ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 45, 2004-01-04 10:30

מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה בחממה הטכנולוגית באשקלון.

מל פולישוק-בלוך: דוד, בבקשה.

דוד וזאנה: ברוכים הבאים לחממה הטכנולוגית באשקלון, הממוקמת צפונית לעזה ודרומית לאשקלון.

דוד וזאנה: בסדר היום נקבע שהיושב ראש, מר בני וקנין, יאמר כמה מילים, אחריו ידבר מר רוני מהצרי, ראש עיריית אשקלון הנבחר ואחר כך נציג מספר דוגמאות לפעילות של אשקלון תעשיות ידע כגורם בפיתוח תשתיות טכנולוגיות ותעסוקתיות בארץ בכלל ובאשקלון בפרט, כולל מספר דוגמאות של בוגרי החממה באשקלון, שנמצאים כאן איתנו.

דוד וזאנה: בהמשך נציג חזון בר השגה שהוא מודל של פארק היי-טק שיכול להתאים לעיר אשקלון, שמבוסס על סופיה אנטיפוליס.

דוד וזאנה: זהו תהליך שדומה להתפתחות של חברות בוגרות של החממה הטכנולוגית.

דוד וזאנה: אנחנו משמשים מודל לפרוייקטי חממות בארצות אחרות באירופה ואנחנו מוזמנים מידי פעם להציג כיצד עובד המודל שלנו.

מל פולישוק-בלוך: אתה מהמקימים של המקום הזה?

דוד וזאנה: לא.

דוד וזאנה: הגעתי בסוף 1997 וניהלתי עוד קודם לכן פרוייקט מתוך אחד הפרוייטקים שיופיעו כאן.

דוד וזאנה: החממה קיימת מ-1991.

דוד וזאנה: ד"ר יצחק עזרן היה מייסד החממה ואני החלפתי אותו.

דוד וקנין: בוקר טוב לכולם, אני שמח מאד שבאתם להתארח כאן.

דוד וקנין: ייסדנו את החממה בשנת 1991, כאשר הייתי ראש העיר ומאז עברה החממה כברת דרך ארוכה.

דוד וקנין: פרוייקט החממות הוא אחד הפרוייקטים היפים ביותר שהמדינה הקימה והוא תרם תרומה חשובה ביותר לטכנולוגיה, למדע וזאת גם תרומה ציונית מאין כמותה.

דוד וקנין: באשקלון נקלטו כ-35,000 עולים והיום אשקלון מונה כ-115,000 תושבים.

דוד וקנין: בשנות קליטת העליה נקלטו בחממה עשרות ואולי אפילו מאות מדענים שבאו לידי ביטוי בפרוייקטים השונים.

דוד וקנין: החממה מנוהלת בצורה טובה מאד ואני חושב שמנהלת החממות, בראשותה של רינה פרידור, המדען הראשי, עושה עבודה נפלאה ומקצועית.

דוד וקנין: התמיכה של המדינה חשובה מאד וצריך אפילו לחזק אותה.

דוד וקנין: בשנים של אבטלה וכאשר רוצים להגדיל את הצמיחה, צריך להגדיל את התקציבים לחממות ולא לקצץ אותם.

דוד וקנין: החממה נמצאת היום בנקודת מפנה ואנחנו מנהלים משא ומתן עם כמה יזמים, על מנת להפריט את החממה או פעילויות מסוימות מהחממה, דבר שייעשה, כמובן, בתיאום עם המדען הראשי.

דוד וקנין: ההפרטה מיועדת ליצירת משאבים נוספים לחממה ולפרוייקטים.

דוד וקנין: תודה רבה ובהצלחה לכולנו.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שהזכרת את נושא התקציב אני רוצה ליידע את אלה שנמצאים פה שהוועדה בכלל ואני במיוחד שותפים למלחמה נגד קיצוץ בתקציבי המדען הראשי ובמיוחד בתקציבי החממות.

מל פולישוק-בלוך: אני יכולה למסור שלא יקצצו את כל מה שהבטיחו לקצץ ואני אומר בצניעות ששר התמ"ת מאד מעריך את המאבק שאני עושה בשמירה על תקציבי החממות.

מל פולישוק-בלוך: יש עוד כמה דברים שנמצאים בסימן שאלה והם ייפתרו אחרי התקציב, אבל אני בהחלט מתכוונת ללחוץ עליו באופן ספציפי בנושא החממות על מנת שיגדיל את התקציב, או לפחות לא יקוצץ בכלל.

