם עולים חדשים מרוסיה ואוכלוסייה די מגוונת.

פרננדו דה- לה וגה: עיקר הפעילות במקום הזה הוא מחקר פיתוח וייצור.

פרננדו דה- לה וגה: אנחנו נעשה גם טיול למטה ותראו שיש מעבדות עם ציוד ויש גם מתקנים גדולים שבהם אנחנו עושים את האבקות האלה.

פרננדו דה- לה וגה: נאנו זו מילה שמציינת גודל, ההגדרה המקובלת היום שכל חלקיק שאחד המימדים שלו מתחת ל-100 ננומטר נחשב לנאנו, אחד ננומטר זה ביליונית המטר, 100 ננומטר זה בערך אלפית קוטר שערה של בן אדם ממוצע, אלה הגדלים שאנחנו מתעסקים אתם.

פרננדו דה- לה וגה: תראו שאנחנו מייצרים את האבקות האלה ככל גרגיר שאנחנו רואים בעין מורכב בעצם מהרבה מאד גרגירים.

פרננדו דה- לה וגה: בתמונה שאתם רואים זו הגדלה של 50,000 לקחנו גרגיר אחד של אבקה ומיקרוסקופ אלקטרוני נתן לנו את זה פי 50,000 וזה מה שרואים פה.

פרננדו דה- לה וגה: הסקלה של התמונה זה אחד מיקרון ואחד מיקרון זה 1000 נאנו.

פרננדו דה- לה וגה: כדי שנתרשם, כל אחד מהחלקיקים האלה זו בעצם אבקה שאנחנו מייצרים.

פרננדו דה- לה וגה: בתהליך שפיתחנו פה אנחנו יכולים לייצר מגוון של מתכות.

פרננדו דה- לה וגה: על פי רוב אנחנו יודעים על כסף שהוא מספיק זול ומספיק יציב שמאפשר לנו לעשות אתה עבודה שאנחנו רוצים לעשות.

פרננדו דה- לה וגה: אנחנו יכולים לעשות עם פלטינה רק שהמחירים הם אסטרונומיים.

פרננדו דה- לה וגה: קילו כסף עולה 170 דולר וקילו פלטינה עולה 17,000 דולר, אז לעשות את העבודה עם כאלה מחירים זה לעבוד בתוך הכספת.

פרננדו דה- לה וגה: בתהליך שלנו אנחנו מתחילים עם מתכת כמו שאנחנו מכירים בבית, או בגרגירים או בחתיכות ותוך כדי התהליך אנחנו מקבלים את האבקה בתמונה שראינו קודם, שאם בודקים את גודל החלקיקים רואים שההתפלגות היא מאד קטנה.

פרננדו דה- לה וגה: מה שמיוחד בקוטר אנחנו עושים זה קודם כל הגודל הקטן מה שמאפשר לנו להכניס או להעביר אותם דרך חורים מאד קטנים, למשל במדפסות הזרקת דיו.

פרננדו דה- לה וגה: הדבר השני שמיוחד בהם זה שאנחנו מסוגלים להכניס אותם כמעט לכל דבר, אנחנו יכולים לפזר אותם במים בפלסטיק במשחות בכל דבר שאפשר לחשוב עליו.

פרננדו דה- לה וגה: חוץ מהגודל יש לאבקות האלה שתי תכונות מיוחדות שלא באים בדרך כלל במתכות, אחד מהם זה תכונות אופטיות, מתכות באופן כללי, מתחת לגודל מסוים הם שקופות, להבדיל מהמתכת שאנחנו מכירים מהתכשיטים, שבעצם שום דבר לא שקוף, מתחת לגודל מסוים זה מתחיל להיות שקוף, יש פה דוגמא לתמיסה עם חלקיקי כסף בפנים, הגודל פה מתחת ל- 70 ננומטר ןכפי שאתם רואים הכסף הלא מומס זה רק חלקיקי כסף בפנים, ממש לא רואים אותם כי הם קטנים מידי.

מל פולישוק-בלוך: מה השימוש המעשי של המתכות האלה, למה צריך אותם בתוך אותם דברים?

פרננדו דה- לה וגה: צביעת זכוכיות למשל בכנסיות , נעשתה על ידי מתכות, שמים מתכת בצבעים וזה צובע ולא מחזיר את אור.

פרננדו דה- לה וגה: תכונה שניה היא שזה מגיע למוליכויות חשמל בטמפרטורות יחסית נמוכות, אפשר לקחת כסף או מתכת אחרת כדי לקדם מוליכות ואנחנו עם החלקיקים הקטנים האלה עושים את זה ב- 150 עד 300 מעלות.

פרננדו דה- לה וגה: האפליקציה הראשונה שאנחנו יודעים עליה זה ייצור הדיו בהדפסה מוליכה בהדפסות הזרקת דיו.

פרננדו דה- לה וגה: היום אי אפשר להדפיס תווים מוליכי חשמל במדפסות כאלה, אין את החומרים המתאימים ועם מה שמדפיסים היום זה בדרך כלל עם הדפסות משי.

פרננדו דה- לה וגה: להדפסות משי יש הרבה חסרונות, צריך לעשות גלופות, שזה תהליך מסובך, אי אפשר לעשות קווים דקים.

פרננדו דה- לה וגה: החלום הוא לעשות את זה במדפסות הזרקת דיו, מתיישבים על המחשב ומציירים את המעגל, לוחצים על הכפתור שמים שקף על המדפסת יוצא מעגל.

פרננדו דה- לה וגה: מעבר למחירים, זה דבר שמיישם מהפכה בכל תעשיית ההדפסות.

פרננדו דה- לה וגה: יש פה דוגמא לדבר שהדפסנו במדפסת הזרקת דיו, זה מעגל עם הרבה קווים כשכל קו כזה הוא בעצם קו מוליך שהיום אי אפשר לעשות את זה ברזולוציה כזו.

פרננדו דה- לה וגה: אחד השימושים הגדולים זה בתחום של הכרטיסים חכמים, אותם כרטיסי אשראי או כרטיסים באוניברסיטה שיש להם צ'יפ, או בכרטיסי ה- sim בטלפונים של אורנג', כולם על אותו עיקרון.

פרננדו דה- לה וגה: שמים את הקונטקטורים, מתחתם יש צ'יפ שמחובר או מולחם לקונטקטורים על ידי חוטי זהב.

פרננדו דה- לה וגה: לצ'יפ כזה יש בין 6 ל- 8 רגלים אז לחבר כל צ'יפ כזה זה תהליך לא זול, כי זהב מאד יקר, 13,000 דולר לקילו בערך, ודבר שני זה מאד איטי.

פרננדו דה- לה וגה: כל מי שמייצר את הכרטיסים האלה יש להם פס שרץ ועל כל ריבוע יש צ'יפ והמכונה הזו יוצרת משהו ששם חוטים ומלחים אותם.

פרננדו דה- לה וגה: הכוונה להפוך את התהליך הזה להדפסה.

פרננדו דה- לה וגה: אם עושים חישוב של עלויות, אם היום על כל כרטיס כזה יש בערך 11 סנט אמריקאים לחוטי זהב, עם דיו שיהיה אפשר להדפיס אותוה עלות הזו תרד ל- 1 סנט.

פרננדו דה- לה וגה: על זה צריך להוסיף את היעילות והמהירויות הגדולות של המדפסת הזו.

צלי פולישוק: זה תהליך שמתרחש כבר בפועל או שהוא במחקר עדיין?

פרננדו דה- לה וגה: זה בפיילוט.

פרננדו דה- לה וגה: התחום השני זה תגי RFID זה אותן ספירלות רואים חנויות כמו סופר-פארם למשל שנועדו למנוע גניבה, הספירלה הזו היא בעצם הדפסת כסף של אנטנה באמצע ישנו צ'יפ, שכשמנסים לקחת אתה מוצר הזה דרך האוזניים האלה, הם משדרות בתדר רדיו.

פרננדו דה- לה וגה: האנטנה קולטת את הדבר הזה, גורמת לתגובה בצ'יפ ומשדרת בחזרה.

פרננדו דה- לה וגה: אם היא משדרת בחזרה אז הוא מצפצף, אם הוא לא משדר זה לא מצפצף, הקופאית בדרך כלל גורמת לאיזשהו קצר בצ'יפ.

פרננדו דה- לה וגה: הדבר הזה עולה היום בין חצי דולר לדולר לכל תג כזה וזה מה שמונע את השימוש הרחב הזה.

פרננדו דה- לה וגה: תארו לכם שבסופר לכל מוצר היה תג כזה, לא היה צורך בקופאיות, עוברים עם העגלה דרך האוזניים ומודפסת החשבונית אחרי זה, אם מעבירים כרטיס אשראי בדלת ובכלל לא צריך אף אחד.

פרננדו דה- לה וגה: חלק מהעלות היקרה היא האנטנה שברוב המוצרים היא בערך 5 סנט ויש שלוש קבוצות גדולות בעולם שעובדות על כל הטכנולוגיה הזו כדי להוריד את הדברים באופן משמעותי, ואחד הדברים זה לעשות הדפסה דיגיטלית דרך הזרקת דיו.

פרננדו דה- לה וגה: עם הדיו הזה שאנחנו מפתחים נרד לעלויות של פחות מסנט אח של הרכיבים המוליכים בתוך התג.

מל פולישוק-בלוך: החברות האלה יכולות להשיג אתכם בשוק?

פרננדו דה- לה וגה: הן עובדות על הטכנולוגיה לא של הדיו, אנחנו כמעט יחודיים בדיו, יש עוד כמה חברות שעושות משהו דומה אבל במחירים פי עשר ממה שאנחנו עושים.

פרננדו דה- לה וגה: האפליקציה השניה הוא ציפוי שהוא גם מוליך חשמל וגם שקוף.

פרננדו דה- לה וגה: אחד הדוגמות זה במסכים מאד מורכבים שבאיזשהו מקום בפנים יש אלקטרודה והיא זו שגורמת לחשמל לעבור ולעשות את הסיגנלים במקומות הנכונים.

פרננדו דה- לה וגה: הטכנולוגיה המקובלת היום להשתמש בזה הוא שימוש בחומר שהוא בדרך כלל מאד יקר השיטה לעשות את הציפוי היא בדרך כלל טמפרטורות גבוהות מה שלא מתאים לכל האפליקציות וגם המוליכות שלו היא די מוגבלת.

פרננדו דה- לה וגה: אם מסתכלים על הדברים המסחריים היום יש מעבר של 90% עם מוליכות של התנגדויות ל- 300- 500 טון אנחנו היום מגיעים למעבר די דומה עם התנגדות חשמלית עם סדרי גודל קטנים יותר.

פרננדו דה- לה וגה: גם פה העניין של המחירים הוא עולם אחר, לצפות היום זכוכית עם ITO עולה בערך 100 סנט, עם הציפויים שאנחנו מפתחים זה עולה בין 7 ל- 10 סנט.

פרננדו דה- לה וגה: זה היה החלק הראשון ונעבור לחלק השני,שהוא המגנט.

פרננדו דה- לה וגה: מגנט זו עמותה שהקמנו לפני יותר משנה חברים בה 14 חברות תעשייתיות בארץ ו- 14 קבוצות מחקר מהאקדמיה.

