ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 50, 2004-01-19 10:00

מל פולישוק-בלוך: דיון זה הוא בעקבות פניות שנעשו מיישובים שונים, אנחנו מתייחסים כאן לשלושה יישובים אבל האמת היא שזה קיים כמעט בכל יישוב ולכן חשבתי שנעסוק בזה.

מל פולישוק-בלוך: אין כמעט חודש שהתקשורת לא עוסקת בנושא של אנטנות, הדבר הזה מציק לאנשים.

מל פולישוק-בלוך: אם אני לוקחת רק מה-9/1 יש כאן רשימה מלאה של אנטנות מוסוות באזור השרון.

מל פולישוק-בלוך: אנשי איכות הסביבה גילו את זה, נדמה לי.

ד"ר סטיליאן גלברג: לא גילינו.

מל פולישוק-בלוך: פרסמתם.

מל פולישוק-בלוך: מישהו פרסם.

ד"ר סטיליאן גלברג: קודם כל, עובדה שיש רשימה בעיתון, עובדה שהאנטנות לא מוסוות.

ד"ר סטיליאן גלברג: זה לא שמישהו הסתיר אותן.

ד"ר סטיליאן גלברג: האנטנות האלה מופיעות במשך שנתיים באתר האינטרנט של המשרד על כל פרטיהן.

מל פולישוק-בלוך: אז אתם יודעים אבל הציבור לא יודע.

ד"ר סטיליאן גלברג: לכן אנחנו מברכים על הפרסום הזה.

ד"ר סטיליאן גלברג: אנחנו סיפקנו את המידע לכל הפרסומים האלה דרך אתר האינטרנט שלנו כדי להעלות את מודעות הציבור.

ד"ר סטיליאן גלברג: זה באינטרס של המשרד שבנאדם יידע שיש אנטנות בדודי שמש, שיש אנטנות בשלטי פרסומת וכו'.

מל פולישוק-בלוך: על זה אנחנו מדברים.

מל פולישוק-בלוך: אבל זכותו של אדם לדעת.

ד"ר סטיליאן גלברג: בוודאי.

ד"ר סטיליאן גלברג: יש קווי חשמל בתוך הקירות ויש קווי גז בתוך הקירות ואנשים גם על זה צריכים לדעת, אם אנחנו משווים בין המסוכנות.

מל פולישוק-בלוך: פרופ' מנפרד, אתה לא תאמר שאפשר לישון לגמרי בשקט נוכח השטף הבלתי נגמר של אנטנות בסביבתנו, במיוחד בקבצים.

פרופ' מנפרד גרין: אני חושב שהדאגה של הציבור לגיטימית לחלוטין ואני חושב שעלינו להראות שבעצם אין סכנה.

פרופ' מנפרד גרין: אני חושב שאנחנו צריכים כן לחשוף את המידע אבל לא כך.

פרופ' מנפרד גרין: כמובן, איפה שאפשר לצמצם את החשיפה אנחנו חייבים לעשות את זה, תמיד השאלה היא מאיפה להשיג את המשאבים.

פרופ' מנפרד גרין: עלינו להראות שבעצם אין סכנה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כבר דיברנו על אנטנות בודדות, רוב המומחים טוענים, ככל הידוע להם היום, שאין סכנה, יש מעטים שחושבים אחרת, אבל אנחנו היום נדרשים לסוג אחר, למאפיין מיוחד, שהוא קובץ של אנטנות.

מל פולישוק-בלוך: בסיור שעשיתי ברעות מצאתי אנטנות סמוך מאוד לבתים.

קריאה: 21 מטר.

מל פולישוק-בלוך: 20 מטר מהבתים, של כל החברות שקיימות.

מל פולישוק-בלוך: 4 אנטנות.

קריאה: באיזה גובה התורן?

אלכס ווינרב: 20 מטר התורן.

מל פולישוק-בלוך: תציג את עצמך ותציג את הבעיה.

אלכס ווינרב: שמי אלכס ווינרב, סגן ראש עיריית מודיעין-מכבים-רעות.

אלכס ווינרב: אני עוסק בנושא הזה כבר 7 שנים.

אלכס ווינרב: לפני שנים מספר בזק הקימה אנטנה בלב שכונה, צמוד לרחוב הלבונה, ובנתה תורן בגובה כ-20 מטר.

אלכס ווינרב: עם השנים התלבשו עליה שתי חברות סלולאריות ללא היתר בניה.

אלכס ווינרב: אנחנו דנו בוועדה לאיכות הסביבה, ד"ר לשם הציע שיטה של הרבה מאוד אנטנות עוקץ במקומות שונים אבל הבעיה הגדולה היא שאני מסופק אם חברות הסלולארי תממן את הכמות הגדולה של האנטנות האלה.

אלכס ווינרב: התושבים מפחדים מחוסר ידיעה ומהמפלצתיות הזו של האנטנות הענקיות מול הבית שלהם.

אלכס ווינרב: זה מופיע בעוד 5-6 נקודות.

מל פולישוק-בלוך: אתה אומר שאתה עוסק בזה 7 שנים.

אלכס ווינרב: עשינו תוכנית אב יחד עם ד"ר לשם, שהוא יועץ לאיכות הסביבה של העירייה.

אלכס ווינרב: התוכנית קבעה פריסה של כל 400-500 מטר של אנטנות עוקץ קטנות שיולבשו על בתים, על מבני ציבור או על עמודי חשמל.

אלכס ווינרב: טרם קידמנו את זה, אנחנו מנסים לקדם את זה.

אלכס ווינרב: אני יודע שחברות הסלולארי שדיברו איתי off the record לא מוכנות לממן את הפרוייקט הענק הזה של הרבה מאוד אנטנות קטנות ועדיף להם לעשות את האנטנות הגדולות - כולן ללא היתר בנייה במכבים-רעות-מודיעין.

מל פולישוק-בלוך: איך זה מסתדר בלי היתר בניה ובלי אישור?

אלכס ווינרב: אחד מהם קיבל "הלבנה" בוועדת ערר.

ד"ר סטיליאן גלברג: יש הבדל בין מה שיש בכל האנטנות בארץ ובין בניה שלכ-20% מהאנטנות אין היתר בניה, חלק מסיבות בירוקרטיות וחלק מסיבות של התנגדות של הוועדות.

מל פולישוק-בלוך: אתה מכיר את האתר הזה?

ד"ר סטיליאן גלברג: כן.

ד"ר סטיליאן גלברג: לכל האנטנות יש היתר.

אלכס ווינרב: אבל היתר בניה אין להן.

ד"ר ניצן יניב: שמי ד"ר ניצן יניב, אירחתי אותך ברעות.

ד"ר ניצן יניב: מה שנאמר פה לא נכון.

ד"ר ניצן יניב: אני מציג לכם שקף.

ד"ר ניצן יניב: אני בדקתי יחד עם קבוצת תושבים את הנושא של האנטנה הספציפית הזאת בגבעת הלבונה ויש פה קומבינה ו"בכזה כאילו" ואני אפרט את האמירה הלא פרלמנטרית הזאת:

ד"ר ניצן יניב: הכשירו את האנטנה הזאת לפי "כאילו תקן".

ד"ר ניצן יניב: משרד איכות הסביבה קיבל מכתבים מאיגוד קרינה אירופאית וזה אחד מה"כאילו תקנים" שלהם שאני בדקתי.

ד"ר ניצן יניב: פה יש את דו"ח הבודק שנשלח מטעמו, שמראה שה"כאילו תקן" בחדר מגורים 20 מטר מהאנטנה מדד אפס קרינה.

ד"ר ניצן יניב: בעיה שניה: בארצות הברית כבר הגיעו למסקנה שגם על רמות נמוכות זה גורם לסרטן אפשרי ואנשי שורק הרחיבו את זה.

ד"ר ניצן יניב: לעירייה נשאר לתמרן, לדחות, לא להתנגד ולהכשיר את האנטנה בסוף.

ד"ר ניצן יניב: אני בדקתי את התכתובות והעירייה בכאילו התנגדה ובסוף היא עושה יד אחת עם החברות ומעבירה.

ד"ר ניצן יניב: שימו לב לחלק התחתון של השקף.

ד"ר ניצן יניב: הבעיה העיקרית היא שהשיטה עובדת והתושבים סובלים.

ד"ר ניצן יניב: החברות קודם מציבות, העירייה עוצמת עין והמשרד לאיכות הסביבה, מאז דו"ח המבקר ב-1999, לא עושה תקן ישראלי, עובד ב"כאילו תקנים" והתושבים סובלים.

קריאה: במה זה סותר את מה שאני אמרתי?

ד"ר ניצן יניב: שזה לא תקן, שזה כאילו תקן, שמעבר ל-6 מטר לא יכול להיות שבחדר מגורים שנמצא 20 מטר מאנטנה יש אפס קרינה.

קריאה: למה?

ד"ר ניצן יניב: כי או שהאנטנה לא עובדת או שהתקן לא ישראלי.

קריאה: יש שדרים ברמה מאוד נמוכה.

ד"ר ניצן יניב: התקן הישראלי מנחה רק את שיטת הבדיקה ולא את רמת הבדיקה.

רותם זהבי: כאשר מקימים אנטנה באזור של יישוב צריך אישור של הוועדה המקומית, צריך אישור של התמ"א, אם יש ערעור של התושבים הוא צריך להגיע לוועדה המקומית ואם גם הוועדה המקומית לא מקבלת אותו אפשר לערער גם לוועדה המחוזית.

רותם זהבי: אני מבין שהיה אישור והאנטנה הוקמה באישור של הוועדה המקומית.