מל פולישוק-בלוך: זאת ההבטחה שלי לכל אנשי החממות כי אני רואה בחממות את הסטרטר של המנוע לצמיחה ואתם יודעים שקצת קשה להדליק מנוע בלי סטרטר.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני חושבת שצריך לתת עדיפות מיוחדת לנושא החממות, בפרט כאשר זה מעודד ומטפח את שילובם של העולים החדשים.

מל פולישוק-בלוך: כמה עולים חדשים נמצאים פה מתוך כלל העובדים?

דוד וזאנה: כ-30%.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נשתדל שהקיצוץ יהיה מינימלי ואולי אפילו יוסיפו תקציבים בהמשך.

דוד וזאנה: רוני מהצרי, ראש עיריית אשקלון, בבקשה.

רוני מהצרי: העיר אשקלון מונה היום 115 אלף תושבים, כאשר 35% מהם עולים חדשים.

רוני מהצרי: העולים החדשים באו עם מוטיבציה גבוהה לעבודה והם תפסו את מקומם של הוותיקים בעיר.

רוני מהצרי: באשקלון יש 17% דורשי עבודה ו-11% אבטלה, שחלק גדול מהם דווקא ותיקים.

רוני מהצרי: חלק גדול מהמפעלים מייצרי העבודה באשקלון הם עסקים קטנים או עסקים ברמת לואו-טק.

רוני מהצרי: לקחתי על עצמי כמשימה לשדרג את העיר לתעסוקה מתקדמת יותר כי יש פה פוטנציאל.

רוני מהצרי: הצעירים עוזבים את אשקלון ועוברים למקומות אחרים בגלל שאין להם תעסוקה בתחום ההיי-טק.

מל פולישוק-בלוך: אין לכם בכלל היי-טק?

רוני מהצרי: כמעט ולא.

רוני מהצרי: קיים מפעל עשות ועוד כמה מפעלים קטנים, אבל המפעלים הגדולים שצורכים כוח-אדם לא קיימים כאן בכלל.

רוני מהצרי: אשקלון משקיעה המון בתחום החינוך והתוצאות של הישגי התלמידים בבחינות הבגרות מציבים אותה במקום השני בין הערים הגדולות בישראל.

רוני מהצרי: 65% מצליחים בבחינות הבגרות לעומת ממוצע ארצי של 46%.

רוני מהצרי: אנחנו משקיעים המון בעניין הזה כי אנחנו מאמינים שזה מה שישדרג את העיר ובתכנית 2004 נשים עוד יותר ממה ששמנו עד עכשיו.

רוני מהצרי: זה בא, כמובן, על חשבון מקורות אחרים ומקורות ההכנסה הולכים ומידלדלים.

רוני מהצרי: אשקלון היא בין הערים שגובה ארנונה הכי טוב במדינה, 93% גבייה, אבל בדיקה לעומק מגלה של-50% יש הנחות ומתוך 35,000 בתי אב, כמעט 12,000 בתי אב פטורים למעלה מ-70%.

רוני מהצרי: אנחנו "מפסידים" הכנסה של 27 מיליון שקל כל שנה.

רוני מהצרי: זאת עיר במצב סוציו-אקונומי מאוד נמוך ורואים את הפערים בקצוות.

רוני מהצרי: אחד הפרוייקטים שאנחנו משתתפים בו הוא פרויקט עתידים, שמשתתפים בו 61 נערים.

רוני מהצרי: פרויקט זה מראה כמה פוטנציאל יש במקצועות המדעיים – מתמטיקה, פיזיקה וכימיה.

רוני מהצרי: המשימה שלנו היום היא לשדרג את העיר בתחום הזה כי יש בה פוטנציאל.

רוני מהצרי: תוך כשנה תהיה רכבת באשקלון, שתצמצם את המרחק בין אשקלון למרכז לכ-20 דקות.

רוני מהצרי: אנחנו שואפים לייצר מקומות עבודה גם מהגוף הזה, מהחממה, דבר שיקפיץ את אשקלון.

מל פולישוק-בלוך: האוניברסיטה הכי קרובה היא באר-שבע?

רוני מהצרי: לא.

רוני מהצרי: יש לנו מכללה שאין בה מקצועות מדעיים, משפטים ורפואה אומנם, אבל יש בה כל יתר המקצועות.