פרננדו דה- לה וגה: העמותה מבצעת מחקר גנטי בתחום של הנאנו טכנולוגיה, זה המנדט של העמותה, יש כמה ברושורים שאפשר לראות את השמות של החברות.

פרננדו דה- לה וגה: התקציב של העמותה, זו תכנית בין שלוש לחמש שנים יש תקציב של בערך 4.5 מיליון דולר שנתי למחקר ש- 60% ממנו ממומן על ידי משרד התעשייה והמסחר ועוד גורם.

פרננדו דה- לה וגה: 40% הנותרים הוא במימון עצמי של התעשייה.

פרננדו דה- לה וגה: למיטב ידיעתנו זה הגוף הכי גדול שעוסק בארץ בפיתוח של נאנו טכנולוגיה וזה אולי המקום להגיד שמדינת ישראל קצת נשארת מאחור בתחום הזה.

פרננדו דה- לה וגה: אם מסתכלים על מימון ומחקרים בעולם תראו שארצות הברית, אירופה ויפן מובילים בתחום הזה ואנחנו נמצאים בתוך החלק הזה שנקרא שאר העולם.

פרננדו דה- לה וגה: אף על פי שאם מסתכלים על מספר הפרסומים האקדמיים בתחום הנאנו דווקא מוסדות האקדמיה של מדינת ישראל נמצאים במקומות טובים, בין ה- 30 הראשונים.

פרננדו דה- לה וגה: זה אומר שאם לא נסגור את הפער הזה אז עוד שנה שנתיים שלוש שנתעורר הרכבת תעבור אותנו בכמה תחנות קדימה ויהיה מאד קשה לסגור את הפער הזה.

צלי פולישוק: איך ההשקעות ביפן, אלה השקעות ממשלתיות או השקעות מהשוק הפרטי?

פרננדו דה- לה וגה: זה גם וגם, יש הרבה השקעה ממשלתית.

מל פולישוק-בלוך: 4.5 מיליארד דולר בחמש השנים הקרובות ויש חוק של נאנו עם תכנית עבודה כמה הם משקיעים במה כל שנה.

פרננדו דה- לה וגה: איפה אנחנו ואיפה הם.

צלי פולישוק: אצלנו אין חוק עדיין?

מל פולישוק-בלוך: יש חוק בהכנה.

פרננדו דה- לה וגה: העמותה הזו לא קמה כיוזמה של הממשלה, אנחנו דווקא זיהינו שיש מקום להיעזר בממשלה ואנחנו משתמשים בזה אבל בעצם זו יוזמה של התעשייה פה בארץ וגם המימון ב- 40% הוא של התעשייה.

פרננדו דה- לה וגה: יש לנו כמה דברים מעניינים כשאחד מהם זו התחלת פעילות השנה ליצירת קשר עם קבוצות מחקר באיחוד האירופאי בתחום הזה.

פרננדו דה- לה וגה: חלקנו בנאנו פאודרס מעורבים כבר באירופה בשלושה פרוייקטים, ובעוד חודש אנחנו מגישים עוד הצעה למחקר עם עוד קבוצה גדולה, וזה מופיע באוניברסיטאות גדולות באירופה.

פרננדו דה- לה וגה: את העמותה הזו אנחנו גם מציעים לחבר למקורות האלה כי יש לנו הרבה ידע.

צלי פולישוק: החיבור הוא כדי לקבל השקעה אירופית בשוק שלנו או כדי לקבל ידע?

פרננדו דה- לה וגה: שני הדברים, גם המימון וגם האינטראקציה ושיתוף הפעולה עם קבוצות בעולם הגדול שעוסקים בתחום הזה.

פרננדו דה- לה וגה: אנחנו גם תורמים להם קצת.

פרננדו דה- לה וגה: בעמותה יש לנו מגוון יחסית גדול של חברות, מנאנו פאודרס עד חברות סטארט-אפ, יחד עם חברות גדולות ומבוססות בארץ.

פרננדו דה- לה וגה: נראה שאין שום דבר משותף ביניהם אבל בעצם מה שמשותף בינינו זה מה שכולם עושים וזה טיפול בחומרים.

פרננדו דה- לה וגה: אנחנו גם חוקרים איך לייצר את החומרים איך להגן עליהם ולשמור אותם כנאנו, ואיך לפזר אותם בתוך המדפסות השונות כדי לפתח את האפליקציות.

פרננדו דה- לה וגה: זו בעצם טכנולוגיה שמשותפת לכולנו אף על פי שכל אחד עוסק בתחום אחר.

מל פולישוק-בלוך: יש שיתוף פעולה גם עם הטכניון או אוניברסיטת תל-אביב.

פרננדו דה- לה וגה: עם אוניברסיטת בר-אילן.

פרננדו דה- לה וגה: החברות שמשתתפות בעמותה מופיעות פה, יש גם את האתרים באינטרנט של כל אחד מהם.

פרננדו דה- לה וגה: הקבוצות האקדמאיות הם משלוש קבוצות בארץ, בר-אילן, אוניברסיטה העברית והטכניון.

פרננדו דה- לה וגה: אנחנו גמרנו את הפעילות בשנה הראשונה והתחלנו את הפעילות של השנה השניה.

פרננדו דה- לה וגה: יש לכם את הטלפונים שלנו כך שאתם מוזמנים להתקשר לשאלות בקשות והערות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מברכים אתכם על מה שאתם עושים, אני אשמח להשתתף בכנס שאתם מארגנים ב- 14 במרץ ונעזור במה שאפשר.

פרננדו דה- לה וגה: ב- 14 במרץ ארגנו כנס בעמותה שנושאו נאנו חומרים בתעשייה הישראלית 2010 ויש כמה הצעות לזה ואחרי זה יש גם פאנל שמורכב מחלק מהמנכ"לים ואורחים אחרים לדיון.

פרננדו דה- לה וגה: הכנס יתקיים יהיה בשפיים.

צלי פולישוק: חבל שלא עשיתם את זה פה.

פרננדו דה- לה וגה: זה נכון, יש לנו בעיות עם שותפים בעמותה שנמצאים בחיפה וחלקם בבאר שבע.

מל פולישוק-בלוך: מושיק, תציע לו משהו מעשי שהוא לא יוכל לסרב, חבל שלא יבואו לפה, אתם צריכים לקדם את האזור שלכם כי הרבה אנשים עוברים פה ולא יודעים איזו פנינה יש פה.

מל פולישוק-בלוך: צריך לעשות סיורים וביקורים שאנשים יראו איך צריך לעשות תעשייה בישראל.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו באים מרעננה שלא רע שם, אבל עדיין אין מה להשוות.

מל פולישוק-בלוך: כנס כזה גם יעשה שיווק לחברות כל אחד צריכה לפרסם מה היא עושה, צריך פה עבודת שיווק.

מל פולישוק-בלוך: סיור באזור הצפוני

מושיק כהן: אפשר לראות שהאזור הצפוני מאוכלס בהרבה תעשיות, יש מגוון רחב של תעשיות, יש תעשיות מסורתיות ותעשיות של מחקר ופיתוח.

מושיק כהן: יחד עם היזם שמתכנן ומקבל מאתנו אישורים, אנחנו מלווים את הבנייה ונותנים לו רשימת ליקויים, אם יש, שהוא צריך לתקן.

מושיק כהן: הוא צריך לעמוד באמות מידה של הסכם פיתוח שיש שם סטנדרטים שאנחנו קובעים אותם.

מושיק כהן: אנחנו מגיעים לתעלת המים שאורכה 1200 מטר ומצד מזרח, מימין לנו היא מובילה את המים לאותם ארבעה נחלים, אפשר לראות שהתעלה מלאה במים, העומק שלה הוא קצת יותר משני מטר ויש הרבה מאד מים עכשיו.

מושיק כהן: בצד שמאל רואים את הקצה של התעלה ובעוד כ- 150 מטר המים נשפכים למאגרי האיגום ואפשר לפי הירוק לראות כמה מים יש לנו באזור הזה, מי תהום.

מושיק כהן: בחורף טוב אפשר להגיע לכ- 17 מיליון מטרים מעוקבים של מים.

מושיק כהן: עיתון אמרו שהפלשתינאים ניזונים מישראל משהו כמו 10 מיליון מטר קוב בשנה, אז תראו את המושגים כאן.

מושיק כהן: המאגר מלאכותי לחלוטין, המים נמצאים בחוץ, אבל לא הרבה זמן כדי לא להתאדות ולא לקבל מליחות, ובגרביטציה הם זורמים לכיוון האזור הדרומי, זה דרומית לכביש שמפריד בין שני החלקים של הפארק ושם מוחדרים מתחת לפני התהום והכל בחלחול, זה חול והמים מחלחלים מהר ושם הם נשמרים.

מושיק כהן: מדובר על מאגר מאד משובח של מים, הוא מנקז 110 ק"מ מרובע של השטח ממזרח, הוא מנקז את אותם ארבעה נחלים, הרבה מאד שטח, משהו כמו 16 ק"מ אורך של נחלים.

מושיק כהן: האגם הזה משמש מקום עלייה לרגל גם למשפחות, על אף שהוא אתר סגור, ואנחנו מביאים קבוצות של מוסדות חינוך לראות אותו.

מושיק כהן: משמאל נמצא בין הקשתות שזה אולם אירועים שמשמש בעיקר לאירועי חברות, שם הם מקיימות כנסים בנובמבר ערכנו כאן את הכנס המים הארצי של נציבות המים, היה פה כנס מוצלח מאד, יום עיון, אפשר לעשות אירוע של 400 אנשים בחורך, ו- 600 אנשים במתחם סגור בקיץ.

מושיק כהן: המבנה השחור הוא של מפעל לקרטונים, והוא מפעל ממוחשב ללא יד אדם.

מושיק כהן: יש הזמנה, ההזמנה יוצאת החוצה על ידי רובוט שמוקלט למחשב, עד הרגע שבו המשאית באה ולוקחת את ההזמנה, אין יד אדם, זו תעשייה מסורתית שעובדת לפי מערכות היי-טק.

מושיק כהן: לגבי השירותים שאנחנו נותנים כאן, החברה מטפחת פה את הסביבה, את הגינון, מנקה ומבצעת שמירה במהלך הלילות.

מושיק כהן: בחשכה אנחנו סוגרים את המחסום ומי שרוצה להיכנס צריך להזדהות מי שרוצה לצאת עם מוצר צריך להציג תעודת משלוח.

מושיק כהן: לחברות חשוב מאד הביטחון בפארק הזה וגם זה שיקול חשוב לעבור לכאן ולהיות חלק מהתעשייה בקיסריה.

מושיק כהן: ביקור באיתמר מדיקל

ישראל שייבר: שלום לכולכם.

ישראל שייבר: אני אתן הצגה קצרה של איתמר מדיקל, השם איתמר על שם קצין בגולני שנהרג במלחמת יום הכיפורים, אח של אחד מהמקימים ששמו היה איתמר ירון.

ישראל שייבר: איתמר נוסדה כתוצאה משילוב של אובזרבציות קליניות בכמה תחומים.

ישראל שייבר: בתחום הקרדיולוגיה מנתחי לב בראשם דני גור שמו לב שכאשר הם לוחצים על השרירים הקורונריים, תוך כדי ניתוח לב פתוח, הם מגלים הכחלה של קצות האצבעות בפריפריה, בידיים וברגלים, כלומר, פחות דם מגיע לפריפריה.