ד"ר ניצן יניב: יש פה מכתב של ראש הרשות, שהוא בכאילו התנגד, שזה הגיע לערעור וכאילו לא הגיע.

אלכס ווינרב: יש להבדיל בין מודיעין לבין מכבים-רעות.

אלכס ווינרב: במודיעין יש חוק עזר האוסר התקנת אנטנות ותרנים לחלוטין, לכן האנטנות הסלולאריות שהוקמו שם הן בניגוד לחוק עזר ואין להן היתר בניה, אבל הן נעשו, אמרו שזה זמנית, כי אחרת לא יהיו שירותי טלפוניה.

מל פולישוק-בלוך: כמה "זמנית" הזמן הזה?

אלכס ווינרב: עד עכשיו.

אלכס ווינרב: אני התחלתי לטפל בבעיה הזאת, זה 7 שנים.

אלכס ווינרב: אנחנו נצטרך למצוא פתרון איך להוציא אותן החוצה מהיישוב או להשתמש בשיטה שהזכרתי.

מל פולישוק-בלוך: בקיצור, זה נמשך הרבה זמן ופתרון אין.

אסף איזין: יכול להיות שהאנטנות שם זמניות אבל הן נבדקות כל שנה והדו"ח לגביהן נשלח למשרד לאיכות הסביבה כדי לוודא שהן עומדות ברמות הבטיחות הנדרשות.

אסף איזין: האנטנות האלה נועדו על מנת לתת שירות סלולארי לתושבים במודיעין, כיום יש שם כ-50 אלף תושבים.

אסף איזין: לא ניתן לספק את השירות הסלולארי הזה לתושבי מודיעין בלי שיהיו אנטנות במודיעין.

אסף איזין: הייתי מעורב בתוכנית שעשה רון לשם עשה בנושא הזה וגם שיתפתי פעולה עם העירייה, באנו לשתף איתם פעולה בהסברה של התוכנית אבל בשלב מסוים העירייה נסוגה מכוונתה ליישם את התוכנית הזאת, ככל שאני זוכר.

קריאה: למה?

אסף איזין: אני לא יודע, אלה שיקולים שלה.

אסף איזין: לכן המצב הזמני, בסופו של דבר, נשאר.

אסף איזין: אבל גם במצב הזמני הזה האתרים האלה נבדקים כל שנה על ידי חברות חיצוניות והדו"ח שלהן מוגש למשרד לאיכות הסביבה ומפורסם באתר האינטרנט שלו.

מל פולישוק-בלוך: והעובדה שאתם בלי אישור שם?

מל פולישוק-בלוך: זה לא שייך לקרינה, זה שייך לחוק.

אסף איזין: אני לא רוצה לבזבז פה את הזמן של כולם ולהתחיל לסקור את ההיסטוריה לגבי איך התחילה התשתית הסלולארית, אבל בסופו של דבר אושרה תמ"א 36, שנתנה תקופת מעבר שבה צריך לרשות מחדש ולהשלים את הרישוי של כל האתרים.

אסף איזין: כמו שאמר כאן סגן ראש העיר, האנטנה לא נמצאת סתם בוועדת ערר, היא נמצאת שם כי העירייה אינה מוכנה לתת לה היתר בנייה לפי התמ"א, סביר להניח.

אסף איזין: לכן נדרש תהליך זמן ארוך יותר כדי לקבל אישור בנייה.

אסף איזין: היום הממוצע של תהליך כזה אורך כשנה, ואני מזכיר שלאנטנה אחת תהליך של אישור בנייה אורך כשנה, דבר שהוא לא סביר במדינה שבה אנחנו כל הזמן רוצים לפתח תשתית טכנולוגית ולהיות מדינה מתקדמת.

מל פולישוק-בלוך: כמה אנטנות אתה מעריך שיש בארץ?

קריאה: 5,340.

מל פולישוק-בלוך: אתה יודע מספר אחר?

אסף איזין: אני סומך את ידי על המספר של משרד התעשייה.

קריאה: זה אומר 5,000 שנה של המתנה לאישורים.

אסף איזין: אנחנו לא עובדים על כל אתר בנפרד.

קריאה: אז תנהלו רישום.

רונית ארנפרוינד: שמי רונית, אני חברת מועצה ביבנה.

רונית ארנפרוינד: היום בעיריית יבנה אמורים לדון לפי תמ"א 36 על הקמת מתקן שידור קטן.

רונית ארנפרוינד: כל חברת סלולארי קוראת לזה בשם אחר: הקמת מתקן שידור קטן, הקמת מתקן תקשורת קטן, הקמת מתקן שידור כזה או אחר, כשמדובר במקבצים.

רונית ארנפרוינד: אף אחד מאתנו במועצה לא מרגיש שיש כלי אחד ברור גם למקבצים לקבל החלטה כמה מותר וכמה קרינה יש, וגם אם יש שדה קרינה השאלה שעומדת כאן היא מה קורה אם יש מקבץ של סלולארי וליד זה אנטנה של חשמל, כשאנחנו גם עומדים לא רחוק משדה של בזק, האם יש מישהו שבודק מעבר למתקן הספציפי, איזושהי מערכת כוללת מול התושב, מה הקרינה ומה המרחק שצריך מסך כל המקבץ, לא רק מהאנטנות הסלולאריות.

רונית ארנפרוינד: כאן אנחנו חסרי אונים בוועדת ההחלטות.

מל פולישוק-בלוך: אתם פניתם לגופים שונים?

רונית ארנפרוינד: אני יודעת שפנו לאיכות הסביבה.

רונית ארנפרוינד: אני יודעת שפנו רק לגבי אנטנה סלולארית ולא לגבי כל המקבץ ובוודאי לא קיבלו תשובה לגבי כל השדה של כל האנטנות.

מל פולישוק-בלוך: תכף נשמע את התשובות.

גילה גמליאל: אני ביקשתי להעלות כאן לדיון את כל מה שקשור לנתונים המאוד מדאיגים בדלית אל כרמל ובעוספיא, שם בשכונה מאוד מסוימת קבוצת אוכלוסייה מאוד גדולה חולה היום במחלת הסרטן.

מל פולישוק-בלוך: מה זה גדולה?

גילה גמליאל: מעל 147 אנשים כבר מתו מהמחלה.

גילה גמליאל: ביקשתי מנשים שתגענה לכאן ותצגנה את הנתונים המאוד מדאיגים האלה על מנת לבחון את כל הסוגייה של האנטנות בדלית אל כרמל עוספיא ולראות אם הדברים האלה אכן מתבצעים לפי התקנים והאם אין פה איזשהו מחדל שזועק לשמיים.

גילה גמליאל: ברשותך, ארצה לשמוע את הנתונים מהנשים שהגיעו ועל בסיס יוזמה אישית התאגדו על מנת להקים קול זעקה לגבי האנטנות שנמצאות שם.

נואל אבו רוכן: שמי אבו רוכן נואל מעוספיא, בעלי נפטר לפני 4 שנים ממחלת סרטן הכבד.

נואל אבו רוכן: מנהל מחלקת סרטן ברמב"ם אמר לי שהוא רוצה לדבר איתי, נכנסתי והוא אמר לי: "לבעלך יש רק שעות".

נואל אבו רוכן: אמרתי לו: "אני רוצה לשאול אותך רק שאלה אחת.

נואל אבו רוכן: אני רוצה לדעת - יש לנו הרבה אנטנות בעוספיא, יש קרינה מזה?

נואל אבו רוכן: " הוא אמר לי: "מה את רוצה שאני אגיד לך?

נואל אבו רוכן: כל זה מהאנטנות".

נואל אבו רוכן: זה פרופסור ממחלקת סרטן ברמב"ם, אפשר לדבר איתו.

נואל אבו רוכן: בשכונה שלי היו 5 מקרים השנה ששכנים שלי נפטרו ממחלת הסרטן.

נואל אבו רוכן: אתמול ישבתי אצל השכנה, אמרתי לה: "מחר אני הולכת לירושלים" אז היא אמרה לי: "תעשי טובה, יש לי בן, בן 8, עם המחלה, דברי בשם שלי ובשם הבן שלי".

נואל אבו רוכן: זה המכתב מרמב"ם.

נואל אבו רוכן: לפני 4 שנים היה ח"כ יוסי שריד אצלנו במועצה, 20 יום אחרי שבעלי נפטר, שמעתי שהוא בא למועצה, הלכתי ודיברתי איתו והוא אמר לי: "אני אדאג לכם".

נואל אבו רוכן: הצעיר הזה היה בצבא, גם נפטר.

נואל אבו רוכן: צריך למצוא לזה פתרון, אנחנו מבקשים מכם.

קריאה: אנחנו רוצים לחיות.

נואל אבו רוכן: אנחנו רוצים לחיות.

נואל אבו רוכן: כל שבוע-שבועיים שומעים על מחלת סרטן בעוספיא.

נואל אבו רוכן: בתוך 4 שנים כול הצעירים עוזבים את הבית שלהם והולכים.

פאטמה אבו סעדא: השאלה שלי היא למה באים לתקן אנטנות אחרי אחת בלילה.

פאטמה אבו סעדא: למה לא בבוקר, כשכולם רואים אותם?

פאטמה אבו סעדא: לפני ארבעה ימים קרה אותו הדבר סביב השכונה בשעה אחת בלילה.

מל פולישוק-בלוך: ברור לנו.

פאטמה אבו סעדא: בא מישהו באחת בלילה, התחיל לתקן, כשהשכן דיבר איתו הוא נכנס לאוטו, שם את כל הדברים וברח.

פאטמה אבו סעדא: הוא עשה טריק - ברח!

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אגב, בלילה זו שיטה מקובלת בישראל, אתמול הוקם יישוב בארץ בלילה.