רוני מהצרי: התלמידים מקבלים תואר B.A.

רוני מהצרי: עצמאי והמכללה יוצאת לעצמאות.

רוני מהצרי: במכללה לומדים כ-5,000 סטודנטים והיא אחת המפוארות הקיימות בארץ.

רוני מהצרי: המכללה מאוד יפה, מושקע בה המון כסף ועושים שם עבודה טובה מאד.

בני וקנין: המכללה שלנו נותנת היום תארים, חלקם כבר עצמאיים והשבוע הם יקבלו סופית את האישור העצמאי.

בני וקנין: יש לנו כל מיני מסלולים, חלקם יחד עם בר-אילן, חלקם עם אוניברסיטאות אחרות וחלקם של המכללה באופן עצמאי.

בני וקנין: 55% מהתלמידים לומדים במכללה לתואר ראשון במדעי המחשב.

רוני מהצרי: ניסינו להכניס הנה את בית-הספר לרפואה, אותו בית ספר מפורסם שרצו להביא מחו"ל, אבל כנראה שהמונופול של האוניברסיטאות חזק בינתיים ולא הצלחנו.

דוד וזאנה: החממה נוסדה ב-1991 וכיום פועלות בחממה כעשרים חברות שונות בתחומים מגוונים – ביוטכנולוגיה, מדיקל דיווייס, משינרי, אנרגיה, טלקומוניקציה, תחומי המים וכדומה.

דוד וזאנה: בכל פרויקט מעורבים אי אלו שותפים מהארץ ומחו"ל.

דוד וזאנה: היעדים מיסודה של החממה הם פיתוח תשתיות תעסוקה ופיתוח תשתיות טכנולוגיות בכלל במדינת ישראל.

דוד וזאנה: כלל החברות הבוגרות למיניהן גייסו באופן ישיר מעל ל-37 מיליון דולר ללא השקעה של מדינת ישראל.

דוד וזאנה: מדינת ישראל השקיעה בסך החברות הללו הוא כ-13 מיליון דולר, כאשר בתוך זה יש החזרים למדינה, מס הכנסה וכדומה, כך שנמצא שההשקעה הישירה היא כ-8 מיליון דולר כנגד הכנסה ישירה לתוך מדינת ישראל של 38 מיליון דולר.

דוד וזאנה: בתהליך העבודה שלנו באופן יומיומי אנחנו מנסים לאתר משקיעים פוטנציאליים, הצגת הפרוייקטים ויצירת העניין בהם, ניהול קשרים אינטנסיביים שוטפים עם משקיעים והשתתפות בתערוכות ובכנסים של ATI וגם של החממות הפועלות בתוכנו.

דוד וזאנה: החברות שאנחנו יודעים לגבי ההשקעות בהן הן פון-אור – כ-30 מיליון דולר במקרופון אופטי, אינתאמדיקס – השקעה ראשונית של כ-1 מיליון דולר בתחום זיהוי סיבות למיגרנה וחברת קלסיס – השקעה של מעל 5 מיליון דולר, איזולתרם – מפעל לבידוד תרמי.

דוד וזאנה: זה פרויקט שסיים את תקופת החממה ולמרות זאת החממה, באמצעים המוגבלים שהיו בידה, החליטה להשאיר את החברה תחת חסותה כי האמנו שהפרוייקט פוטנציאלי ונכון.

דוד וזאנה: לאחר כשלוש שנים מתום סיום החממה, נמצא משקיע בשם יגאל דמרי מאיזור נתיבות, שהשקיע בחברה מעל מיליון דולר והיום הגיש בקשה וקיבל אישור למפעל מאושר באיזור נתיבות.

דוד וזאנה: נוטרה-ליז היא חברה של פרופ' נסים גרתי, שמפורסם בתחום הכימיה.

דוד וזאנה: נעשתה השקעה ישירה של מישור אדומים בסך 1 מיליון דולר בתחום תוספי מזון.

דוד וזאנה: קיימת התעניינות של חברת באייר בפעילות של חברת נוטרה-ליז בתחום הטמעה ותרופות.

דוד וזאנה: יתרונות החממה – סך הוצאה לפרוייקט ממוצע בתוך חממה לחודש היא כ-15 אלף דולר.

דוד וזאנה: חברות אחרות משקיעות כ-100,000 דולר, כך שהחממה מהווה גורם חסכוני בסך ההוצאה לרבות נושאים כגון: בקרה תקציבית, בקרה ניהולית וכדומה.