ישראל שייבר: המסקנה הקלינית מזה הייתה שכאשר הלב נמצא במצוקה, לוחצים על העורקים הראשיים, הלב נמצא במצוקה, פחות דם יישלח לפריפריה ובעצם אנחנו יכולים למדוד את איכות תפוקת הלב על ידי הסתכלות על הפריפריה, כשפריפריה מבחינתנו אלה האצבעות.

ישראל שייבר: כלומר שנוכל על ידי מערכת רגישה מאד של מדידת האצבעות, ותכף נראה איך אנחנו עושים את זה, לגלות על איכות הלב באותו הרגע.

ישראל שייבר: לנו יש אפליקציה שמאפשרת למדוד את איכות תפוקת הלב דרך מדידה באצבע.

ישראל שייבר: במקום אחר לגמרי, בטכניון, הסתכלו על התופעה בזמן שינה ואחד הדברים שרצו למדוד זה בדיקת לחץ דם.

ישראל שייבר: לחץ דם הוא גורם מאד חשוב בבדיקת שינה, ובכלל הבעיה בבדיקות היא שכשמודדים לחץ דם תוך כדי שינה, מעירים את הפציינט.

ישראל שייבר: אז הם עבדו על טכנולוגיה הרבה יותר פשוטה למדידה, והחיבור של שתי הטכנולוגיות האלה יצר את החברה, ומשם התחלנו.

ישראל שייבר: אני לא יודע אם אתם מכירים את כל תעשיית ההיי-טק בארץ ואת כל הסיגמנטים הספציפיים.

ישראל שייבר: תעשייה בכלל קשה לבנות אם אין רעיון טוב, רעיון טוב לא מספיק, אחרי הרעיון צריך לעבור עוד מספר שלבים, ואני לא מדבר על החלקים הקלאסיים של שיווק וכו'.

ישראל שייבר: התחום הרפואי הוא תחום הרבה יותר מורכב, כאן לוקח הרבה יותר זמן להבשיל רעיון כי הניסויים הקליניים לוקחים הרבה מאד זמן, בסדר גודל של שנתיים.

ישראל שייבר: על זה יש שכבה נוספת, היא שכבת הרגולציה, צריך לעבור את ה- FDA, צריך לעבור בדיקות אחרות שכל מדינה מגדירה לעצמה כדי לאפשר שיווק של מערכות רפואיות והתהליכים האלה הם תהליכים שלוקחים זמן.

ישראל שייבר: הסמן הימני הוא כמובן חברות תרופות.

ישראל שייבר: חברת תרופות תצטרך משהו בין 7 ל- 10 שנים כדי להגיע לשוק עם תרופה חדשה ובדרך היא תפסול כמה רעיונות ומדובר על סדר גודל שמתוך 10 רעיונות אחד מהם יגיע לתרופה שתתחיל ניסויים קליניים מתוך 10 תרופות שתתחלנה ניסויים קליניים, אחד תגיע לידי מימוש.

ישראל שייבר: כדי להמחיש לכם סדר גודל של הצלחה, תרופה שהיא תרופה עיקרית בתחום הקרדיולוגיה, כמו התרופות להורדת כולסטרול למיניהם, היא תרופה ששווה בשוק, במכירות שנתיות, בסביבות 6 מיליארד דולר לשנה.

ישראל שייבר: תהליך פיתוח תרופה הוא תהליך שלוקח היום בסביבות 10 שנים ועולה לחברת תרופות משהו כמו חצי מיליארד דולר.

ישראל שייבר: יש מעט מאד חברות מתעסקות כמובן בפיתוח תרופות, יש הרבה מאד חברות כמו למשל טבע שלנו שעוסקת בפיתוח גנרי של תרופות, כלומר תרופות שפג הפטנט שלהם והם מייצרות ומשווקות.

ישראל שייבר: אגב, עלות ייצור של תרופה הוא מספר סנטים.

ישראל שייבר: תרופה שאתם קונים היום בשוק ולא משנה אם דרך קופת חולים או לא, שעולה עשרות או מאות אלפי דולרים, לייצר אותה זה יהיה כמה סנטים רק שלוקחים את כל תהליך הפיתוח ומעמיסים אותו מקבלים את המחיר הריאלי.

ישראל שייבר: זו איתמר מדיקל, אם אין שאלות אני אעשה סריקה מהירה על התחום הזה.

מל פולישוק-בלוך: אתם כבר מוכרים את המוצר?

ישראל שייבר: התחלנו למכור השנה, ב- 2004 אני מניח נהיה בסביבות 2.5 מיליון דולר מכירות, רק לחו"ל, אני לא צריך לספר לכם את המצב בארץ אבל השוק הוא בחו"ל ולא בארץ ובחו"ל אנחנו מתרכזים בארצות הברית.

ישראל שייבר: התהליך ארוך מאד כי מעבר לכל מה שאמרתי צריך גם בארצות הברית להיכנס לסל הבריאות, זה תהליך שונה ודומה ממה שקורה בארץ, וגם התהליך הזה לוקח מספר שנים.

ישראל שייבר: יש כל מיני אסטרטגיות איך להיכנס לסיגמנטים מיוחדים, לאזורים מיוחדים וכן הלאה אבל מבחינת הקושי זה עדין קשה.

ישראל שייבר: המוצר מתבסס על סיגנל רפואי חדש שהחברה גילתה, הסיגנל הזה נקרא PAT Peripheral Arterial Tone והוא מודד את השינויים במתח הדם שנכנסים לאצבע.

ישראל שייבר: האצבע הוא גורם מיוחד בגוף שמופעל סימפטטית על ידי רצפטורים מיוחדים, אני לא אכנס לזה כאן, אבל הוא מאפשר הסתכלות לתוך המערכת האוטונומית של המערכת העצבית שהיא מערכת שמופעלת בכל רגע נתון על ידי הרבה מאד פעילויות פיזיולוגיות בגוף.

ישראל שייבר: כלומר יש לנו פה הסתכלות לתוך הגוף, לתוך המערכת העצבית דרך סנסור חיצוני.

ישראל שייבר: יחד עם זה פיתחנו טכנולוגיה למדוד את הסיגנל הזה, קחו את המכשיר ושימו על האצבע, תלשו את הניירות, זה הסנסור, הוא כמובן מחובר למערכת אלקטרונית שהיא מערכת המדידה שלנו ודרך זה אנחנו מודדים בעיות בשריר הלב, דרך זה אנחנו מודדים בעיות בשנת לילה ודרך זה אנחנו מודדים תופעה חדשה שהיא הגורם המחקר הכי חשוב ברפואה בקרדיולוגיה.

ישראל שייבר: זה סמן שנותן אפשרות להגדיר סיכון של חולי לב, משהו כמו 10, 15 שנה לפני שאירוע ראשון קורה.

ישראל שייבר: זה יחסוך צנתורים.

ישראל שייבר: זה רק כדי להרגיש שזה לא כואב, אנשים יכולים לישון אתו והוא לא נופל.

יצחק מוצרי: הוא אוסף היסטוריה, הוא מחובר למשהו?

ישראל שייבר: הוא מתחבר למערכת אלקטרונית שאוספת נתונים במשך כמה שעות.

ישראל שייבר: הטכנולוגיה היא טכנולוגיה שאפשר להתגבר עליה.

ישראל שייבר: החוכמה כאן היא חוכמת הסיגנל עצמו, היא הטכניקה למדוד את הסיגנל, כל השאר זה עיבוד נתונים שכל חברה יכולה לעשות.

מל פולישוק-בלוך: וזה הפטנט.

יצחק מוצרי: זו בדיקה אינסטנט שאתה נכנס לאחות בקופת החולים עושה את הבדיקה ואחרי עשר דקות זה נותן לך אינדיקציה שאתה בריא ל- 15 שנה הקרובות?

יצחק מוצרי: האם זה כך?

ישראל שייבר: אולי לא עשר דקות, רבע שעה, אבל זה כך.

ישראל שייבר: אנחנו מודדים את כמות הדם שנכנסת לאצבע תחת עומס מסוים.

ישראל שייבר: נגדיר עומס, עומס יכול להיות מסוגים שונים, תוך כדי ריצה על מסלול, עומס יכול להיות שינה, עומס יכול להיות תהליך צנתור.

ישראל שייבר: אנחנו בודקים לפני הפעלת העומס, תוך כדי הפעלת העומס, ואחרי שחרור העומס.

ישראל שייבר: כלומר, הנבדק הוא הרפרנס של עצמו.

ישראל שייבר: לדוגמא, אתם יכולים לראות את הסיגנל הבא שהוא בצורה מאד מרוכזת, לא רואים כל פולס בנפרד, זה השלב של בדיקת הרפרנס, כאן יש את העומס וזה אחרי העומס.

ישראל שייבר: מה שנעשה כאן הוא תהליך הצנתור תוך כדי תהליך הצנתור הקרדיולוג יחליט לנפח בלון.

ישראל שייבר: ניפחנו בלון בשריר הלב, בעורקים שמובילים דם ללב, כשמנפחים בלון מרחיבים את העורק כדי לשים שם סטנד.

ישראל שייבר: פיזיולוגית, כאשר אנחנו מנפחים בלון אנחנו כמובן חוסמים את העורק.

ישראל שייבר: העורק נחסם בזמן הניתוח ובאותו פרק זמן של חצי דקה, או דקה או כמה זמן שהעורק נחסם, נוצר תהליך שבו הלב מקבל פחות דם ופחות חמצן.

ישראל שייבר: התהליך הזה נקרא היווצרות של היסקמיה.

ישראל שייבר: היסקמיה זה תהליך של הפחתה באספקת חמצן ללב.

ישראל שייבר: זו הפרוצדורה, ניפחנו את הבלון מתוך כוונה שהעורק יגדל ואזור ההיצרות ימלא, באותו רגע בדקנו גם את הסיגנל באצבע.

ישראל שייבר: העורק נחסם כאן, ויש משהו כמו 10 שניות עד שאנחנו רואים את הסיגנל שלנו משתנה, כל זה בתהליך ניפוח הבלון.

ישראל שייבר: המצנתר החליט להוציא את הבלון, הוציא ממנו אתה אוויר והעסק חזר לקדמותו.

ישראל שייבר: הגדולה כאן היא שהסיגנל שלנו נמדד באצבע, העורק נותח בשריר הלב כלומר, תוך 10 שניות קיבלנו את התגובה שלו באצבע.

ישראל שייבר: נניח שיש בעיה אחרת בשריר הלב, כתוצאה ממאמץ אחר, אז אני אגלה את זה באצבע.

ישראל שייבר: החשיבות של הניסוי הזה הוא משום שהוא הניסוי היחיד מסוגו שקיים, שבו אני יודע בדיוק מתי יצרתי את הפסקת אספקת החמצן ללב כי ניפחתי את הבלון בצורה מבוקרת.

ישראל שייבר: אגב, בלוגו של החברה למעלה אתם רואים את אותו סיגנל שיש לו הרבה מאד הצרויות, תוך כדי הפסקת נשימה בלילה.

ישראל שייבר: יש רישום של כחמש דקות ויש משהו כמו 8 או 10 הצרויות, כשכל היצרות כזו נבדקת .