מל פולישוק-בלוך: מאוד מעניין שמדינת ישראל מקימה יישובים באישון לילה, כמעט כגנבים בלילה.

מל פולישוק-בלוך: חזרנו לימי חומה ומגדל.

זהיה נסאר: אני עברתי ב-98' אירוע מוחי מאוד קשה, מאז אני בטיפולים.

זהיה נסאר: אני אמא לשלושה ילדים, לפני זה הייתי עצמאית.

זהיה נסאר: עכשיו התארגנו אנחנו הארבע לעצור את זה ולא לתת לאנשים לעבור את מה שעבר עלינו, שיחיו את החיים שלהם בשלום.

זהיה נסאר: יש 140 פגיעות סרטן, כ-90% מהנפטרים בכפר לאחרונה נפטרים מהסרטן, מהאנטנות שנמצאות בשכונה.

זהיה נסאר: הסתירו את האנטנות במגורים שלהם.

זהיה נסאר: ב-7/1 הוצאנו דברים ליד הבית שלי, חבל שלא הבאתי את התמונות כדי שהאדון מאיכות הסביבה יראה, זה כואב לי מאוד ואני לא רוצה שאחרים יעברו את מה שעבר עליי, זה מאוד קשה.

זהיה נסאר: לבעלי יש עסק, היום בבוקר נכנסה מישהי ואמרה לי שיש אחד בשכונה שיש לו מחלת סרטן.

זהיה נסאר: עד מתי נמשיך עם זה?

זהיה נסאר: אני רוצה להגיד משהו למשרד לאיכות הסביבה - אני וחברתי פאטמה עשינו בדיקה לפני כחודש וחצי ובא אדם מאיכות הסביבה בקשר למכשיר הזה.

זהיה נסאר: כל הכבוד, היו נתונים טובים מאוד.

זהיה נסאר: אמרו לנו שבאחת השכונות הייתה דרגת קרינה 27, אמרו לי שזה הורג שכונה.

מל פולישוק-בלוך: מי בדק את זה?

זהיה נסאר: איכות הסביבה.

זהיה נסאר: איפה הנתונים?

זהיה נסאר: איפה הקרינה שהייתה?

זהיה נסאר: זה אומר שהמכשיר הזה מזויף! כל הכפר שלנו מלא קרינה.

מל פולישוק-בלוך: כמה מכשירים יש אצלכם?

קריאה: 18.

קריאה: יש לנו אחד שאין לו אנטנה, יש לו חברת אנטנה.

סלימאן אבו רוכן: ברשותך, אני סיכמתי את כל התיק הזה בכמה משפטים.

סלימאן אבו רוכן: אני סגן ראש העיר.

סלימאן אבו רוכן: בקשר לסקר בטיחות שבוצע, אני הסתמכתי כאן על מסמך שמספרו 430133 משנת 98'.

מל פולישוק-בלוך: של מי?

סלימאן אבו רוכן: גל סייל, בדיקות לקרינה.

סלימאן אבו רוכן: הוא אומר מפורשות שמרחק הביטחון חייב להיות 13.6 מטרים.

סלימאן אבו רוכן: מרחק כזה לעולם לא יכול להיות נכון בעוספיא ובדלית אל כרמל.

סלימאן אבו רוכן: בסקר שבוצע בעוספיא ב-10/5/99 היו 33 אנטנות, מהן 11 ממשלתיות, של תרנים בגובה 12-20 מטר, רדיו פירטי וטלוויזיה 22.

קריאה: לא הבנתי.

קריאה: מה זאת אומרת ממשלתיות?

סלימאן אבו רוכן: היה בזק, מה שהיה אחר כך בתחנות ממסר, באיתורן, בכל מה שיש, מדובר על האנטנות האלה.

סלימאן אבו רוכן: לכן אמרתי שההיתרים לא הכי נכונים, גם ממה שעלה כאן על ידי אחד החברים, שהוועדה כאילו מוסמכת.

סלימאן אבו רוכן: לצערי, יש בחלק מהוועדות שחיתויות.

סלימאן אבו רוכן: ב-1/1/02 חברת מוטורולה פלאפון תקשורת קיבלה היתר מיו"ר רכס הכרמים לתכנון ובנייה, בניגוד מוחלט להחלטת המועצה פה אחד מתאריך 2/4/01 האוסרת מתן היתרים.

סלימאן אבו רוכן: פשוט נתן לעסק להירגע ואחרי 8 חודשים נתן היתר לפלאפון תקשורת.

סלימאן אבו רוכן: החלטת המליאה במועצה בתאריך 28/9/98, אשר מגבילה שימוש חורג עם היתר לתקופה של חמש שנים לחברת סלקום, או מתנה את זה בחוות דעת מומחה כנגד קרינה, הם מקבלים היתר לעשר שנים ללא חוות דעת.

סלימאן אבו רוכן: מתחיל שנת 2003 ועד עכשיו מוקמו בעוספיא 13 תרנים ויש לנו כאן מידע על עוד 5 נוספים, אשר בשלטון החדש של העיר החדשה כולם קיבלו צווי הריסה ואנחנו כרגע רואים פירוק קטן של חלק וחלק שמוסתר בתוך ארובות ובתו דודי שמש.

גילה גמליאל: כמה תושבים יש שם היום?

סלימאן אבו רוכן: בעיר?

סלימאן אבו רוכן: באיחוד?

סלימאן אבו רוכן: 25 אלף.

אופיר פינס-פז: למה לא הלכתם לבג"ץ נגד המדינה או נגד הוועדה המחוזית?

סלימאן אבו רוכן: זה עכשיו בתהליך.

אופיר פינס-פז: אתה שמעת על היישוב צורן?

סלימאן אבו רוכן: כן, שמעתי שהוא הוריד את האנטנה.

אופיר פינס-פז: צורן הצליח במאבק משפטי להוריד את האנטנות ליד היישוב.

סלימאן אבו רוכן: הבעיה היא התחנות הפיראטיות.

מל פולישוק-בלוך: אני מוחה.

מל פולישוק-בלוך: לא המאבק המשפטי הוריד להם את האנטנות, ממש לא.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו הורדנו להם את האנטנות.

אופיר פינס-פז: מי זה אנחנו?

מל פולישוק-בלוך: הציבור, חברי הכנסת.

סלימאן אבו רוכן: ח"כ אופיר, הבעיה היא יותר הפירטי שממוקם.

סלימאן אבו רוכן: אני יכול לדבר על המוות מסרטן בעוספיא, כשרק לפני יומיים איבדנו בחורה צעירה בת 15 שהייתה משותקת כתוצאה מסרטן וההורים עדיין יושבים באבל.

מל פולישוק-בלוך: סרטן יש בהרבה מקומות.

סלימאן אבו רוכן: אני רק רוצה להקריא מכתב על מחקרו של ד"ר דני וולף מתאריך 7/10.

קריאה: בית המשפט כבר קבע את תקפות חוות הדעת של דני וולף, אני לא חושב שיש טעם להקריא את זה.

קריאה: זה מיותר.

סלימאן אבו רוכן: למה מיותר?

קריאה: כי בית המשפט קבע שזה נראה על פניו לא מקצועי ולא רציני.

סלימאן אבו רוכן: יכול להיות, אבל התוצאה בשטח היא שאצלנו יש יותר מקרי סרטן.

קריאה: יכול להיות לזה גורם אחר ואתם מחפשים את הגורם הלא נכון.

מל פולישוק-בלוך: בעיה יש, חשש של תושבים בטוח יש, וכמו שאמרתי לאנשי צורן, שהגיעו אלינו ביום הראשון ומיכה אמר שאין שום בעיה והוא עשה בדיקה, אני זוכרת בדיוק את התגובה של המומחים מול התושבים, עצם העובדה שתושבים מרגישים חשש ופחד וחושבים שיש קשר בין האנטנות לבין רמת החולי ומספר מקרי הסרטן, זה כשלעצמו מזיק לתושבים וצריכים לטפל בזה.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו אנחנו רוצים לדעת איך מטפלים בזה.

מל פולישוק-בלוך: הרי גם אמרתי לאנשי צורן ואני אומרת גם לכם, גם בכל ישיבה שהיו בה תושבים וגם לעצמנו - אני רוצה לראות אתכם, כל מי שיושבים פה, לא משתמשים ממחר בסלולארי.

מל פולישוק-בלוך: אתם לא רוצים לוותר על זה כי זה נוח, כי כולנו בעד תקשורת, יש לזה המון יתרונות.

מל פולישוק-בלוך: אז את זה אנחנו לא רוצים.

מל פולישוק-בלוך: כדי שהסלולארי יעבוד, מה לעשות, צריך אנטנות.

מל פולישוק-בלוך: אם זה לא יהיה בתוך העיר - לא יעבוד.

מל פולישוק-בלוך: אם ירחיקו קצת יותר מדי זה כבר לא יעבוד ואחר כך אתם תגיעו לסלולארי ותגידו שכל הזמן זה נופל ומתנתק ושאין קליטה.

קריאה: את גרה בעיר שאין בה קליטה סלולארית?

מל פולישוק-בלוך: יש המון קליטה סלולארית.

קריאה: לא מספיק והרבה פחות מבעוספיא וכולם חיים עם זה בשלום.

מל פולישוק-בלוך: זה גם לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: אני הבאתי עיתון לפיו לא כולם חיים עם זה בשלום.

קריאה: אחוז יותר גבוה מוסווה, זה הכל.

מל פולישוק-בלוך: בדיוק.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לסיים ולתת לשני המומחים פה - אחד על התחלואה ואחד על הקרינה - לדבר.

קריאה: אולי לטמרה גם.