מל פולישוק-בלוך: החסכון נובע מהמסגרת שחוסכת את הכסף?

רינה פרידור: אני לא מכירה את המספרים האלה והם נראים לי קצת מוגזמים.

רינה פרידור: אחד היתרונות הבולטים ביותר של תכנית החממות הישראלית הוא שאנחנו מכניסים את הפרוייקט למשמעת.

רינה פרידור: מצד אחד אנחנו נותנים לו את הגזר, מענק מאוד משמעותי, ומצד שני אנחנו מחזיקים אותו תחת משמעת.

רינה פרידור: זה מנתב נכון את הפרוייקט, מונע המון בזבוזים ומוביל אותו למטרה.

בני וקנין: יש פה יתרונות לגודל כי יש כאן מטריה של מנכ"ל אחד לכל הפרוייקטים האלה והרבה חסכונות בעלויות.

בני וקנין: בכל סטרט-אפ אחר יש מנכ"ל והוצאות רבות.

בני וקנין: זה נותן גם יתרונות למשק לאור אותה משמעת תקציבית.

דוד וזאנה: תהליך ההתגבשות העסקית של חברה בתוך חממה הוא לא טריוויאלי.

דוד וזאנה: קידום פרוייקטים אוניברסיטאים – היה קושי רב בתחילת 98'-99' לקבל פרוייקטים טובים ואיכותיים מתוך האוניברסיטה.

דוד וזאנה: אנחנו רואים באוניברסיטאות מאגר בלתי נדלה של פרוייקטים, אבל היה קושי עצום לשחרר אותם למסגרת החממה בגלל העברת הידע.

דוד וזאנה: על-פי נהלי החממה, הידע צריך להיות שייך לחברת הפרוייקט, אבל האוניברסיטאות שהידע שייך להן.

דוד וזאנה: נכנסנו ללופ בעייתי בהקמה בסיסית וראשונית של חברה, עד שנגיע למשקיע הרצוי, המשקיע האסטרטגי.

דוד וזאנה: בנושא הזה הגענו היום לעמק השווה בין האוניברסיטאות לבין תכנית החממות ואני מקווה שהדברים יילכו ויהיו קלים.

דוד וזאנה: עדיין קשה לנו כי האוניברסיטאות לא כל כך ממהרות להעביר את הידע לחממות.

דוד וזאנה: כאשר האוניברסיטאות הופכות להיות קבלניות משנה, חלק מהתנאים שלהן הוא שהידע שנוצר בתור קבלני משנה גם שייך להן.

דוד וזאנה: כמובן שזה אבסורד ולדעתי צריך לפתור את זה באיזשהו נוהל מסודר.

דוד וזאנה: נקודות שיש לתת עליהן את הדעת לגבי התקציבים – התקציב של מנהלת החממה הוא כ-150-170 אלף דולר לשנה מהמדען הראשי.

דוד וזאנה: כמובן שחלק מהמקורות הכספיים הם גם תקורות ומכירת מניות, כלומר החממה צריכה ליצור מקורות כספיים משלה בסבבים ראשונים, דבר שהוא לא קל באופן עסקי.

דוד וזאנה: כשאתה מייסד חממה אתה מצפה להכניס כסף מתוך מכירות המניות עוד בשלבים הראשונים, בערכים שיכולים לכלכל את כלל פעילות החממה.

דוד וזאנה: זה קשה מאד, למרות שבחלק מהחברות זה כן אפשרי.

דוד וזאנה: למרות זאת, זה לא מתיישר עם מטרות החממה, למכור מניות עוד בתהליך של השנתיים הראשונות כחלק מהמקורות הכספיים שלה.

דוד וזאנה: תשתיות טכנולוגיות – הרי בסופו של דבר צריך מעבדות ואנחנו לא מעוניינים שהפרוייקטים ישתמשו במעבדות של האוניברסיטה.

דוד וזאנה: ליזמים שמגיעים מהאוניברסיטה קשה לצאת כי לכל מרצה יש המעבדה שלו ומבקשים שחלק מהפעילות תתבצע במעבדות של האוניברסיטה, דבר שאינו תקין מבחינה עסקית.

דוד וזאנה: אנחנו, כחממה, אין לנו תשובה לזה כי אנחנו לא יכולים להציע אלטרנטיבה כפי שיש באוניברסיטה.