ישראל שייבר: הבדיקה שלנו נעשית באצבע הנבדק שישן ואנחנו גילינו לו מה פעמים הוא הפסיק לישון.

ישראל שייבר: יש קשר בין הפסקות נשימה בלילה לבין מחלות לב לבין לחץ דם וכן הלאה, אני לא אכנס לכל הפיזיולוגיה של העניין הזה.

יצחק מוצרי: מה עושה הרופא כשהוא מגלה את הבעיה באצבע אחרי מאמץ מסוים, מה השלב הבא בפרוצדורה?

יצחק מוצרי: צנתור?

ישראל שייבר: צריך לטפל בפציינט, יש תרופות.

יצחק מוצרי: על סמך הבדיקה הזו?

ישראל שייבר: אין בדיקה רפואית שהיא אולטימטיבית יחידה.

ישראל שייבר: יש חלק מארסנל הבדיקות, במצב נורמלי בדיקות דם היו בסדר והכולסטרול גבוה ולחץ דם לא בסדר, צריך לאזן את הדברים, הרופא שואל אם הוא רוצה טיפול תרופתי, שינוי בהרגלי החיים, התעמלות התערבות כירורגית, יש מגון אפשרויות איך לטפל בזה כמובן שהעדיפות היא תמיד לטיפול לא חודרני תרופתי וכן הלאה.

ישראל שייבר: כשגילינו את הסיגנל החדש ניסינו להגדיר אותו בהגנת פטנטית.

ישראל שייבר: יש כל מיני תזות בעולם איך עושים את זה, הקלאסיקה אומרת בואו נגדיר את הפרוצדורה או את הטכניקה או הטכנולוגיה שבה עשית משהו ונגן עליו בפטנט.

ישראל שייבר: לא הלכנו בכיוון הזה שנראה לנו כיוון לא נכון כי תמיד מישהו יכול לבוא עם רעיון אחר חכם יותר.

ישראל שייבר: הלכנו למקור ושאלנו מה רוצים לעשות ועל זה נגן בפטנט.

ישראל שייבר: כלומר אנחנו רוצים להגן על הסיגנל בפטנט.

ישראל שייבר: יש פה סיגנל רפואי חדש ונגן עליו בפטנט.

ישראל שייבר: אכן בפטנט שלנו כתוב שאם אנחנו בודקים את הסיגנל ומסיקים איזושהי מסקנה פיזיולוגית , כדי לסבר את האוזן, נניח שכל פעם שמישהו שם בודק לחץ דם או טמפרטורת גוף ומסיק ממנו מסקנה רפואית הוא בעצם חייב לנו באיזושהי צורה.

ישראל שייבר: אני לא נכנס לאיך עוקפים את הפטנט ואיך המערכת המשפטית סביב זה, אבל זו המשמעות של הפטנט, כלומר אנחנו בעלי הסיגנל.

מל פולישוק-בלוך: זה רחב מידי, נתנו לכם את הפטנט?

ישראל שייבר: כן.

ישראל שייבר: צריך להבין שזה claim אחד מתוך 68, עליו יש את ה- claim של הטכנולוגיה של האפליקציה וכן הלאה.

מל פולישוק-בלוך: זה כמעט כמו להגן על פטנט של אהבה.

ישראל שייבר: האמת היא שהופתענו, היו לנו כמה הפתעות טובות בחיים והיו גם לא טובות.

מל פולישוק-בלוך: השאלה היא אם זה גם זה וגם זה?

מל פולישוק-בלוך: אם כך, אז כן יכולים לעקוף אתכם.

ישראל שייבר: נכון, אבל למשל אני בודק באצבע ומחר יבוא מישהו חכם ויגיד שהוא יכול לבדוק בתנוך האוזן ואז הפטנט לא מגן.

ישראל שייבר: במקרה הספציפי הזה השכבה הראשונה היא שכבת הסיגנל, השכבה השניה היא שכבת ה- sensing tech prob כמובן שהגענו לא רק ב prob אלא בכל מיני דברים אחרים, והשכבה השלישית היא האפליקציה הספציפית ולכן זה 68 claims שזה פטנט מאד גדול.

ישראל שייבר: החברה נוסדה ב- 97, יש בה היום 40 איש, מטרוניק השקיעה היום 21 מיליון דולר, מתוך זה כ- 35 מיליון דולר שהושקעו בחברה.

ישראל שייבר: קרדיולוגיה זה תחום שאתם מכירים, זה גורם מוות מספר אחד בעולם המערבי, הרבה יותר מאיידס וכל הסרטנים למיניהם.

ישראל שייבר: ישנם כמיליון מקרי מוות בשנה בארצות הברית בלבד.

ישראל שייבר: הבעיה היא שאין היום שום כלי אמין לעשות בדיקה ראשונית למחלת לב.

ישראל שייבר: אתם יכולים לראות כאן את העורק הראשי שמביא דם ללב, כל סיגמנט כזה הוא שלב בחיים.

ישראל שייבר: אתם רואים את ההתפתחות של הסיגמנט הזה לאורך 40 שנה.

ישראל שייבר: זה מצב קלאסי להתפתחות של הצטברות שומנים בדם, זה גיל 40 או 50, הקלאסיקה היא שאותו אדם ירגיש לחץ או כאב בחזה ילך לקרדיולוג, יעשה בדיקה אקסרסייז, יקבל תשובה, אבל הוא לא יודע שלתשובה הזו יש רגישות של בערך 60%, כלומר, 40% מתוך הפציינטים החולים שיגיעו לבדיקה יקבלו תשובה לא נכונה.

ישראל שייבר: אתם מכירים את הסיפורים של אותו אחד שעשה אתמול בדיקת א.ק.ג והיום הוא איננו לצערנו וכן הלאה, וזה כי הבדיקה הזו לא רגישה מספיק, אבל זו הבדיקה היחידה שאנחנו עושים כאן.

ישראל שייבר: אז כמובן מבחינת השוק יש צורך קריטי לשפר את הסקרימיניג באזור הזה, אבל מה שיותר חשוב זה להסתכל על האזור השני ולנבא מי יהיה חולה לב קודם.

ישראל שייבר: כאן אנחנו מסתכלים על איכות העורק, על השכבה האנדוטלית, שזו השכבה שמצפה את כל כלי הדם בגוף.

ישראל שייבר: בעבר חשבו שהיא שכבת מגן, היום יודעים שהיא שכבה שפעילה בכיווץ והתרחבות של שריר העורקים שאני לא רוצה להיכנס לזה כרגע.

יצחק מוצרי: זה לא יכול להתגלות במיפוי?

ישראל שייבר: יש הבדל בקרדיולוגיה בין שני סיגמנטים גדולים של בדיקות, סיגמנט אחד הוא סיגמנט אנטומי, עושים חתך וירטואלי של העורקים ובודקים את תמונת המצב האנטומית.

ישראל שייבר: מה שאין שם זו התמונה הפיזיולוגית האם משתנה משהו תוך כדי המאמץ וזה המצב הקריטי החיבור שלהם עדיין לא קיים ברפואה.

מל פולישוק-בלוך: אמרת שאתה יכול לאתר 15 שנה קודם מה הסיכונים.

ישראל שייבר: אני ממש מצטער שאני נכנס לתוך הפיזיולוגיה כשאני לא בטוח שיש לכולם רקע מתאים.

ישראל שייבר: מצד שמאל אתם רואים תמונת angio זאת אומרת תמונת X Ray שנלקחה אצל פציינט.

ישראל שייבר: העורקים האלה הם העורקים הראשיים שמובילים דם ללב.

ישראל שייבר: הבדיקה הקלאסית לאדם שמרגיש שיש לו לחץ בחזה והוא לא מסוגל לעלות מדרגות או לעמוד פני קהל ושאר הדברים מהסוג הזה.

ישראל שייבר: כל שאר הבדיקות שלו תקינות, זאת אומרת שיש לו סימפטום מוקדם של מחלת לב שאם נאתר אותו נוכל לטפל בו ונוכל גם להביא אותו למצב טוב יותר.

ישראל שייבר: כלומר, יש פה תופעהשבעולם הקרדיולוגי נקראת Endotherial Disfunctionשאם אני יודע לאתר אותה אני יודע גם לטפל בה ולמנוע את מחלות הלב, בשביל זה אני צריך לבדוק הרבה מאד פציינטים ומבחינת העלות הרפואית זו עלות אדירה.

ישראל שייבר: כאן אתם רואים את הבדיקה הקלאסית שמזריקים לשריר הלב חומר, אצל אדם בריא לא יהיה הבדל אבל אצל אדם חולה זה ה- LAD לפני וזה ה- LAD אחרי.

ישראל שייבר: פה למשל אתם לא רואים את העורק, אתם רואים פה רק את הצנטר.

ישראל שייבר: הסם הזה גרם להתכווצות מוחלטת של העורק ומה שאנחנו רואים פה זה בעצם את הדם שנכנס, זה גרם להתכווצות מוחלטת והאזור הזה היה משותק, שליש משריר הלב לא קיבל דם.

ישראל שייבר: הבדיקה שלנו היא בדיקת אצבע, שוב אותו דבר, אני שם את המכשיר על האצבע, אני חוסם את אספקת הדם על ידי שאני מנפח מכשיר מדידת לחץ דם על הזרוע, אני מפסיק את זרימת הדם ואחרי זה אני פותח.

ישראל שייבר: זה תהליך פיזיולוגי שגורם גירוי למערכת, וכפיצוי, מיד אחרי שחרור הכף אני ארצה לראות הרבה יותר דם לשאר היד לפצות על החמצן.

ישראל שייבר: אתם רואים שהסיגנל פה הרבה יותר גדול אצל אדם בריא ב- 74% יותר מהאדם החולה שאצלו לא תראו הבדל.

ישראל שייבר: זו פרוצדורה ומוצר שעבר את אישור ה- FDA לפני שלושה שבועות, עוד לא פרסמנו את זה.

מל פולישוק-בלוך: אז לא תעשו השקה של המוצר?

ישראל שייבר: לא נעשה השקה של המוצר, צר לי לאכזב, זה צריך לבוא בזמן הנכון, והזמן הנכון הוא כאשר כל המערכת הרפואית מחבקת את המוצר הזה.

ישראל שייבר: כי לחבק את המוצר צריך לבוא עם מספיק לימודים מחקריים כימיים לפרסומים לאישור ה- FDA וכן הלאה.

ישראל שייבר: כרגע הצלחנו להיכנס ל- Framinger Study שהוא מהגדולים ביותר בעולם בתחום מחלות הלב הוא מבוצר, זו השנה ה-54, לקחו תושבי עיירה ממערב לבוסטון ובודקים את כל התושבים שם לאורך זמן.

ישראל שייבר: עכשיו אנחנו נמצאים בדור השלישי, דור הנכדים.

ישראל שייבר: בקרדיולוגיה, אחד הדברים החשובים זה לראות מה קרה במשך הזמן, אם אכלת מזון מסוים או היית צמחוני נראה איך זה משפיע על מחלות לב 30 שנה יותר מאוחר.

ישראל שייבר: אז משך הזמן הארוך הוא קריטי בתחומים האלה.

ישראל שייבר: דבר שני, אנחנו עובדים עם חברות תרופות כאן כדי לפתח תרופה, כי אין כרגע תרופה וברגע שתהיה תרופה יהיה מה שהאמריקאים קוראים home run.