מל פולישוק-בלוך: אני אתן גם לטמרה.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת שאנחנו צריכים למצוא את האיזון הנכון ואת המצב הרצוי ביותר האפשרי בין רמת קרינה מינימלית, הכי פחות שאפשר, ולהרחיק כמה שאפשר את האנטנות מהבתים ולשמור על רמת תקשורת נכונה.

מל פולישוק-בלוך: אם נמצא את הדרך לעשות את זה אני חושבת שעשינו את שלנו.

מל פולישוק-בלוך: לפני שאני נותנת את זכות הדיבור למיכה ואחר כך למרגליות אני רוצה לשמוע את נציגות טמרה.

עו"ד נדאל עותמאן: שמי עו"ד נדאל עותמאן מהוועד הקהילתי של העיר טמרה שבצפון, באזור הקריות.

עו"ד נדאל עותמאן: הבעיה שלנו היא לא היתרי הבנייה ולא שיוכח אם זה משפיע, אם זה גורם לסרטן או לא.

עו"ד נדאל עותמאן: מה שמעניין את התושבים היום הוא הפחד שהם חיים בו מזה שבשכונה אחת ברדיוס של 500 מטר מוצבות 3 אנטנות.

עו"ד נדאל עותמאן: אין לי להציג בשקופיות אבל יש לי את התוכנית.

עו"ד נדאל עותמאן: אני מציג אתר אנטנות, אנטנה אחת של פרטנר, ובאזור הזה יש שתי אנטנות - של פלאפון ושל סלקום.

עו"ד נדאל עותמאן: זה אזור של בתי ספר.

עו"ד נדאל עותמאן: המרחק בין ב' ל-ג' הוא 370 מטר והמרחק בין א' - האתר השני - ל-ג', שזה אזור בתי הספר, הוא 250 מטר.

עו"ד נדאל עותמאן: בשכונה הזו כבר כמה שנים מקרי הסרטן עולים.

עו"ד נדאל עותמאן: יש הרבה מקרי סרטן, מתגלים הרבה מקרים וכ-10-15 אנשים מתו ב-3-4 השנים האחרונות.

עו"ד נדאל עותמאן: מתגלים עשרות מקרים כל שנה ורופאים יכולים להעיד על זה.

עו"ד נדאל עותמאן: יותר חמור מזה הוא שרוב האנטנות ללא היתרי בניה.

עו"ד נדאל עותמאן: יש לי כאן אישור של ועדת תכנון מקומית שמציינת את זה במפורש - יש רק אנטנה אחת שיש לה היתר בניה.

עו"ד נדאל עותמאן: אגב, חלק מהבתים עליהם בונים אנטנות יכולים להיות ללא היתרי בניה אבל יש להם מזל שיש אנטנה אז לא יהרסו את המבנה.

עו"ד נדאל עותמאן: זו בעיה רצינית - קח בית שאין לו היתר וכשיש אנטנה לא הורסים כי זה שייך לאנשים שיש להם כסף.

עו"ד נדאל עותמאן: זה מה שאני מבקש: מזה שלוש שנים יש ועד יוזם שהתחיל לדבר על החברות הסלולאריות וכבר שלוש שנים מבטיחים להעביר את זה למקבץ במקום אחד או שניים המרוחקים משכונות מאוכלסות.

עו"ד נדאל עותמאן: שלוש שנים רק מבטיחים.

עו"ד נדאל עותמאן: אני אומר להם במפורש: אם לא מוציאים את זה אז זה ייצא.

עו"ד נדאל עותמאן: איך אתם רוצים שזה ייצא?

עו"ד נדאל עותמאן: אתם רוצים שזה ייצא בצורה בה לא יהיו בעיות לאף אחד, לא לחברות ולא לתושבים, או שבסופו של דבר, בתקופת זמן קצרה, אנחנו נוציא את זה.

עו"ד נדאל עותמאן: או שנוציא בהסכמת

עו"ד נדאל עותמאן: כם או שנוציא ללא הסכמתכם.

עו"ד נדאל עותמאן: תחליטו.

עו"ד נדאל עותמאן: אגב, יש לנו הסכמות במפורש של בעלי הבתים עליהם בנויות האנטנות, שהם פנו בכתב באמצעות עורכי דין וביקשו לבטל את החוזה.

אופיר פינס-פז: התופעה של הקרינה הבלתי מייננת, שמדברים על כך שהיא לכאורה לא מסרטנת, ידועה.

אופיר פינס-פז: היו כבר לא מעט דיונים בוועדות שונות של הכנסת בנוגע לקרינה מהטלפון הסלולארי עצמו והיו דיונים רבים על הקרינה מהאנטנות.

אופיר פינס-פז: אני השתתפתי בהרבה מאוד דיונים ושמעתי הרבה מאוד מומחים וגיבשתי דעה ועמדה שהעסק הזה מסוכן לציבור בלי שום ספק, במיוחד בדרך בה הדברים נעשים, שהיא דרך פיראטית של "חטוף ככל יכולתך", החברות הסלולאריות מציעות הצעות לציבור, לאנשים שהם לפעמים קשי יום ולפעמים לא קשי יום, הצעות כספיות מפתות מאוד כדי להציב אנטנות על הנכסים שלהם.

אופיר פינס-פז: כולנו מכירים את זה, זה גם התפרסם, זה נעשה בצורה מאוד מרחיקת לכת, בלי בקרה, בלי פיקוח, השתוללות מוחלטת, סכומי כסף לא מבוטלים מול האדם הבודד והתוצאה עלולה להיות מאוד מסוכנת.

אופיר פינס-פז: אני לא מתייחס כרגע לדברים שהם לא פחות מזיקים, ואולי אפילו הרבה יותר מזיקים, כמו האנטנות של גורמים אחרים כמו בזק, כמו רשות השידור, כמו צה"ל וכמו מתקני חשמל, שמהן הקרינות היא לא פעם הרבה יותר חזקה והרבה יותר מסוכנת.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם מה אני אישית הולך לעשות - אני הולך להציע הצעת חוק לפיה כל חברה שתתקין אנטנות באופן פירטי ללא האישורים המתאימים מהמדינה, העונש למנכ"ל החברה יהיה 3 שנות מאסר.

אופיר פינס-פז: עכשיו נראה מי יתקין.

אופיר פינס-פז: אני הולך להעביר את זה בכוח ואני אגייס לזה רוב בכנסת.

אופיר פינס-פז: אני גמרתי את ההתדיינויות, את הסיפורים, את הדיבורים ואת ההתנצחויות.

אופיר פינס-פז: אני אניח הצעת חוק כזו ואנחנו נתמודד איתה, חד וחלק.

אופיר פינס-פז: ההפקרות היא בהעדר האכיפה, בהעדר הענישה ובהעדר ההרתעה, כשכל אחד עושה מה שהוא רוצה וכולם צוחקים על כולם.

אופיר פינס-פז: ראיתי באיזשהו מקום בעיתון אנטה על תחנת משטרה או משהו דומה, זה פשוט שיא השיאים היה.

מל פולישוק-בלוך: אומרים שפה בכנסת יש.

קריאה: כולן עם אישור.

אופיר פינס-פז: האישור בכנסת מאוד בעייתי כי הכנסת צריכה לקבל גם אישור מוועדה מחוזית אני חושב.

קריאה: אלה אנטנות פנימיות.

אופיר פינס-פז: מה שמקבל אישור זה דבר אחר וגם בו צריך לטפל, אני חושב שגם האישורים ניתנים לא פעם "ביד נדיבה", אבל בוודאי מה שלא מקבל אישור.

אופיר פינס-פז: מה שלא מקבל אישור חייב להיתקל בעמדה מאוד נחושה של ממשלת ישראל ושל רשויות אכיפת החוק ואם הממשלה לא נותנת עזרה לציבור, מטעמים שאני לא מבין - אבל אני לא מופתע כי לאורך כל הדרך הממשלה מתקפלת מול החברות הסלולאריות, בכל התחומים, בכל החזיתות ובכל הנושאים, לאורך שנים - אז אנחנו צריכים לנסות ולחוקק את החוק המתאים כדי לטפל בבעיה.

מל פולישוק-בלוך: קודם כל, אני מסכימה איתך שצריכה להיות אחריות אישית.

מל פולישוק-בלוך: אגב, זה נכון לגבי הרבה מאוד דברים.

מל פולישוק-בלוך: אני ניסיתי במסגרת חוק ההסדרים להוסיף משפט אחד.

מל פולישוק-בלוך: בחוק ההסדרים יש אחריות אישית של ראשי מועצות מקומיות, זו אחת המהפכות שעשו, רציתי להוסיף את המילים "עיריות ובכלל בסקטור הציבורי".

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, כל מי שמקבל החלטה בממשלה צריך שיהיה אחראי למה שהוא עושה.

מל פולישוק-בלוך: זה נכון על חובות שלא משלמים, זה נכון על חוקים שלא אוכפים.

מל פולישוק-בלוך: אין לזה סוף.

מל פולישוק-בלוך: אני מסכימה איתך.

מל פולישוק-בלוך: מהדיבורים שלך חשבתי על הצעה נוספת - אנחנו צריכים לחייב עמלה על כל אנטנה שמתקינים לצורכי המחקר, אם אנחנו רוצים להקים את מרכז המידע.

קריאה: זה במקום התמלוגים?

מל פולישוק-בלוך: בנוסף.

קריאה: למה בנוסף?

מל פולישוק-בלוך: או שחלק מהתמלוגים ילכו לטובת המחקר.

קריאה: בסדר.

קריאה: חשבתי שהמגמה בממשלה היא להוריד מסים.

מל פולישוק-בלוך: לא לקופת המדינה באופן גורף.