דוד וזאנה: זאת בעיה נוספת שניסינו לאורך השנים לגשר עליה בתרומות כדי להקים מעבדה.

דוד וזאנה: בעיה נוספת היא שחיקת השקל מול הדולר וחוסר מעורבות או מחוייבות עירונית.

דוד וזאנה: ההמלצות שלנו הן להגדיל את תקציב השיווק לכ-300 אלף דולר כי בסופו של דבר הכסף הזה נכנס לתוך החברות עצמן.

דוד וזאנה: כדי שנשווק נכון את החברות צריך תקציב.

מל פולישוק-בלוך: בעניין הזה הגשתי הצעת חוק קרן לעידוד השיווק לחו"ל, בעיקר מתוך מגמה להיי-טק או לדברים כפי שמפותחים פה.

מל פולישוק-בלוך: אם נצליח לעגן את זה בחקיקה, תהיה תמיכה שיווקית כפי שאתם צריכים.

מל פולישוק-בלוך: אני בהחלט חושבת שאתה צודק כי בלי שיווק לא יכול להתקיים שום דבר.

דוד וזאנה: צריך משהו ממוקצע היטב וניצול טוב של ההזדמנויות.

דוד וזאנה: תקציב נוסף שדרוש הוא תקציב לתשתיות, מעבדות, כ-1 מיליון דולר הוצאה חד פעמית.

מל פולישוק-בלוך: משרד המדע לא יכול לעזור בעניין הזה?

דוד וזאנה: ביקשנו ולא קיבלנו שום דבר.

מל פולישוק-בלוך: מה עם משרד הקליטה?

דוד וזאנה: גם הוא לא עוזר.

דוד וזאנה: נושא נוסף וחשוב הוא תקציב לחמש שנים.

דוד וזאנה: אנחנו פועלים עם תקציב שנתי ויש אי ודאות מתמדת.

מל פולישוק-בלוך: זאת קללה ידועה בכל התחומים.

דוד וזאנה: בלתי אפשרי לעבוד באי ודאות כזאת, ודאי לא בחממה.

דוד וזאנה: בעיה נוספת היא לאן תלכנה החברות הבוגרות?

דוד וזאנה: אני צריך למצוא להן איזשהו בית.

דוד וזאנה: משקיעים אסטרטגיים מנצלים את החור השחור הזה וכשהם משקיעים בחברות, ההם רוצים את החברות בסביבה שלהן, באיזור המרכז.

דוד וזאנה: מכיוון שקשה מאוד ליישב את החברות הבוגרות בסביבה האשקלונית, הן עוברות לצפון.

מל פולישוק-בלוך: ב-65 מיליון של 'קוקה קולה' אפשר היה לפתח כאן המון דברים טובים.

מל פולישוק-בלוך: את זה אני אמרתי, לא אתה.

רוני מהצרי: אני מסכים, אבל זה לא עומד כך.

מל פולישוק-בלוך: זה כן עומד כך כי יש תקציב אחד שממנו אנחנו לוקחים וכולו מאותו משרד.

מל פולישוק-בלוך: הביקורת היא נגד השר ולא, חלילה, נגדכם.

רוני מהצרי: אם לא היו נותנים להם, זה לא היה הולך לאף אחד.

דוד וזאנה: לדעתי אנחנו לא מבינים היטב את מה שיש לנו ביד, גם מבחינת התשתיות שיש לנו ביד.

דוד וזאנה: לכן אנחנו מציעים מודל – הקמת תשתית בסיסית של פארק היי-טק, שיאכלס את החברות הבוגרות כאשר החממה היא הכוח המניע להיוולדות של חברות חדשות, במסגרת ניהולית ואסטרטגית משופרת יותר.

דוד וזאנה: לקחתי את מודל סופיה-אנטיפוליס מפריז ויותר מאוחר נראה איך המודל הזה עובד, למרות שרמת הטכנולוגיה שבו נחותה לאין שיעור ממה שקורה בחממות במדינת ישראל.

דוד וזאנה: אנחנו מדברים על פארק היי-טק ששותפים בו משרד העבודה, ATI, משקיעים פרטיים, האקדמיה, מכון הייצור ומשרד התמ"ת.

דוד וזאנה: המודל הצרפתי מעסיק בפארק כ-1,260 חברות שעובדים בו 26,000 איש.