ישראל שייבר: כלומר, אז תהיה לנו דיאגנוזה של 30 שנה או 20 שנה לפני האירוע הראשון, יש פתרון אפשרי והשילוב של הדברים הוא שילוב קריטי.

ישראל שייבר: היום לחברת תרופות אין שום דרך אחרת לפתח תרופה לתחום הזה ללא מוצר דומה לשלנו.

ישראל שייבר: אגב, אין היום אף מוצר שמתקרב אליו או שדומה לו בשוק.

ישראל שייבר: מה שקיים היום זו הפרוצדורה הזו שהיא פרוצדורה מאד מסוכנת, יש לה אחוז אחד של מקרי מוות.

מל פולישוק-בלוך: אבל אתם אומרים שאתם מוכרים את המוצר

ישראל שייבר: לא את זה.

ישראל שייבר: את זה אנחנו מסכימים למכור רק למחקר, מי שמבקש ועובר את האישור שלנו והפרוטוקול שלו מתאים לנו והא מוסד נחשב וכן הלאה.

צלי פולישוק: אם המועד שלך להיכנס לשוק זה כשתהיה תרופה זה תהליך שלוקח לפחות 10 או 15 שנה.

ישראל שייבר: נכון, אז יהיה home run זה לוקח שנים לפתח.

ישראל שייבר: אחת ההפתעות הטובות שלנו היה אישור ה- FDA דבר כזה, שהוא מוצר ראשון בעולם, סיגנל חדש , מוצר של חברה שאין לו משהו שאתה יכול להישען עליו, אתה לא יכול לעשות ניסוי גדול כי ניסוי כזה של לשים צנטר בתוך שריר הלב הוא ניסוי מאד מורכב.

ישראל שייבר: לקח לנו 4 שנים והוא אישר את זה שזו הפתעה.

ישראל שייבר: המוצר שהסתכלת עליו זה מעבדת שינה ניידת שמאפשרת לבדוק הפסקות נשימה.

ישראל שייבר: הקיט הזה נמכר היום בסביבות 6,000 דולר המוצר וה-prob הוא חד פעמי שנמכר בסביבות 85 דולר הבדיקה תעלה בסביבות 85 דולר למשתמש.

ישראל שייבר: רק הפלסטיק הזה הוא כשלוש שנות פיתוח.

ישראל שייבר: הייצור מתבצע כרגע מעט מאד בארץ, אבל האינטגרציה נעשית כאן.

מל פולישוק-בלוך: יש לי שאלה מתחום אחר אבל קשורה להרבה מאד חברות.

מל פולישוק-בלוך: הפיתוח לוקח לכם שלוש שנים במקרה הטוב, אתם מתחילים למכור ובשנה הרביעית יש לכם הכנסות.

מל פולישוק-בלוך: ניסיתם או בדקתם אם יש לכם אפשרות לפזר את ההכנסות על פני כל השנים האלה, מבחינת מס הכנסה.

ישראל שייבר: זה עובד הפוך, את צוברת הפסדים ואז זה מאפשר את זה.

ישראל שייבר: זו לא הבעיה, הבעיה היא חברות מהסוג שלנו וזה נכון לכל תעשיית הסטארט אפ או התעשייה הצעירה.

ישראל שייבר: בתחום הרפואי, כמו שהסברתי קודם זה הרבה יותר קריטי.

ישראל שייבר: הבעיה היא איך לדאוג למשאבים כדי שיאפשרו לך להגיע למצב שבו תוכלי למכור.

ישראל שייבר: ממוצר של 6,000 דולר להגיע לשני מיליארד את צריכה מאות או אלפי יחידות זה משהו שמצריך פריסה גדולה מאד.

ישראל שייבר: צריך להשקיע מייד בחלק השיווקי הרבה כסף.

ישראל שייבר: היום, מה שנותנת מדינת ישראל או המדען הראשי וכדומה, היא איזושהי השתתפות מסוימת בתחום המו"פ.

ישראל שייבר: תחום המו"פ הוא תחום קריטי להתחלה אבל השיווק הוא הבעייתי.

מל פולישוק-בלוך: אז אני אספר לך שהכנו הצעת חוק בדיוק על הנושא הזה מתוך הבנה שזה חשוב להשקיע בפיתוח אבל אם פיתחת ולא שיווקת לא עשית כלום.

מל פולישוק-בלוך: ננסה להעביר את זה משום שמדובר במינימום של 100 מיליון ש"ח ועד היום למשרד התמ"ת הייתה קרן אבל זה לא היה מעוגן בחוק אז לפעמים זה היה והרבה פעמים זה לא היה.

ישראל שייבר: זה מעבר לכסף, זה גם דברים שהם שווי כסף, כמו פיתוח תשתית.

ישראל שייבר: זה דבר חשוב מאד וקריטי.

ישראל שייבר: צריך להתגבר גם על הבעיה איך לא כל הכסף הולך לחברות הגדולות כי זה מה שקורה אגב אצל המדען הראשי.

מל פולישוק-בלוך: גם הגדולות מתלוננות.

מל פולישוק-בלוך: כשהגבילו ל- 20 מיליון אלי הורביץ צלצל ושאל למה ישנה הגבלה.

מל פולישוק-בלוך: זה מאד מעניין מה שאתם עושים פה ואם יש משהו שאנחנו יכולים לעשות, כמו למשל חוק השיווק, נשמח לעשות.

ישראל שייבר: אני חושב שהקטע של קשר הרבה יותר הדוק, שלא ברור לי איך הוא קיים היום עם קונסולים מסחריים, מעבר לרמה מאד שטחית אני לא חשוב זה קיים היום.

ישראל שייבר: אני לא בטוח שהם יכולים לעשות הרבה , אני לא קיבלתי יותר מידי אבל זה לא בגלל שהם לא טובים, החלק הבעייתי היום הוא החלק להשקעות, והחלק הזה כרוך בדברים אחרים, חלקם יקשרו את זה לחלק הפוליטי וכן הלאה.

ישראל שייבר: זה החלק הקריטי.

ישראל שייבר: אנחנו גייסנו 35 מיליון דולר והגיוס האחרון נגמר החודש וזה היה פשוט קשה לגייס ואני מניח שחברות אחרות מתקשות באותה צורה.

מל פולישוק-בלוך: לא קבלתם כסף מהמדען הראשי.

ישראל שייבר: רק עכשיו ניגשנו למדען, לא הגשנו עד עכשיו וקיבלנו את הסכום המקסימלי אבל עדיין הסכום הוא קטן, לא שיש טענות אבל זה מה שיש.

ישראל שייבר: אנחנו נמצאים לפני השלב שבו אנחנו צריכים לעלות בסדר גודל.

מל פולישוק-בלוך: איזה סדר גודל של השקעות אתם צריכים?

ישראל שייבר: השקעה סבירה בשיווק בנקודה בחיי המוצר בה אנחנו נמצאים היום היא מינימום 10 מיליון דולר בשוק גדול.

ישראל שייבר: זה לא הרבה, זה המינימום והוא לא מאפשר כישלון.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לך היה מאד מעניין.

מל פולישוק-בלוך: ביקור בקו מערכות

אלי שור: שלום לכולם, שמי אלי שור, מנכ"ל משותף לקו מערכות השותף שלי הוא נחום שפיר.

אלי שור: קודם כל רציתי להודות לכם על שסרתם לבקר אותנו במסגרת הביקור הזה בקיסריה.

אלי שור: אנחנו פה תושבים חדשים, כשנה, אני אקדיש כמה דקות לספר לכם על הפעילות שלנו ואז נקדיש זמן לשאלות שלכם שנשמח לענות עליהן.

אלי שור: אני אציג את האנשים שלנו, ליעד, מהנדס מכירות, ורדית מנהלת שיווק ומכירות, אילן מנהל פרוייקטים, נעמי מהמכירות.

אלי שור: החברה קיימת כבר כמעט 25 שנה, נחום ואני ייסדנו אותה ב- 79 אחרי שהכרנו בטכניון, נחום במקור מטבעון אני מברזיל, עליתי לארץ כדי ללמוד בטכניון, הכרנו שם וכעבור כמה שנים ייסדנו את קו מערכות.

אלי שור: מאז שייסדנו את החברה התמקדנו בפיתוח חבילות תוכנה שמהוות פתרון כמעט כולל לפעילות של חברה מסחרית אם בתחום היצרני או בתחום המסחרי.

אלי שור: היום התחום הזה קרוי תחום ה- ERP מה שנחשב לתוכנה לניהול רוב הפעילויות של הארגון, אלה שלוש אותיות שאין להם בדיוק את ההגדרה לנושא אבל זה מה שמקובל לקרוא היום לתוכנה כוללת.

אלי שור: בשנים האלה הצלחנו לצבור כמה מאות לקוחות, כ- 300 לקוחות בשוק הישראלי כשכמה מהם חברות גדולות.

אלי שור: התחומים הם שונים, התחום העיקרי של הפעילות הוא מסחר ותעשייה ומהווה בערך 70% מהלקוחות שלנו, הנישה של הבנקאות היא נישה שהתפתחה בעיקר בעשר השנים האחרונות, יש לנו חבילה מקורית לניהול בנקים למשכנתאות והיא כבר מותקנת בשלושה בנקים ועכשיו סגרנו עוד פרוייקט בשוק בנושא הזה.

אלי שור: בתחום התיירות יש לנו את החברות הגדולות שעושות פעילות סיטונאית בענף.

אלי שור: בשנים האחרונות הכנסנו גם את תחום הקמעונות עם הפתרון הראשון שמהווה פתרון כולל מהקופה הרושמת ועד הניהול הכולל של הפעילות של הרשת, וממש בשנה האחרונה יש לנו פתרון גם שמיועד לשוק של הקיבוצים שיותר ויותר מתנהל כמו קונצרן של חברות פרטיות.

אלי שור: היינו קודם בתעשייה של הקיבוצים והיום יש לנו פתרון שבעצם מנהל את הקהילה החל מתקציב של חברים ועד חדר אוכל מכבסה וכל אותם הארגונים של הקיבוץ.

נורית שטורק: פניתם לנושא של החינוך?

אלי שור: כשהיינו חברה צעירה לא היה לנו כסף למחשב, אז מחשב היה דבר מאד יקר ושכרנו זמן מחשב בבית ספר טכנולוגי בחיפה, כפר סיטרין ליד עתלית, ומה שיצא מזה הוא שנתנו להם תוכנה, יותר נכון תרמנו את התוכנה שפיתחנו להם, וגם השארנו להם טכנולוגיה שלנו לניהול, שעל סמך אותה טכנולוגיה הם פיתחו בעזרת תלמידים, שאחד מהתלמידים הוא עובד שלנו היום, מערכת לניהול בתי ספר.

אלי שור: המערכת הזו נמצאת היום בכמה בתי ספר, אנחנו לא עוקבים אחרי ההתפתחות אבל מידי פעם אנחנו נותנים להם עוד טכנולוגיה, אבל אני יודע שהם ניסו לעשות משהו עם משרד החינוך בפיזור של אותה מערכת.

אלי שור: בצד המסחרי שלנו אין לנו פעילות בנושא הזה, יש לנו פעילות במלכ"רים, האגודה למען החייל הוא לקוח שלנו, ולקוח חדש שהוא אגודת שק"ל.