מל פולישוק-בלוך: צריך לחשוב איך מתוך זה מוצאים את הקופה הנוספת לטובת התושבים, לטובת המחקר החיוני.

אופיר פינס-פז: אם תהיו מוכנות, ח"כ גמליאל ויו"ר הוועדה, לעבוד איתי על הצעת חוק מהסוג הזה אני אשמח.

מל פולישוק-בלוך: אפשר לחשוב על משהו בנוסח הזה.

ד"ר מיכה ברחנב: שמי ד"ר מיכה ברחנב ממשרד הבריאות, אני מנהל את רישום הסרטן הלאומי.

מל פולישוק-בלוך: הוא האיש שרושם את כל המקרים של הסרטן במדינה ועושה בדיקה האם יש קשר בין מספר המקרים והשכיחות שלהם למקום הגיאוגרפי שבו הם התגלו.

קריאה: אתה מכיר את המחקר של אוניברסיטת תל אביב לגבי הקשר בין סרטן לבין שימוש מוגבל בטלפון סלולארי?

ד"ר מיכה ברחנב: כן.

קריאה: שמעתי עליו בוועדת הכלכלה.

קריאה: נכון שהמחקר לא קובע קשר ישיר וחד משמעי, לא דיברו על גוף האדם ועל תרביות של תאים, אבל זה מחקר חשוב.

מל פולישוק-בלוך: בואו ניתן למיכה לדבר.

ד"ר מיכה ברחנב: הנושא של עוספיא עולה, כמו הרבה דברים כאלה, כל כמה שנים.

ד"ר מיכה ברחנב: בפעם האחרונה זה היה בשנת 2000, כשלמרבה הצער נפצעו שם 18 אנשים ממהומות של אנשים ששרפו את האנטנות וכו'.

ד"ר מיכה ברחנב: אנחנו בדקנו אז האם יש עודף תחלואה ממחלות ממאירות, דהיינו מסרטן, בקרב התושבים ומה שנמצא הוא שהיה עודף מסוים בסוג סרטן ספציפי - סרטן הרקטום, של החלחולת - שהעודף הזה נובע ממחלה תורשתית משפחתית שיש בעוספיא.

ד"ר מיכה ברחנב: פרט לזה לא היה שום עודף תחלואה.

ד"ר מיכה ברחנב: הנתונים האלה לא מעודכנים להיום.

מל פולישוק-בלוך: הם נכונים לשנת 2000?

קריאה: הנתונים אינם מדויקים.

קריאה: אחי נפטר מסרטן ואצלנו זה לא תורשתי.

מל פולישוק-בלוך: הוא לא אמר שזה נכון לכל המקרים.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת, תנו לו לסיים.

מל פולישוק-בלוך: אתה מדבר על נתונים משנת 2000?

ד"ר מיכה ברחנב: הנתונים משנת 2000, נדמה לי שהם היו עד 98'.

מל פולישוק-בלוך: אז אנחנו כבר לא מדברים על אותה תקופה.

מל פולישוק-בלוך: בואו נתקדם הלאה.

ד"ר מיכה ברחנב: בלי שום קשר לגל הנוסף הזה של הבעייתיות בעוספיא, לפני חודשיים התחלנו לעשות עבודה דווקא בעוספיא, בעזרת רופא מקומי שמכיר את השטח, יש לנו בעיה מאוד גדולה שם מכיוון שאין שם כתובות מסודרות.

גילה גמליאל: זה נשמע מה זה תירוצים עלובים, תסלחו לי.

מל פולישוק-בלוך: אלה בעיות שהוא נתקל בהן כשעשה מחקר.

מל פולישוק-בלוך: תכף נראה איך מטפלים בבעיה הפרקטית אבל בוא תתקדם.

גילה גמליאל: יושב פה סגן ראש המועצה, שייתן לך את הכתובות.

ד"ר מיכה ברחנב: עם כל הכבוד, אני מבקש להקשיב עד סוף הדברים שלי.

מל פולישוק-בלוך: תנו לו לדבר עד הסוף, הוא הרי לא מייצר את הסרטן, הוא רק חוקר אותו, מה אתם רוצים ממנו?

ד"ר מיכה ברחנב: הזכרתי שיש בעיות בעוספיא, כמו במקומות אחרים, ולכן בעזרת רופא מקומי אנחנו פותרים את הבעיות.

ד"ר מיכה ברחנב: אף אחד לא משמיע פה שום תירוצים משום כיוון, אני מבקש לא להעליב.

ד"ר מיכה ברחנב: אין לנו תשובות עדכניות נכון להיום, אלא יהיו כשנסיים את המחקר בעוד כמה חודשים.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת ממך, בגלל הלחץ של התושבים, לזרז את המחקר, להשתמש בכלים שאתם, העירייה, תקצו לו - תנו לו את כל הכלים שצריך כדי לזרז את העניין וכדי להתגבר על כל המכשולים שהוא מגלה בשטח.

קריאה: אני לרשותך, רק תבוא.

ד"ר מיכה ברחנב: כששולחים לך מכתב הביתה לאיזה כתובת שולחים?

ד"ר מיכה ברחנב: מה כתוב על המכתב?

מל פולישוק-בלוך: מיכה, נמצאות כאן ועד נשים למאבק באנטנות.

ד"ר מיכה ברחנב: בסדר, אני עכשיו שומע על זה פעם ראשונה.

מל פולישוק-בלוך: יש לך כאן נציגות, תיקח מהן את הטלפון שלהן, קחו את שלו, תהיו בקשר, הם יעזרו לך לאתר ויעשו לך סריקה מדויקת של כל המקרים שהם מכירים, כל המאה ארבעים וכמה?

קריאה: 164.

ד"ר מיכה ברחנב: לפני חודשיים התחלנו לעשות את זה ביוזמה שלנו, בלי לדעת על זה.

מל פולישוק-בלוך: יופי.

מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שאנחנו כאן בשולחן אחד.

מל פולישוק-בלוך: תהיה איתם בקשר, הם יעזרו לך עם העירייה כדי שזה לא ייקח עוד כמה חודשים, האנשים האלה נמצאים בחרדה, הם חושבים שיש להם בעיה רצינית.

ד"ר מיכה ברחנב: ברור.

גילה גמליאל: אפשר להציג כאן בוועדה את המחקר?

מל פולישוק-בלוך: ודאי.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת שזה לא ייקח כמה חודשים, שזה ייקח כמה שבועות או חודשים ספורים.

ד"ר מיכה ברחנב: בסדר.

מל פולישוק-בלוך: יופי, אני כבר מודה לך, התקדמנו בצעד אחד.

ד"ר מיכה ברחנב: רק עוד מילה אחת, שאלת לגבי יבנה - לגבי יבנה לא בדקנו בזמן האחרון, לא נתבקשנו, גם לגבי מכבים-רעות לא נעשתה בדיקה.

ד"ר מיכה ברחנב: במכבים-רעות יש לנו בעיה של זמינות נתונים של האוכלוסייה וכו'.

ד"ר מיכה ברחנב: אם זה נחוץ והכרחי, בתיאום עם סגן ראש המועצה או עם אנשי השטח אפשר יהיה לעשות את הבדיקה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת, מכיוון שיש כאן גם נציגות של מועצת העיר יבנה וגם של מכבים-רעות, תנו לו גם אתם את הפרטים.

קריאה: ואם אפשר להתייחס גם לטמרה ולשכונה בה ממוקמות האנטנות.

מל פולישוק-בלוך: וכמובן טמרה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת ממך לבדוק את העניין בצורה ברורה ולתת לנו תשובות.

מל פולישוק-בלוך: תוך חצי שנה נעשה עוד ישיבה.

ד"ר מנחם מרגליות: שמי ד"ר מנחם מרגליות מממ"ג שורק.

ד"ר מנחם מרגליות: בלי קשר לעמדה של המוסד שלי לגבי הצורך או העדר הצורך בקיום של מכון לאומי להגנה מקרינה, אנחנו גוף שמשלב פעילות מחקרים מצד אחד, כולל סטודנטים שלומדים לתארים מתקדמים, שזה כלי שדרכו אפשר להגניב הרבה מאוד איכוף ידע, גם אם אין כתובת ברורה למי שמעוניין בו כרגע.

ד"ר מנחם מרגליות: תמיד יש אינטרסנט וזה הסטודנט.

ד"ר מנחם מרגליות: לדיונים מהסוג הזה אני חושב שאבן הבניין הבסיסית שחסרה היא מה רמות הקרינה בארץ ונכון לאחרונה עוד הרבה יותר חשוב - מי התורמים.

ד"ר מנחם מרגליות: כשאנחנו כבר יודעים מה רמת הקרינה באופן גלובלי, מיהו זה שעושה אותה, מה מקורות הקרינה ואיך זה מתפלג בין סלולאריים לבין מקורות אחרים, בין הסלולאריים לבין עצמם וכן הלאה.

ד"ר מנחם מרגליות: בחור נחמד בשם אמיר שחר, מהנדס שלקחנו בשמחה מאיזושהי חברת היי-טק שסגרה את עניינה בתקופת "הבלון המתפוצץ", יצא לעשות עבודת תואר שני שכללה בנייה של מערכת ממוחשבת שמסוגלת די מהר לאסוף נתונים בנקודה והתחלנו לצאת לדרך אחרי שהמערכת נבנתה, כוילה והפכה לפעילה, ממש בשבועות האחרונים.

ד"ר מנחם מרגליות: מדדנו, וכאן אני מבקש סליחה הן מתושבי עוספיא והן מתושבי טמרה - לא הגענו לצפון, בינתיים אנחנו מסתובבים איפה שאנחנו מסתובבים.