דוד וזאנה: היתרון של הקמת פארק באיזור אשקלון, שהוא מרכז מסה של הסביבה האשקלונית הוא קרבה לתחנות רכבת, קרבה לכביש המהיר החדש באשקלון וקרבה לשדה התעופה.

דוד וזאנה: כוח-אדם זמין נמצא אצלנו כאן, במוסדות להשכלה גבוהה מהסביבה, כ-24,000, יש גם בבן-גוריון וכמובן גם במכללה באשקלון.

דוד וזאנה: התמורות – אנחנו רוצים להגיע לכ-1,100 חברות בסביבת הפארק עם 26,000 עובדים תוך יצירת סביבה טכנולוגית מפרה, תמיכה בהמשך פעילות של חברות ומשיכה של חברות אחרות בינלאומיות.

דוד וזאנה: לכן, לדעתי, הקמת הפארק היא הזדמנות בלתי נדלית למה שיש במדינת ישראל ולצורך כך צריך, כמובן, מחוייבות של כלל הרשויות.

דוד וזאנה: מתוך כל זה אנחנו קוראים גם לכם למחוייבות אישית להקמת פארק המדע, הפארק הטכנולוגי כאן באשקלון.

מל פולישוק-בלוך: אני באה מרעננה ואחד הדברים שראש העיר שלי יודע לעשות הוא לתת פטור מוחלט מארנונה וחלץ חזק של ראש העיר על ענקי תעשיית ההיי-טק.

מל פולישוק-בלוך: הוא מבטיח להם הבטחות ומביא אותם למקום.

מל פולישוק-בלוך: אם זאת תהיה דרכך, אני בטוחה שיבואו גם למקום הזה.

מל פולישוק-בלוך: אתה יכול להציע להם גם ים ונוף יפה, כך שאני חושבת שהם יבואו.

בני וקנין: אי אפשר לתת פטור מוחלט ממיסוי.

מל פולישוק-בלוך: עד היום הוא נתן פטור מוחלט לכמה שנים, קיצורים של בירוקרטיה ולחץ עליהם חזק.

בני וקנין: ביילסקי לא צריך ללחוץ עליהם כי מספיק השם רעננה.

בני וקנין: לא צריך לעשות שום דבר.

מל פולישוק-בלוך: זה לא מדויק כי כפר סבא ורעננה יושבות באותו אזור ויש המון הבדלים.

מל פולישוק-בלוך: צריכה להתבצע המון פעילות וזאת הדרך לעשות את הדברים.

מל פולישוק-בלוך: אם אני יכולה לעזור, אני אפנה לכל מי שרק אוכל, אבל הפעילות העיקרית צריכה להיות של ראש העיר.

בני וקנין: הסיפור של 'קוקה קולה' נמשך כבר שבע-שמונה שנים וכדאי לראות את התחשיב הכלכלי שנעשה על-ידי הבנק לפיתוח התעשיה.

בני וקנין: התחשיב מראה חד משמעית את תוספת העובדים.

מל פולישוק-בלוך: אני מכירה את כל הנתונים כי נכנסתי לעומק בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: דיברתי עם כל הגורמים, גם בתמ"ת וזה הוויכוח העיקרי שלי עם אגף התקציבים באוצר.

מל פולישוק-בלוך: כשמסתכלים על השורה התחתונה, אנחנו רואים את המספרים ואתה צודק, אבל כאן מדובר על משהו שיש לו חזון והוא מביא אוכלוסייה מסוג אחר.

מל פולישוק-בלוך: ההשפעה שלו על כל הסביבה, על העיר אשקלון ועל מה שאתה רוצה לבנות אחרת לגמרי.

מל פולישוק-בלוך: מ'קוקה קולה' זה לא ייצא ומפארק תעשייה, מהסוג שאתה מדבר עליו, זה כן ייצא.

דוד וזאנה: תודה.

דוד וזאנה: יונתן יציג את חברת קלסיס, בוגרת החממה.

יונתן וגנר: חברת קלסיס היא חברה שהוקמה בחממה.

יונתן וגנר: היא התחילה מתעשיית הרכב והיום היא נמצאת בתעשיית המטוסים.

יונתן וגנר: זאת דוגמה לחברה שהתחילה עם רעיון אחד, בזכות השקעת המדען פותחו יכולות טכנולוגיות והטכנולוגיה הזאת נותבה לכיוון אחר, לתחום שוק אחר, אבל עם תוספת משמעותית.

יונתן וגנר: חברת קלסיס מחזיקה פטנט למכ"מ אחורי שימנע התנגשויות מאחור.