אלי שור: אתם יכולים לראות כמה מהלקוחות שלנו, מצד אחד יש לנו קונצרנים גדולים כמו האחים עופר שמשתמשים בצורה כמעט בלעדית במערכות הפיננסיות שלנו בכל הפעילויות שלהם, אם זה בספנות, אם זה בנכסים.

אלי שור: אנחנו נמצאים גם בבנקים הגדולים וחברות בנות של בנק לאומי בנק מזרחי וגם כפתרון המרכזי בבנקים למשכנתאות שזה בנק ירושלים, בנק עדנים, מרכנתיל דיסקונט, עכשיו סגרו פרוייקט גדול עם כלל ביטוח לפעילות למשכנתאות שלהם, זה בתחום הבנקאות.

אלי שור: נישה נוספת היא תחום התיירות הסיטונאית, נתור, שהוא סיטונאי גדול בארץ, איסת"א שזה הגוף הקמעוני הגדול בארץ שמשת

אלי שור: מש במערכות הפיננסיות שלנו לכל הניהול שלהם, זה אגב מעניין, מבין המערכות שקיימות בארץ, המערכת שלנו מבחינת טיפול במטבעות שונים, מטבע זר, היא החזקה ביותר, אפילו יותר חזקה מהמערכות הזרות כיוון שאולי זה יפתיע אבל השוק הישראלי, בגלל שתמיד היינו עם מטבע יחסית חלש נאלצנו תמיד לנהל את הכל גם במטבע מקומי גם במטבעות זרים וגם במטבע ניהולי שזה לבחירת הלקוח או דולר או מטבע ממודד כזה.

מל פולישוק-בלוך: אז למה אתם לא טובים לאוצר?

אלי שור: כי לא באו לבדוק אותנו.

מל פולישוק-בלוך: ניסיתם?

מל פולישוק-בלוך: דרשתם?

אלי שור: האמת היא שמעל 20 שנה אנחנו בשוק הפרטי, פעם אחת השתתפנו, לפני כמה שנים, במכרז למשרד הבריאות.

אלי שור: מכרז של מערכות פיננסיות.

אלי שור: פנה אלינו מישהו מהחברות הגדולות שנמצאות בתחום הזה, שהכיר את התוכנה שלנו ואמר שנגיש הצעה.

אלי שור: הסכמנו ועשינו הרבה עבודה על זה הגשנו הצעה, שאחרי שבדקנו ראינו שהייתה הזולה מבין ההצעות ואף אחד לא בא לבדוק אפילו, כתבו שאנחנו לא עומדים בתנאי סף כלשהם.

אלי שור: כשראינו את המכרזים של משרד האוצר וכתוב שם שהחברה חייבת מחזור של עשרות מיליוני דולרים, אין לנו מחזור כזה, אם אתה לא רוצה לבוא ולראות אז זה קל להגיד שאתה לא עומד בתנאי הזה.

מל פולישוק-בלוך: המכרז מלכתחילה היה מיועד למישהו שהיה כבר באוצר.

אלי שור: יכול להיות.

מל פולישוק-בלוך: לא נשמע לכם נכון?

מל פולישוק-בלוך: ככה זה עובד גם עם הבנקים, דרך אגב.

אלי שור: אני אתן לך דוגמא אחרת, הסוכנות היהודית הוציאה מכרז למערכות פיננסיות.

אלי שור: אנחנו נמצאים בסוכנות עם מערכת הלוואות והלקוח מרוצה מזה.

אלי שור: כתבנו שאנחנו רוצים להשתתף במכרז והם אמרו שהמכרז פתוח רק לתוכנות זרות כי הסוכנות מתנהלת כמו גוף בינלאומי.

אלי שור: נראה לי שהאחים עופר הם קונצרן הרבה יותר בינלאומי מאשר הסוכנות כי הסוכנות בכל זאת מתנהלת פה.

אלי שור: קיבלנו את המכתב, פנינו שוב ולא עזר שום דבר.

אלי שור: אז נגיד שקשה להילחם בזה.

מל פולישוק-בלוך: לא שאנחנו הולכים לעשות בשבילכם את המלחמה, אבל קראתי את החומר לפני שהגעתי הנה ואותי זה מאד מקומם לא סתם הערתי את מה שהערתי, אני חושבת שזה לא רק חוצפה זה פשוט פגיעה אמיתית בתעשייה הישראלית.

מל פולישוק-בלוך: התעשייה הצבאית הטכנולוגית שיש לנו התפתחה משום שהצבא החליט שהוא רוצה להיות עצמאי וצריך לפתח תעשייה צבאית בכמה שפחות תלות, והיום אנחנו נהנים מהכמה שפחות תלות הזו, או מהיכולת הטכנולוגית של הצבא גם בהקשרים אחרים, כי הרבה מאד מערכות בחו"ל, במיוחד האמריקאים, רוצים קשר אתנו בגלל הפיתוחים הישראלים, כך שזה עוזר לנו.

מל פולישוק-בלוך: ראינו היום דוגמאות קטנות אבל אנחנו נחשבים מאד רציניים בתחום ההיי-טק בעולם ודווקא אנחנו מתייחסים אל עצמנו בצורה כזו מזלזלת ואני חושבת שזה פשוט פשע ואני מתכונת לכתוב מכתב לשר האוצר בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: ברור לי שהמכרז כבר יצא, ובעניין הזה אני לא יכולה לעשות שינוי אבל אין לי ספק שכל מה שצריך לעשות בהמשך, ומדובר על 300 מיליון ש"ח שהולכים להשקיע עכשיו בשלוש השנים הקרובות בתחום שלכם, אני חושבת שצריך ללחוץ עליהם חזק כדי לשנות את הדברים האלה ושנתחיל יותר לסמוך על עצמנו.

מל פולישוק-בלוך: את זה אני אומרת לפני שאתה הולך להציג לנו מה שאתם עומדים לעשות משום שאין לי ספק שאתם יכולים להתאים.

אלי שור: אני מסכים עם מה שאת אומרת ויכול לחזק את זה, למשל יש לי עוד קשרים עם חברים בברזיל, אחד החברים שלי הוא נציג של אלביט בברזיל והוא מכר בשנה שעברה במאות מיליוני דולרים פיתוחים של אלביט למערכת הביטחון שהותרו כבר למכירה לארצות אחרות.

אלי שור: אז אין ספק שאם לא נשתמש, בתור מדינה, בכוח שיש לנו כצרכן קודם כל, לעודד חברות ישראליות, אז אין סיכוי שחברות כאלה תצאנה גם לחו"ל.

מל פולישוק-בלוך: זה יותר משערורייה.

אלי שור: בסך הכל בצבא אין את התחושה שחייבים לקנות בחו"ל ואני חושב שיש הרבה דוגמאות של פיתוחים יפים שנעשו דווקא בארץ.

אלי שור: אני חושב שאם יבואו לראות ייראו פיתוחים מאד מקוריים שלנו שלא מצויים בחבילות הזרות, זה בהחלט מקומם אותי לראות שמישהו מהאוצר או יועץ באוצר שאומרים שאי אפשר להשוות את המחקר ופיתוח שקיים בחברות הזרות עם המחקר ופיתוח שלנו, זו שטות כי הרי מחקר ופיתוח זו לא פונקציה של כסף שאתה משקיע, זו פונקציה של כמה מוחות שיוצאים עם רעיונות יפים.

מל פולישוק-בלוך: גם של כסף אבל שישימו את ה-300 מיליון בחברות הישראליות.

אלי שור: זה גם אבל אני בטוח שאם יבואו לראות יראו שיש בתוכנה הישראלית, אפילו שלא הושקעו בה מאות מיליונים, יש ניצוצות של הברקות שאם תשקיע ותאדיר את זה באמת יצאו מזה מוצרים שיכולים להתחרות בכל העולם.

אלי שור: זו דוגמא של לקוחות פרטיים בעיקר, שגם בשוק הקשה שלנו רכשו את המערכת שלנו בשנה האחרונה, עם כל זה שאנחנו תלויים בהשקעות, ונגיד שההשקעות פחותות בזמן של מיתון, יש פה כ- 20 חברות שהחליטו להשקיע בפתרונות שלנו בשנה שחלפה.

אלי שור: אני אגיד כמה מילים על הטכנולוגיה, ועל היתרונות שאני רואה בתוכנה ישראלית על פני תוכנה מיובאת, בעיקר ביתרונות שהם אינהרנטיים כמעט בפיתוח.

אלי שור: רציתי להמחיש את הנושא של טווח הבעיות שניתנות לפתרון על ידי מערכת מידע בארגון מסוים.

אלי שור: אנחנו, בתור ספקים של פתרונות כאלה באים עם חבילה.

אלי שור: החבילה הזו תצליח במידה והיא תפתור 70% 80% מאותם הבעיות, מיד עם הכניסה, בלי שידרשו התאמות.

אלי שור: הטענה שלי שהחבילה הישראלית, אפילו שאולי היא פותרת פחות בעיות מאשר החבילה הבינלאומית, היא הרבה יותר קרובה לשוק, היא נולדה בשוק הזה.

אלי שור: אם מלכתחילה תפתור יותר בעיות, אתה מביא תוכנה בינלאומית, שפותחה בגרמניה ארצות הברית או מקום אחר, התוכנה הזו קודם כל הייתה צריכה להתמודד עם הסיטואציה המקומית.

אלי שור: יכול להיות שהיא פותרת המון בעיות, אולי היא הותקנה באלף חברות לא במאות חברות - - -

מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא רלוונטי לנו.

אלי שור: בדיוק, זה לא רלוונטי לנו, היא תפתור פחות בעיות ואם תסתכלו על התוכנות המיובאות שמותקנות בארץ, תראו שבשביל להשלים את אותם הדברים אתה מתחיל לקחת עוד תוכנות מוכנות או פשוט להעסיק המון יועצים והמון מטמיעים והמון אנשים בשביל להשלים את הפרוייקט בסופו של דבר.

אלי שור: אכן אמר מי אמר במשרד האוצר, שאולי רשיונות זה מעט ובאמת יש הרבה עבודה שנותנים מסביב, אבל המטרה שלנו היא עם התקציבים האלה לעשות יותר ולא סתם.

אלי שור: יש נקודה נוספת חשובה, הפרוייקט מתחיל מחבילת תוכנה אבל בדרך כלל חבילת התוכנה הוא המרכיב הראשוני, צריך לגשר מהפתרונות שקיימים בחבילה למציאות שאותה אתה צריך לפתור את הבעיות שלה.

אלי שור: אנחנו באים עם חבילה שנולדה בשוק הישראלי, יותר מ- 20 שנה אנחנו משפרים ויוצאים עם גרסאות של אותה חבילה.

אלי שור: לטענתנו החבילה הזו בהחלט יותר מתאימה, אפילו אפריורי, לשוק הישראלי, מאשר חבילה זרה.

אלי שור: מעבר לכך, באותן נקודות שבהם נדרשת התאמה וגם אם זה גוף ציבורי וגם אם זה גוף יצרני, יש את הזווית שלו שלא מוצאת ביטוי בחבילה, שם צריך לבוא ולעשות התאמה, לעשות הרחבה.