מל פולישוק-בלוך: תתחילו ביבנה, זה מול הבית שלכם.

ד"ר מנחם מרגליות: ביבנה כבר היינו, אנחנו נראה תוצאות של יבנה.

ד"ר מנחם מרגליות: אני מקווה שממצאים מסודרים יוכלו להתפרסם אי שם במחצית השניה - אוגוסט-ספטמבר 2004.

ד"ר מנחם מרגליות: זה לא כל כך רחוק במונחים שלנו.

ד"ר מנחם מרגליות: בנינו מערכת שמכסה, למעשה, את כל המקורות המוכרים לנו בספקטרום בארץ.

ד"ר מנחם מרגליות: אני יכול לחשוב על מעט מאוד טכנולוגיות שמשתמשות בתדרים מחוץ לתחום הזה.

ד"ר מנחם מרגליות: כך זה נראה כרגע - מערכת מדידה שיודעת לנתח תדרים, אדישה לכיוון שממנו זה מגיע וניידת פחות או יותר, עד כמה שהברלינגו המסכנה מצליחה להגיע.

ד"ר מנחם מרגליות: זה פלט אופייני שיוצא - לא פלט מהמדידות האלה אלא פלט אופייני לתהליך.

ד"ר מנחם מרגליות: יש לנו כאן המון בעיות טכניות, לא אלאה אתכם בסיפור הזה, נעבור לממצאים.

ד"ר מנחם מרגליות: רעות, מכבים, מודיעין ויבנה, אלה היו המקומות.

ד"ר מנחם מרגליות: שוב, כפי שאמרתי, לצערי ואולי לבושתנו וחרפתנו, לא הזדרזנו ללכת למקומות שבהם השאלות עולות אלא הולכים לפי הסדר שלנו.

ד"ר מנחם מרגליות: אנחנו יכולים לראות שלמשל ברעות הסלולאריים תורמים כ-20%.

ד"ר מנחם מרגליות: נורא נחמד לראות שזה מקום מודרני וה-3G, הדור החדש, כבר מתחיל לצוץ שם.

קריאה: אין 3G בארץ שעובד.

ד"ר מנחם מרגליות: עוד אין, בסדר.

ד"ר מנחם מרגליות: זאת שאלה מעניינת, אנחנו גם מופתעים לראות את זה.

ד"ר מנחם מרגליות: במכבים אנחנו רואים חלוקה דומה.

מל פולישוק-בלוך: רגע, אבל כאן אני רואה 78% סלולארי.

ד"ר מנחם מרגליות: כן, בהחלט.

מל פולישוק-בלוך: במחקר הקודם היה פחות.

ד"ר מנחם מרגליות: בהחלט.

ד"ר מנחם מרגליות: היום מודיעין מכוסה היטב, כפי הנראה.

ד"ר מנחם מרגליות: אגב, אנחנו מדברים בכל יישוב כזה על ממוצע של 8 נקודות ביישוב עצמו, כלומר לא מדובר בערך נקודתי אחד, יהיו ערכים נקודתיים יותר גבוהים.

ד"ר מנחם מרגליות: אני מוכרח להודות שלא עשינו מגוון מייצג של היישוב כולו, זה דורש מיפוי הרבה יותר יסודי, בינתיים המערכת בהרצה.

ד"ר מנחם מרגליות: ביבנה, מה לעשות, הכיסוי הסלולארי קצת פחות טוב מאשר במודיעין.

ד"ר מנחם מרגליות: לעומת זאת, רואים גם רואים שהיא נמצאת על יד תחנת רדיו די "בריאה".

מל פולישוק-בלוך: ותראו את אחוז הקרינה.

קריאה: אחוזים לא אומרים כלום, מה זה אחוזים?

ד"ר מנחם מרגליות: האחוזים רק מראים איזה חלק מהעוגה.

ד"ר מנחם מרגליות: הערכים האבסולוטיים בסך הכל מאוד נמוכים.

ד"ר מנחם מרגליות: יחסית למה שהיה ביישוב צורן, כאשר המודעות של התושבים התחילה לעלות, אנחנו מדברים כאן על רמות של 0.2 מיקרו ועד לסנטימטר מרובע.

מל פולישוק-בלוך: כמה היה בצורן?

ד"ר מנחם מרגליות: כ-400.

קריאה: די נמוך.

ד"ר מנחם מרגליות: גם שם זה לא עבר שום תקן, אני חושב שהנציגים של המשרד לאיכות הסביבה יסכימו, אבל בכל זאת זה כבר התחיל להיראות מספרים מעניינים.

ד"ר מנחם מרגליות: פה אנחנו מדברים על חלוקות באחוזים, המערכת מאוד רגישה וזה מאוד יפה שאנחנו מקבלים נתונים.

ד"ר מנחם מרגליות: הרמות בסך הכל מאוד נמוכות.

מל פולישוק-בלוך: אבל למה הוצאתם ביבנה את הרדיו?

מל פולישוק-בלוך: 92% זה רדיו.

ד"ר מנחם מרגליות: בהחלט.

ד"ר מנחם מרגליות: בקטע הזה אנחנו רוצים לעשות בדיקה הרבה יותר יסודית איך זה מתפלג בתוך יבנה, לכן שם אנחנו רוצים לעשות סקר הרבה יותר יסודי.

מל פולישוק-בלוך: אבל אין משמעות לגרף.

ד"ר מנחם מרגליות: לאחוזים בוודאי שאין משמעות.

ד"ר מנחם מרגליות: מכיוון שהנושא של היום הוא הסלולאריים רצינו להראות את התרומות היחסיות.

מל פולישוק-בלוך: כן, אבל זה יקפיץ לך את יבנה.

ד"ר מנחם מרגליות: זה יקפיץ את יבנה אבל עדיין יבנה תישאר נמוכה מאוד מאוד לעומת מה שהיה בצורן והיא עדיין תעמוד ברמה קצת נמוכה מאשר תל אביב, וזה דבר שחשוב לאנשי יבנה לדעת.

קריאה: 0.2, מה זה אומר?

ד"ר מנחם מרגליות: 0.2 מיקרו-וואט אומר שלגבי התחום הסלולארי זה נמוך מהתקן בערך פי 2500.

קריאה: סליחה, זה לא תקן, לא להטעות את הוועדה, זו המלצה בינלאומית.

ד"ר מנחם מרגליות: זאת ההמלצה הבינלאומית העדכנית שאומצה כהוראת שעה.

ד"ר מנחם מרגליות: השאלה של המעמד של הדבר הזה לא תשנה לעניין הבריאות כהוא זה.

ד"ר מנחם מרגליות: אם תקרא לזה תקן או המלצה - המספר הוא הקובע.

ד"ר מנחם מרגליות: ארגון הבריאות העולמית מאמץ את זה וזה מה שאומץ בעולם.

ד"ר מנחם מרגליות: אני חושב שלהמשך הפעילות האינטליגנטית בנושא הזה נצטרך להיעזר בנתונים.

ד"ר מנחם מרגליות: נתונים ועובדות זה שם המשחק.

מל פולישוק-בלוך: זה רצוי.

ד"ר מנחם מרגליות: באמת כדאי שהכל יהיה מבוסס על עובדות.

מל פולישוק-בלוך: אבל מצד שני, אתה בעצמך עכשיו נתת נתונים שבצורן זה קפץ למספרים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו שומעים שיש חשש לבעיה, התפקיד שלנו ושל התושבים הוא להעיר ולהאיר את עינינו שאכן אולי יש בעיה והתפקיד שלכם הוא לבדוק האם יש דברים בגו.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שאנחנו עושים פה עכשיו, אנחנו לא עושים בהלה ולא הרדמה, אנחנו מתייחסים ברצינות לזעקה שנשמעה מהיישובים השונים ומבקשים מבעלי התפקידים הרלוונטיים לבדוק את העניין ואנחנו ניפגש פה שוב באוגוסט.

מל פולישוק-בלוך: עוד חצי שנה יהיה לך כבר משהו?

ד"ר מנחם מרגליות: אני מעריך שיהיו לנו כבר תוצאות ראשוניות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו ביולי ניפגש שנית, אני מקווה שלך יהיו נתונים.

מל פולישוק-בלוך: אולי אפילו קודם.

פרופ' מנפרד גרין: אני ראש המרכז הלאומי לבקרת מחלות במשרד הבריאות.

פרופ' מנפרד גרין: אני עובד עם מיכה באותו גוף וגם מממן חלק מהפעילות שלו.

פרופ' מנפרד גרין: אני יכול להגיד כבר שהקיצוצים שימשיכו יובילו למצב שהרישום בעצמו בסכנת סגירה.

פרופ' מנפרד גרין: אנחנו בסכנת סגירה.

פרופ' מנפרד גרין: כל הבקשות האלה לבצע את הפעולות האלה לניתור תחלואה, אנחנו עושים אותן כביכול על חשבון משהו.

פרופ' מנפרד גרין: פשוט אין לנו את המשאבים.

פרופ' מנפרד גרין: אני בעד ההצעה שלך שתהיה אגרה שתבטיח תקציב שלא תלוי במשהו אחר, שלא יהיה מצב שכל פעם שמקצצים קודם יתנו למיטות אשפוז ואחר כך מה שנשאר ילך לזה.

פרופ' מנפרד גרין: כרופא אני מסכים שחשוב לבדוק את זה אבל מה שקורה בפועל הוא שאנחנו הורסים תשתית שלמה.

פרופ' מנפרד גרין: אני חושב שזה המקום להבין שכאן צריכה להיות גם החלטה שצריך להיות תקציב מובטח.

פרופ' מנפרד גרין: לקח לנו 20-30 שנה לבנות את הרישום, להרוס את זה ייקח יום אחד.