אלי שור: כשאתה עובד עם חברה כמונו, חברה ישראלית, ההרחבה הזו נעשית בצורה יעילה ביותר, אין צורך במנגנון של תקשורת בין המפתחים של החבילה, בשביל להשלים את אותן הרחבות, הקרבה לבית התוכנה, הקרבה ליצרן, היא מאד חשובה.

אלי שור: נקודה נוספת, התהליך של ההטמעה נסמך כמובן על קבוצה של אנשים שמכירים את התוכנה, האנשים האלה, אם זה בתוך קו מערכות או בחברות שקשורות אתנו, יש להם את הקשר עם המפתחים.

אלי שור: זאת אומרת הם מקבלים את ההכשרה הכי טובה, גם התהליך הזה הוא תהליך שמתקיים בצורה הרבה יותר יעילה.

אלי שור: אם אתה קונה מוצר כזה ומתקין אותו במשרד ממשלתי צריך לתחזק אותו כל שנה.

אלי שור: חלק מהתחזוקה הזו הולכת לחברה הזרה, חלק הולך לגוף המקומי שעושה את התחזוקה הזו.

אלי שור: במקרה שלנו יש רק גוף אחד שצריך להתעסק אתו, הוא נותן את התמיכה, הוא מפתח את החבילה, למעשה גם ההשקעות האלה נשארות בארץ, בשוק המקומי לכיוון מוצר מקומי.

אלי שור: לפני שנתיים באו אלינו שני אמריקאים שרצו לקנות את החבילה שלנו ולהפיץ אותה בעולם, האמת היא שלא היינו כל כך עם הראש לכיוון הזה אבל הם הסתובבו בכמה ארצות קודם ואין שום ספק שהחיזוק של החבילה שלנו יכול לאפשר, בזמן כלשהו שמתאים, יציאה כזו ובהחלט יצירת הכנסות.

אסתי פפר: אתם לא מוכרים בכלל בחו"ל?

אלי שור: עד היום לא מכרנו בחו"ל.

אלי שור: הסיבה העיקרית לא נובעת מהאפשרות למכור את המוצר, אלא מהעובדה שמוצר כמו שלנו, מערכת ERP דורשת המון תמיכה מקומית.

אלי שור: לא מספיק לשלוח את התוכנה, מכרנו דברים אחרים, אבל בשביל זה צריך להקים משרד מקומי ובסך הכל גם אני וגם השותף שלי אנשים שמאד אוהבים את הבית ויכול להיות שמזה נבע שנשארנו עם הפעילות פה.

אלי שור: ברוך השם עד היום מצאנו פה מספיק פרנסה והחברה גדלה בצורה מבוקרת בלי לאבד את הפוקוס לנושא, אבל זו בהחלט אפשרות לצאת.

ורדית ווזנר: בהחלט מתעסקים עם לקוחות שלנו שגדלים החוצה לחו"ל.

אלי שור: זה מה שאנחנו עושים היום, התקנות עם לקוחות שלנו בחו"ל.

אלי שור: רציתי להראות לכם קצת מהמוצר.

אלי שור: קודם כל, בתור חברה יחסית לא גדולה, אנחנו חייבים להמר נכון על הטכנולוגיה.

אלי שור: בערך לפני כחמש שנים האמנו שהדור הבא של המוצרים שלנו, כדי להצליח, חייב להיות מושתת על טכנולוגיה של אינטרנט.

אלי שור: בצד של המשתמש, טכנולוגיית אינטרנט זה אומר דפדפן אינטרנט.

אלי שור: כל אחד מאתנו גולש בבית, אני כבר הכרתי אתכם לפני שנכנסתם, כשראיתי את התמונה של כל אחד באתר של הכנסת.

אלי שור: בהחלט האמנו אז לפני כחמש שש שנים שזו הטכנולוגיה שתוביל.

אלי שור: בשביל להפעיל את התוכנה של קו היום אני יכול להגיד שהקדמנו בנושא הזה גם חברות זרות מבחינת הבשלות, מה שצריך זה רק דפדפן אינטרנט, אפילו לא PC.

אלי שור: אתה יכול להצטייד עם משהו שמדברים עליו בממשלה, במחשב רזה שמותקן עליו לינוקס, לא windows ולא שום דבר, ועליו להפעיל את התוכנה של קו עם כל הפונקציונליות של.

אלי שור: במחשב של 200 דולר פלוס מערכת הפעלה באפס דולר פלוס דפדפן שלא עולה, הכל open source והתוכנה של קו.

אלי שור: אתה מצביע על האתר בתוך הארגון שמנהל את התוכנה הזו, לא חייבים להיות קשורים באינטרנט, עם איזשהו מסך כניסה עם אייקונים.

אלי שור: למעשה מקבלים את התפריטים וכל זה מתנהל תחת דפדפן.

אלי שור: כל תפעול התוכנה הוא באמצעות דפדפן אינטרנט, זה מאפשר פרישה בינלאומית מבחינת החברה, נניח שהסוכנות הייתה לוקחת את המערכת הזו ניתן להפעיל כל פונקציה שבתוכנה באמצעות דפדפן בין אם אתה נמצא במקום מרוחק, בין אם אתה נמצא בתוך המשרד.

אלי שור: מבחינת המשתמש, אני מניח שאתם משתמשים בגיליון אלקטרוני, מהו שלא תראו בתוכנות זרות, כל שאילתא, כל דוח שבמערכת נראה כמו גיליון, כאשר להבדיל מגיליון, גיליון מראה בדרך כלל נתונים שהכנסת באותם התאים שלו מעין מעבד תמלילים משוכלל.

אלי שור: פה הגיליון הזה יושב על המערכת שאתה מצביע על תא מסוים ומבקש את ההסבר לאותו תא, המערכת מבינה את זה בתור בקשה לתחקור ומביאה את אותם הנתונים, אם זה כניסות למחסן, אם זה חובות של לקוח מסוים שמרכיבים את אותו תא.

אלי שור: זה כמו שכל אחד שהיה לו הכרה עם תוכנה של גיליון יש לו כשהוא בא להפעיל את התוכנה הזו, זה ממשק ייחודי שלא קיים בתוכנות אחרות.

מל פולישוק-בלוך: אתם קשורים לרשויות מקומיות?

אלי שור: אנחנו נמצאים היום בכמה מועצות באזור חוף הכרמל ובאזור מגידו.

ורדית ווזנר: יש פרוייקט מאד נחמד שהוא שיתוף פעולה בקטע של הקטנת עלויות הם מנסים לעשות איחוד פעילויות של כמה מועצות על מנת להוזיל את העלויות שלהם למצב שהם נמצאים היום וגם בשיתוף פעולה לגבי הקיבוצים שהם תחת חסות של מועצות שונות.

אלי שור: יש פה משהו מעניין כי אנחנו למעשה לא ניסינו לשווק במועצות מקומיות נכנסנו לזה ואני לא זוכר אפילו איך, ועברנו כמה מועצות.

אלי שור: שם יש בעיה שיש חברה ששייכת למועצות המקומיות, חברה של השלטון המקומי שהיא למעשה מונופול.

אלי שור: מה שאמרו לנו הלקוחות שלהם, אם אנחנו רוצים למכור זה למעשה כמעט בלתי אפשרי.

מל פולישוק-בלוך: הכל מושחת.

אלי שור: אני לא יודע אם מושחת אבל קשה מאד לחדור לתחום הזה.

אלי שור: יש לנו משהו כמעט ייחודי בין התוכנות הישראליות לפחות שהוא נושא של רכש מבוקר תקציב.

אלי שור: אתה יכול לבנות תקציב ולהצמיד את כל מערכת הרכש שלמעשה מתחילה בשלב של דרישה ואישור להצמיד אותו לתקציב שקבעת במערכת הפיננסית.

אלי שור: זה יכול לעבוד בצורה מאד יפה ויש לנו כמה גופים או מוסדות מחקר שממש מתוקצבים שעובדים עם המערכת הזו.

ורדית ווזנר: בנק מרכנתיל לקח את זה עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: איזה חברות מקבילות לכם בשוק?

ורדית ווזנר: המתחרים שלנו בתוכנות הבינלאומיות הם אוראקל, sup, בתוכנות הישראליות אנחנו פוגשים את sup manage שהוא גם תחת חסות של sup, priority שזו תוכנה ישראלית ואנחנו.

ורדית ווזנר: יש את אביב שהיום פחות פוגשים אותה בשוק.

מל פולישוק-בלוך: זה באמת מסוג הדברים שאתה צריך להיות צמוד ללקוח.

אלי שור: יש לנו לקוחות בין 15 ל- 20 שנה אתנו, כבר דור שלישי של תוכנות ולקוחות חדשים כל הזמן אבל ההתמודדות היא כל הזמן.

ורדית ווזנר: התחרות היא בהחלט קשה והרבה תוכנות ישראליות שמנסות להיכנס לא עומדות בזה כי בסך הכל צריך להשקיע ולא בטוח שתוכל למכור את המוצר ואתה באמת צריך להיות בפרונט וכמו שאמר אלי, לזהות נכון את הטכנולוגיות קדימה כי בניגוד לתוכנות בינלאומיות שיש להם אלפי לקוחות בעולם הם יכולים לפתח את הדברים, להשקיע הרבה בפיתוח, התוכנות הישראליות צריכות להיות יותר זהירות ויותר ממוקדות.

אלי שור: למעשה השכלנו ללכת גם לפתור באופן אחד את הנושא של בחירת ממשק משתמש, מה שנקרא ממשק גרפי, ממשק משתמש מאפשר שימוש בעכבר, הצבעות, פתיחת הרבה חלונות, מה שמקובל בעולם ה- windows אבל לשלב את זה בטכנולוגיה של אינטרנט שאפילו חלק מהתוכנות הזרות עדיין נמצאות בממשק הגרפי ועוד לא העבירו את כל התוכנה, והיום ברור שזה הכיוון, לאפשר לכל התוכנה לרוץ בסביבת דפדפן מבלי להיזקק למחשב אישי מלא.

מל פולישוק-בלוך: אם זה דרך האינטרנט אין חשש שכל אחד יוכל להשתמש?

אלי שור: כל אחד יוכל להשתמש אבל לא להעתיק את התוכנה.

אלי שור: כי התוכנה יושבת בשרת.

אלי שור: מה שיש בצד הדפדפן זה רק הממשק.

אלי שור: אם זה חשש מבחינת security אז אנחנו דואגים מבחינת תקשורת את הגישה רק לצרכנים שהוגדרו ברשת.

אלי שור: לכל אחד ברשת יש כתובת, אתר שרוצה להיחשף לכולם הוא כמובן מאפשר לכל אחד להיכנס, אבל בתוכנה ארגונית אתה פותח רק את אותם הכתובות שאתה רוצה.

אלי שור: אפילו אם מישהו מתחפש לכתובת מסוימת, טכניקה שהקרים יודעים לעשות, הוא עדין צריך לעבור את המבחנים של משתמש שזה השם של המשתמש הקוד של המשתמש שכל הזמן מתחלף, זה קשה מאד.

אלי שור: יחד עם זאת, ברור שכשאתה פותח ישנה סכנה של חשיפה.

מל פולישוק-בלוך: כמה עובדים יש?