פרופ' מנפרד גרין: אני חוזר ואומר - אנחנו חייבים לקבל כאן איזושהי החלטה, אולי מחוץ לוועדה הזאת, איך אנחנו יכולים לעמוד בתקציב שבעצם הולך ומקוצץ.

מל פולישוק-בלוך: זו בהחלט הערה נכונה.

מל פולישוק-בלוך: אולי למשרד התקשורת יש תשובה.

משה גלילי: אין לי תשובה לתקציב של משרד הבריאות אבל אני רוצה ברשותך לבקש משהו מתושבי עוספיא.

משה גלילי: בשנת 2000, אחרי האירועים שהיו שם, היה שם מפגש של מנכ"לים שהגיעו ליישוב.

משה גלילי: אני לא הייתי מנכ"ל, גם היום אני לא מנכ"ל, אבל השתתפתי במפגש הזה.

משה גלילי: אחד הדברים שנאמרו שם הוא שלדעתנו המקצועית תחנות הרדיו הפירטיות בעוספיא מקרינות הרבה יותר קרינה מאשר האנטנות הסלולאריות.

משה גלילי: באותה עת היו שם 4 אנטנות סלולאריות, שאגב, שרפו את היחידה שהיה לה רשיון - של סלקום.

משה גלילי: אלה העובדות.

משה גלילי: בא אז יו"ר המועצה ואמר: "אני מוכן לתת לכם את המידע".

משה גלילי: אמרנו: "תנו לנו את המידע.

משה גלילי: ברגע שאתם רואים שבא רדיו פירטי, אתם רואים את זה יותר טוב מאתנו, תנו לנו את זה" ולא קיבלנו שום דבר.

משה גלילי: אני מוכן לזרוק לך את אותו אתגר מחדש.

משה גלילי: אני אומר את זה באחריות - עוצמת הקרינה של הרדיו הפירטי היא בין 50 ל-100 יותר חזקה מהאנטנות הסלולאריות.

מל פולישוק-בלוך: שמעת מה שהוא ענה לך?

מל פולישוק-בלוך: קחו טלפונים, תעשו ישיבה.

קריאה: הוא לא רוצה אותו, הוא רוצה מידע.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, הוא יעזור לו לאתר, בוודאי.

סלימאן אבו רוכן: אני לרשות

סלימאן אבו רוכן: כם על מנת למגר את התופעה הזאת ולעקור אותה.

מל פולישוק-בלוך: הנה, יש לך כאן הצהרה פומבית - הוא לרשותך ויעזור לך.

זהיה נסאר: רציתי לשאול שאלה אחת שמופנית לחברות - מסביב לכפר שלנו יש פארק לאומי שאחראים עליו רשות שמורת הטבע והגנים הלאומיים.

זהיה נסאר: הם לא הסכימו לתקוע אנטנות שם כי הם מפחדים על חייהן של החיות.

זהיה נסאר: האם החיים של החיות יותר יקרים מהחיים שלנו?

זהיה נסאר: למה אתם לא תוקעים את האנטנות ביער?

זהיה נסאר: למה בינינו?

אסף איזין: אם אני לא טועה, תמ"א 36 אוסרת הקמה של מוקדי שידור בשמורות.

מל פולישוק-בלוך: בשמורות טבע, לא בשמורות של בני אדם.

אסף איזין: מעבר לכך, אני רוצה לציין, וחבל ששאר חברי הכנסת לא נמצאים כאן, שהפתרון של כל פעם לבוא ולהאשים את הסלולאר בכל הצרות, כשמצד שני, כפי שאמרה יו"ר הוועדה, אנחנו מתלוננים למה אין קליטה ומקללים, כנראה הרבה יותר חזק, כששיחה מתנתקת, הוא גובל לפעמים בחוסר רצינות כי לא מציעים פתרונות ממשיים.

אסף איזין: מה שאנחנו עושים זה איפה שאנחנו מציבים את האתרים אנחנו דואגים שהם ייבדקו ויעמדו בכל התקנים, והם הרבה יותר מחמירים מההמלצות הבינלאומיות.

אסף איזין: כפי שהראה כאן ד"ר מרגליות, הנתונים מאוד נמוכים.

אסף איזין: אנחנו משתדלים כמה שיותר לשמור על הרמה הזאת.

אסף איזין: דרך אגב, זה צורך אינהרנטי של הרשת הסלולארית, כך היא עובדת, אלה התחומים הכי טובים.

אסף איזין: זה לא שלצערנו אנחנו צריכים להנמיך את השידורים כדי שתהיה קליטה - כך עובדת הרשת, היא צריכה שידורים נמוכים.

אסף איזין: יש הרבה אנטנות, יש מעט תדרים שמשרד התקשורת נותן וצריכים לשכפל את התדרים ולכן צריך להשאיר את הכל כמה שיותר נמוך, אחרת לא תהיה קליטה.

אסף איזין: הייתה תקופה ששרפו את האנטנות בעוספיא ובדלית אל כרמל ואחרי זה לא הייתה קליטה.

אסף איזין: אני זוכר את כמות הטלפונים אחרי זה, דיברתי גם עם אנשים משם.

אסף איזין: דרך אגב, גם עשינו הרבה הסברה בדלית אל כרמל ובעוספיא, עשינו שם כנס וחילקנו בדיוור ישיר את כל בדיקות הקרינה בתקופה מסוימת של האתרים וזה עדיין לא עזר.

אסף איזין: אם המועצה המקומית רוצה לפצוח בתהליך הסברה אנחנו נבוא ונראה לתושבים מה האחוזים האמיתיים של הקרינה וכשיסתיים המחקר של ברחנה אני מקווה שהוא יביא לתוצאות שהנושא הזה לא מגיע מהמקור שלנו, כי אני לא רוצה לחשוב על אפשרות אחרת.

מל פולישוק-בלוך: זה נכון שיש עוד כמה סיבות לסרטן.

סלימאן אבו רוכן: אבל איך אנחנו יכולים לדעת שמה שאתה מסביר לנו הוא אכן האמת?

אסף איזין: לכן אני אומר - בוא נפנה לגורמים המקצועיים, שהם יעשו את ההסברה.

אסף איזין: אם זה המשרד לאיכות הסביבה, אם זה ממ"ג שורק ואם זה גורמים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: נשמע את המשרד לאיכות הסביבה.

ד"ר סטיליאן גלברג: בהמשך לדברי ח"כ פינס - השרה לאיכות הסביבה הגישה אתמול לוועדת השרים לחקיקה חוק שקובע אחריות אישית של המנכ"לים של החברות.

מל פולישוק-בלוך: יופי, מעולה.

ד"ר סטיליאן גלברג: חוק שקובע דרכי ענישה.

ד"ר סטיליאן גלברג: לצערנו, בשל התנגדות של משרד התשתיות הלאומיות, החוק לא עבר בוועדת השרים.

מל פולישוק-בלוך: מה הנימוקים?

ד"ר סטיליאן גלברג: משרד התשתיות הלאומיות חושש שיהיו עלויות שקשורות בהפעלת החוק.

ד"ר סטיליאן גלברג: לא שהוכיח עלויות, אבל הוא חושש לכך.

ד"ר סטיליאן גלברג: המשרד לאיכות הסביבה, לא רק שהוא מרגיש אחרת, אין פה חלוקה, לכן אני מצטער לשמוע מסגן ראש המועצה על העברה ממקום למקום.

ד"ר סטיליאן גלברג: המשרד לאיכות הסביבה רואה עצמו אחראי בזה שכל מוקד שידור, כל מתקן שקולט קרינה רדיואקטיבית או לא רדיואקטיבית לסביבה, לא יחשוף את הסובבים לרמות מעבר למה שנקבע על ידי הגופים הבינלאומיים המוסמכים כגורם מסכן.

ד"ר סטיליאן גלברג: אין לנו דבר וחצי דבר עם הקמת אתרים בלילה, אני חושב שזה דבר פסול שגורם פחד.

ד"ר סטיליאן גלברג: הפחד, כפי שאמרת, הוא גורם שמביא למחלות לא פחות מאשר קרינה.

ד"ר סטיליאן גלברג: מהמדידות שלנו ומניידת של בזק שמסתובבת ומודדת את רמות הקרינה בכל המקומות, המקור העיקרי הוא האנטנות הגדולות ולא האנטנות של הסלולאר.

ד"ר סטיליאן גלברג: מהבחינה הזאת צריך לשים את הדברים בפרופורציה.

ד"ר סטיליאן גלברג: אני אשמח מאוד אם כבוד היו"ר תעשה כמיטב יכולתה על מנת לתמוך בהעברת החוק בוועדת השרים.

מל פולישוק-בלוך: אני ראיתי את הצעת החוק ואני חושבת שטוב מאוד שיהיה חוק כזה.

מל פולישוק-בלוך: אני מצטערת לשמוע שזה לא עבר בוועדת שרים לחקיקה.

מל פולישוק-בלוך: מניסיון אישי אני יודעת שקשה להעביר הצעות חוק, אבל אני מניחה שיגיעו להסכמות וימצאו את הדרך כן להעביר את הצעת החוק הזו כי אני חושבת שהוא חשוב.

מל פולישוק-בלוך: יחד עם זה, זה לא פותר לנו את הבעיות שהועלו פה.

מל פולישוק-בלוך: את האחריות כן, אבל זה לא מוצא שום תקציב לבעיות שהועלו פה ולא פותר את בעיית המחקר ואיסוף המידע.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן הרבה מאוד נושאים בהם טיפלנו היום שלא מקבלים מענה בהצעת החוק, שהיא חשובה כשלעצמה.

רפי הוידה: כיוון שמדובר גם ביוזמה של ח"כ פינס וגם ביוזמה של המשרד לאיכות הסביבה, יש מקום שגם יהיה טיפול בתקן ישראלי לבטיחות קרינה ואימוץ תקנים בינלאומיים.

קריאה: הנושא מטופל.

רפי הוידה: אני חושב שאם הולכים לחקיקה, במקביל יש מיד להיכנס לתהליך של הכנת תקן ישראלי.

קריאה: אבל אי אפשר להתקין תקנות לפני שיש לך חוק.

מל פולישוק-בלוך: זה חלק מהעניין.

קריאה: אפשר להכפיף את זה לחוק בריאות העם.

מל פולישוק-בלוך: שוב אני חוזרת ואומרת - אנחנו רואים שיש כאן יותר מדי חורים במערכת.

מל פולישוק-בלוך: כפי ששמענו מד"ר ניצן, אין תקן פורמלי במדינת ישראל, ואני חוזרת ואומרת - זה לא תקין שאין תקן.

מל פולישוק-בלוך: אין איסוף מידה ומחקר כהלכה, או איסוף לא מספק.

מל פולישוק-בלוך: התחילו, עושים, אבל צריך יותר, ואנחנו שומעים שאין תקציב.

מל פולישוק-בלוך: זה לא בסדר.

מל פולישוק-בלוך: יש בעיה ספציפית בעוספיא, היא בטח מטרידה את האנשים, שמענו כאן דוגמאות, זה לא בסדר.

מל פולישוק-בלוך: הראית לנו מה המצב ביבנה, אני זוכרת שזה רק 8%!

קריאה: אנחנו נחכה לממצאים הסופיים.

מל פולישוק-בלוך: תחשוב על ה-92%.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שיש להם בעיה ביבנה.

קריאה: עוד אין להם בעיה, אבל יש להם יותר.

מל פולישוק-בלוך: תפקידנו כאן בכנסת, ובוודאי תפקידי כיו"ר הוועדה, להתריע ולראות שהגורמים הרלוונטיים מתחברים אחד לשני ועושים עבודה משותפת.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא באים להחליף את הממשלה, רק לכוון אותה - תראי, כאן הדברים עדיין לא מושלמים, או רחוקים אפילו מלהיות כאלה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שכן מצאנו פה כמה דרכי פעולה ואני שמחה שאתם עושים מחקר, אתה תפעל, אנשי עוספיא, יבנה ורעות יעזרו לך במה שצריך, אנחנו ננסה לחשוב כן על תקציב ואני חושבת שמשרד התקשורת כן צריך לחשוב איך אנחנו עושים את זה, או כחלק מהתמלוגים או כתשלום נוסף.

מל פולישוק-בלוך: אני חלילה לא רוצה להטיל עוד מסים במדינת ישראל, אני נגד מסים, אבל אנחנו כן צריכים לראות את הקשר הישיר בין בעיית הקרינה - ואין מחלוקת על זה שיש קרינה - לבין הצורך לחקור אותה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמי שמייצר את הקרינה צריך להיות שותף למימון המחקר ולמציאת הפתרונות.

מל פולישוק-בלוך: זו דעתי.

מל פולישוק-בלוך: מי שמייצר את הבעיה צריך למצוא גם את הדרכים לפתרון.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת מכם, אנשי משרד התקשורת, לישיבה הבאה שנקיים, אולי קודם, תחשבו איך אתם מוצאים את התקציב הראוי כדי שמרכז מידע ומחקר כזה, שאני כן חושבת שהוא ראוי, אכן יוקם, אולי מכספים כאלה.

מל פולישוק-בלוך: מיליון שקל זה באמת גרושים ברמה של מדינה בהיקף הכספים שמגלגלות חברות הסלולאר.

מל פולישוק-בלוך: על מה אנחנו מדברים פה?

מל פולישוק-בלוך: כמה כסף הן מגלגלות בגדול בשנה?

קריאה: 10 מיליארד שקל.

מל פולישוק-בלוך: 10 מיליארד שקל אני שומעת פה! אז מה זה מיליון שקל?

משה גלילי: מאחר ואת פונה למשרד התקשורת, האחריות היא לא של משרד התקשורת, היא של המשרד לאיכות הסביבה, עם כל הכבוד.

משה גלילי: המשרד לאיכות הסביבה גם לא מייצר את הלכלוך בנחלים אבל זו אחריות שלו.

משה גלילי: התקציבים של משרד התקשורת הם בערך רבע מהתקציבים של הכנסת, רק שתבינו את סדרי הגודל, מדובר ב-60 מיליון שקל בשנה.

מל פולישוק-בלוך: אתה לא הבנת אותי, סליחה.

מל פולישוק-בלוך: לא התכוונתי שתוציאו את זה מתקציב משרד התקשורת, לא זה מה שאמרתי.

משה גלילי: אני רק אומר שזה לא באחריות של משרד התקשורת, עם כל הכבוד.

משה גלילי: אם יעלה המשרד לאיכות הסביבה איזשהו נושא יכול להיות שנתמוך בו אבל זה לא באחריות משרדנו.

מל פולישוק-בלוך: אני חולקת עליך.

קריאה: אני רוצה לומר שהתמלוגים הם אחוז מהרווחים.

קריאה: ככל שיהיו פחות רווחים יהיו פחות תמלוגים וככל שיהיו יותר רווחים יהיו יותר תמלוגים.

קריאה: זה לא עניין של פלוסים ומינוסים פשוטים.

משה גלילי: צודק.

משה גלילי: אם המדינה תחליט שצריך את זה אז צריך להוציא את זה מהאוצר.

משה גלילי: יש שיטה איך מוציאים תקציבים.

מל פולישוק-בלוך: יש שיטה להוציא תקציבים ויש שיטה להוציא תקציבים מגורמי הנזק.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמי שגורם לבעיה הוא צריך להיות שותף למציאת הפתרונות.

מל פולישוק-בלוך: אתם אחראים על אלה שגורמים את הבעיה, הם אחראים על הבעיה עצמה, זה נכון.

משה גלילי: לכן הוא אמר - חברות הסלולאר משלמות תמלוגים בסדר גודל של מיליארד שקל לשנה, אם אני לא טועה.

מל פולישוק-בלוך: אז צריך לדאוג שחלק מהמיליארד הזה ילך למחקר.

מל פולישוק-בלוך: חלק מזערי.

משה גלילי: האחריות לדרוש את זה מהאוצר היא של המשרד שאחראי על זה.

פרופ' מנפרד גרין: אני רק רוצה להזכיר שפעם היה מס מקביל וממנו היה אחוז אחד שהלך למחקר בנושא בריאות העובד.

פרופ' מנפרד גרין: כשהלך המס המקביל והלך האחוז הזה הלך גם המחקר לבריאות.

מל פולישוק-בלוך: טוב, אנחנו לא רוצים להחזיר מסים ולהחזיר עוד פטנטים.

מל פולישוק-בלוך: אני רק חושבת שהגורם שמייצר את הבעיה, ואין ספק שהוא מייצר קרינה, על זה אין מחלוקת, צריך להיות שותף בבחינתה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה מקובל בכל העולם, זה נכון גם לגבי סיגריות.

משה גלילי: ברשותך, אני אגיד לפרוטוקול שהגורם שמייצר את הקרינה דאג שיהיו תמלוגים של מיליארד שקל בשנה.

משה גלילי: יושבים באוצר וכל משרד על פי אחריותו ועל פי מה שהוא חושב שיבקש.

משה גלילי: קודם שמעתי את המשרד לאיכות הסביבה אומר שהוא לא בטוח שצריך מכון מחקר כזה, אז אם הוא לא בטוח שצריך הוא לא יבקש תקציב בשביל זה.

משה גלילי: עלתה הצעה קודם להעלות את זה לפורום המדענים, יכול להיות שהם יעלו משהו אחר.

מל פולישוק-בלוך: אדוני, אני חושבת שאתם צריכים להיות שותפים לדרישה מהאוצר ליצור את התקציב המינימלי למחקר תופעות הקרינה.

מל פולישוק-בלוך: זו דעתי, אתה יכול לחשוב אחרת.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שלא ייתכן שמשרד שאחראי על הגורמים המייצרים קרינה יגיד: "לא מעניין אותי מה זה יוצר".

משה גלילי: אני לא אמרתי את זה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה לעשות את זה פינג-פונג בינינו, שמעתי את דעתך, תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה עוד מסים, אבל אם יש מיליארד שקל של תמלוגים, חלק מהם בוודאי צריכים להיות מוקצים לבדיקה מה הנזק, אם בכלל.

מל פולישוק-בלוך: אולי אין, אבל אנחנו צריכים להיות בטוחים.

מל פולישוק-בלוך: בינתיים אנחנו רחוקים מלהיות בטוחים שאכן אין נזק.

מל פולישוק-בלוך: גם את גדולי המומחים שמעתי פה אומרים שיש סימן שאלה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמהמיליארד הזה, אם יקצו חלק מהסכום לבדיקה, וזה לא משנה אם זה במרכז אחד ואם זה דרך המשרד לאיכות הסביבה, זה לא הנושא, הנושא הוא שלא ייתכן שמרכז רישום הסרטן ייסגר, שאנשים לא ידעו אם יש בכלל קשר בין זה לזה ושנגיד שהכל הפקר.

מל פולישוק-בלוך: זה, לדעתי, לא ראוי ולא תקין.

מל פולישוק-בלוך: אני מודה לכל המשתתפים, אנחנו נמשיך לעקוב ונמשיך לדרוש שישמרו על החיים שלנו.

מל פולישוק-בלוך: תודה.