אלי שור: 80 עובדים, רוב העובדים נמצאים פה, יש צוות קטן ביבנה שרק מטפל בתחום של הבנקאות וכמה עובדים שנמצאים אצל לקוחות, רוב העבודה היא מהמשרד.

ורדית: הגדלנו את מצבת כוח אדם שלנו ב- 15 איש ב- 2003, שזה גם משהו מאד ייחודי באותה תקופה וזה בהחלט מראה שהכיוון שלנו נכון.

אלי שור: לגבי המכרז, אנחנו רואים את המכרז הזה לא בתור התחייבות לרכישה, זה למעשה מסוג המכרזים שמצביעים על כיוון.

אלי שור: היום, משרד שלא ממוחשב עפ sup למשל, שזכה במכרז, יש מצב אבסורדי שהיום אם הוא יוצא למכרז להתמחשב, אם הוא רוצה לקחת sup הוא אפילו לא צריך לצאת למכרז, הוא אומר היה את המכרז ההוא, אני מוציא הזמנה וקונה.

אלי שור: נניח רשות שמורות הטבע, שזה גוף שלא צריך תוכנה בינלאומית הוא גם לא צריך לקרוס ביישום של תוכנה כזו, היישום של תוכנה כזו, גם לארגון קטן הוא קשה, הוא כבד, אבל אם הוא ילך לראות תוכנה ישראלית מתאימה לו, הוא יצטרך להסביר למה הוא לקח את זה, זה לא משנה הוציא פחות ההטמעה מהירה יותר וכו'.

אלי שור: אם הוא לוקח sup הכל בסדר והוא בסדר עם החשב.

אלי שור: הוא ישקיע הרבה יותר.

אלי שור: המכרז הזה לא ראינו אותו כעובדה מוגמרת, זה משהו שאפשר לתקן אותו.

מנחם גוטרמן: איך אתם משווקים את עצמכם.

אלי שור: יש את ורדית והצוות לה.

מנחם גוטרמן: איך את מגיעה לכל המקומות הנדרשים?

ורדית ווזנר: בדרך כלל או שאנחנו עושים טלמרקטינג ומחפשים את הלקוחות הפוטנציאלים או שאנחנו מזהים פלח שוק כמו שזיהינו את הקיבוצים כפלח שוק שנמצא בשינוי ויושב על טכנולוגיות מיושנות או שאנחנו יוצרים קשר עם יועצים שעובדים בשוק שהרבה פעמים מחפשים ללקוח את התוכנה המתאימה ואנחנו משקיעים הרבה כדי להגיע ליועצים האלה ולהראות להם את מה שיש לנו.

מנחם גוטרמן: שמעתי שהולך להיות כנס איל"א בעוד חודש, אתם מופיעים שם?

ורדית ווזנר: יכול להיות.

מנחם גוטרמן: אין יכול להיות, אחרתם את המועד.

ורדית ווזנר: אנחנו בקשר אתם.

מנחם גוטרמן: אני יו"ר ועדת התכנית של איל"א כך שאם אתם לא נרשמים היום לקבל חלון של 20 דקות ואני אעשה לכם את השירות הזה, אבל אם אתם לא עושים את זה אין לכם כלום, זו הזדמנות חד פעמית להגיע לכולם ללא השקעה מלבד הופעה מכובדת בכנס.

ורדית ווזנר: יש את החסות.

מנחם גוטרמן: קו מערכות משוחרר מחסות

ורדית ווזנר: סגרנו.

אלי שור: תודה רבה.

אלי שור: הזכרתי קודם שאנחנו משתלבים יפה בתשתיות של open source בתוכנות הפתוחות.

אלי שור: היום קצת מדברים על זה אצלנו אבל יש מדינות שכבר נמצאות בזה עמוק.

אלי שור: בברזיל למשל כל הממשלה נמצאת בתוכו, לדעתנו זה בהחלט כיוון יתפוס וחלק מהמאמץ שלנו הלך לזה שדאגנו שהתוכנות שלנו יוכלו לרוץ בתשתית שהיא כולה פתוחה.

אלי שור: אם תרצו לראות, כיתת ההדרכה שלנו מורכבת ממחשבים שאין שם מערכת הפעלה כמו windows יש שם לינוקס שעולה מהרשת, אין שם דיסק כך שאי אפשר להדביק בוירוס את המחשב, מתחת ללינוקס עולה דפדפן והתוכנה שלנו עולה.

אלי שור: זו למעשה תשתית מספיקה שעולה בערך 250 דולר עם המסך המקלדת והכל, וזה אומר שלהתמחשב עם התוכנה של קו זה הרבה יותר פשוט זול.

אלי שור: לא צריך להיכנס לחוזים עם מיקרוסופט ומיניהם.

אלי שור: מה שצריך זו תשתית מאד פשוטה של מסך מקלדת ומשהו שיריץ את הלינוקס והתוכנה שלנו תגיע לכל נקודה באמצעות אותה תשתית אינטרנטית שתוכל לסגור אותה ברשת פנימית אינטרה-נט או לצאת לציבור שהציבור יוכל לבדוק מה המצב שלו במס הכנסה והוא לא צריך בשביל זה להצטייד במחשב אישי.

אלי שור: לגבי חינוך יש פרוייקט מאד יפה שנקרא כינרת ומה שמעניין הוא שהם לא מצליחים לחדור למשרד החינוך.

אסתי פפר: אני לא ממשרד החינוך, אני ראש האיגוד הישראלי למחשבים וחינוך, עבודה שאני עושה בהתנדבות וזה נקרא מו"ח ועכשיו היה כנס גדול של מו"ח.

אלי שור: אבל מה עם פרוייקט כינרת.

נורית שטורק: אני מוכנה לשמוע על זה, אני שייכת למשרד החינוך.

אסתי פפר: פגשתי את שני החבר'ה האלה והם הבטיחו שישלחו לי חומר והם לא שלחו לי, רציתי לתת להם במה בכנס שלנו.

אלי שור: הם הוציאו תקליטור שבו יש מערכת הפעלה של open source של לינוקס, עם מעבד תמלילים וכל מיני דברים שילדים יכולים לשים במחשב הכי דפוק שיש להם בבית ולעשות עבודות בלי שיגנבו או יקנו אופיס.

אלי שור: שמעתי שהם לא הצליחו לחדור כי מישהו שם התנגד.

אסתי פפר: הם היו בוועדה וקבעתי אתם שישלחו לנו מידע, רציתי לתת להם במה בכנס כשכל צמרת משרד החינוך הייתה שם.

אסתי פפר: הם נעלמו לי מהאופק.

אלי שור: התוכנה שלנו יכולה להשתלב גם על התקליטור הזה של כינרת אם זה בבתי ספר כי אנחנו דורשים את מינימום התשתיות.

מל פולישוק-בלוך: עשינו כבר עסקים פה, השקנו מוצרים, ואני באמת רוצה להודות לכם, אני חושבת שאתם עושים עבודה יוצאת מהכלל, בכלל היה לנו יום מרתק וזו הזדמנות לומר את זה, לראות את הארץ הנהדרת שלנו עם הרבה ציונות, ואני חושבת שאלה שמקבלים החלטות שם בירושלים צריכים גם להכיר לראות ולהיפגש כדי לדעת מה יש לנו, כי מה שרואים מכאן לא רואים במקום אחר.

מל פולישוק-בלוך: אם באים ורואים את האנשים ומה שהם עושים, רואים שיש הרבה תקווה במדינה הזו ורק צריכים לעזור להם, לא רק לא להפריע אלא לעזור להם כדי להתקדם למקומות יותר טובים כי הפוטנציאל הוא פשוט עצום.

מל פולישוק-בלוך: אני יכולה להעיד על עצמי שאני מנסה לשכנע את מי שצריך, לצערי הרב את משרד האוצר לא הצלחתי למרות שבשלוש המפגשים שהיו לי עם שר האוצר הצגתי לו את התכנית ומה שצריך לעשות, כל פעם קבלתי שבחים על התכנית ואמרו לי, את צודקת וזה מה שצריך לעשות, התוצאה הייתה יותר מהפוכה.

מל פולישוק-בלוך: הפוכה אני מתכוונת לצמצומים של המדען הראשי, ב- 45%, החממות הטכנולוגיות, וכל מה שמייצר הכנסה ומקומות עבודה, ושיש לו עתיד, חתכו ובגדול.

מנחם גוטרמן: זו דווקא הזדמנות לקו מערכות להיכנס אבל הצרה שהם יותר מידי זולים אז לא מתייחסים אליהם.

מל פולישוק-בלוך: לא סתם אמרתי את מה שאמרתי.

מל פולישוק-בלוך: זו בעיה אחת אבל אני לא מוותרת הייתה אמורה להיות לי פגישה עם ראש הממשלה בדיוק בנושא הזה היא בוטלה בגלל שחליתי אבל אני בטוחה שהיא תתקיים.

מל פולישוק-בלוך: באותו שבוע הייתי אמורה להיפגש גם עם אולמרט באותו עניין כדי לנסות לקדם את הנושא הזה, אני אמשיך ללחוץ עליהם כדי שהם יבינו שהתקציבים שהם מציעים לנו לא מובילים אותנו למקום יותר טוב אלא להפך.

מל פולישוק-בלוך: והעתיד זה באמת מה שאתם עושים פה ולא להשקיע בכלכלה הגרמנית.

אלי שור: אם את יכולה קודם כל לשלוח אותם לפה, כדי יסתכלו על מה שיש.

מל פולישוק-בלוך: בין היתר, זה התהליך.

מל פולישוק-בלוך: לפני שבועיים היינו בחברת דגם מערכות שהיא בתחום החינוך והם עושים דברים נפלאים אז כתבתי מכתב לשר התמ"ת והוא אכן כתב לי שהוא עצמו היה שם והוא שולח מישהו לשם והוא ידווח לי מה הוא מתכוון לעשות בעניין.

מל פולישוק-בלוך: אני לא אוותר לו, זו דרך ללחוץ עליהם כדי שייקחו חברה ישראלית כי הוא אמר דברים דומים למה שאתה אומר.

מל פולישוק-בלוך: הוא עובד נהדר בחו"ל אבל בארץ לא לוקחים אותו, משרד החינוך לא משקיע כמו שצריך, ויש לו מה להציע, דברים פשוט נפלאים בתחום החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אני בהחלט אוציא מכתב גם לשר האוצר וגם לשר התמ"ת ואמליץ להם לבוא לבקר כדי שיראו מה הם עוזרים לקלקל במדיניות שלהם וגם נדרוש שיתחילו להשקיע בחברות ישראליות בעלות פוטנציאל וכל עוד אני בתפקידי כחברת כנסת פשוט לא נרפה ואני בטוחה שזה יעזור.

אסתי פפר: את זוכרת שהייתה תקופה שבמכרזים, היה משהו כמו 15% העדפת חברות ישראליות, זו הייתה העדפה מתקנת, זה לא קיים היום?

מל פולישוק-בלוך: במיוחד בתחום התוכנה ודברים שבתכנון ובייעוץ, תמיד יש את הסף שלא מגיעים אליו כי זה בכיוון אחר לגמרי ואין סיכוי לחברה ישראלית כי זה מכוון לחברות מסוימות, וזה לא בסדר.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להודות לכם על האירוח ולכל המארגנים, היה מאד מעניין ותודה לכולם.