יונתן וגנר: היום יודעים לעשות את זה בערך ב-1,000 דולר ואולי בעוד חמש שנים נדע לעשות את זה בסכום של שתי ספרות.

יונתן וגנר: זה מכ"מ שיושב מאחור ואם מישהו בא מאחור מהר מדי, הוא מדליק את אורות הברקס.

יונתן וגנר: כך יש זמן תגובה יותר ארוך למי שבא מאחור.

יונתן וגנר: קיבלנו כסף מהמדען לשלוש שנות מימון, כאשר בשנה השלישית התכוונו לא להשקיע ברכב.

יונתן וגנר: לכן ניצלנו 25% מהתקציב, כלומר החזרנו למדינה 75% מהשנה השלישית והמשכנו בתחום התעופה.

יונתן וגנר: החברה הוקמה בשנת 1998.

יונתן וגנר: מתעשיית הרכב נתבקשנו על-ידי משקיע חיצוני להשקיע את הכסף הזה במכ"מ, שיגלה מטוסים בשדות תעופה לחברה קיימת שיושבת בהרצליה ושייכת לקבוצת פורמולה.

יונתן וגנר: החממה השקיעה בהתחלה לבדה, בשנה השנייה נכנסה חברת טרנסטק עם השקעה חיצונית, בשנה השלישית היה ניצול קטן מתקציב החממה, כאשר טרנסטק דוחפת לכיוון שדות תעופה והיום אנחנו במימון ממשיך ומלא של חברת טרנסטק.

יונתן וגנר: בבן-גוריון יש שלושה מכ"מים כאלה שמסתובבים סביב המסלולים באיזור הטרמינל, והיום יש מערכת מבצעית עם צגים במגדל הפיקוח.

יונתן וגנר: החזון שלנו – יש בעיה עם שדות תעופה על הקרקע כי לא יודעים למנוע התנגשויות על המסלולים, במיוחד כשיש ערפל.

יונתן וגנר: המכ"מ שלנו משמש מכ"מ מבוזר שבעזרת ארבע

יונתן וגנר: ה-חמישה סנסורים לאורך המסלול אפשר לתת כיסוי מלא של המסלול, להשתלב במערכת הרבה יותר גדולה של חברת-האם כדי לתת פתרון למניעת התנגשויות ולניהול מטוסים בתוך שדות תעופה.

יונתן וגנר: את הצג הזה מקבל הפקח ובזמן ערפל הוא מקבל תמונה מלאה, כמעט סינטטית, של כל מה שקורה, והוא יכול לנהל את התעבורה עם הרבה כלי פיתוח.

יונתן וגנר: יש אפשרות להקים את המכ"מים על בניינים באיזורי חניונים ואז לתת כיסוי גם של חניונים.

יונתן וגנר: יש לו יתרונות טכנולוגיים שאני לא אכנס אליהם.

יונתן וגנר: למה זה הצליח?

יונתן וגנר: קלסיס לא ניסתה לשווק באופן ישיר ללקוח.

יונתן וגנר: היא לא לקחה את הכספים לנושא השיווק.

יונתן וגנר: קלסיס זכתה בתקציב של קרן עידוד השיווק וניצלנו 20% ממנו.

יונתן וגנר: היה כסף לשיווק, אבל נכנסנו לפיתוח הטכנולוגיה תוך התמקדות במה שאנחנו יודעים לעשות טוב.

יונתן וגנר: היתה גמישות לא להתאהב ברעיון של הרכב אלא להגיד שאפשר לעשות את זה בשדות תעופה ואולי להרוויח יותר טוב כי יש צורך גדול.

יונתן וגנר: בתוך החברה יש אלמנט חשוב מאוד של טיפוח ידע וכוח אדם, והידע שאנחנו עושים איתו את המוצר קיים היום בתוך החברה.

יונתן וגנר: זה חשוב מאוד כדי שהידע הזה לא יהיה מבוסס מדי על מקורות חיצוניים כי אז מאבדים גם יתרון תחרותי.

יונתן וגנר: חברת טרנסטק, שהשקיעה בחברה לאחר החממה, הביאה את השוק.

יונתן וגנר: זאת חברה ישראלית שיש לה 100 שדות תעופה ברחבי העולם והיום היא משמשת כמובילה בשוק בקרת שדות תעופה.

יונתן וגנר: היום היא מביאה הסכם שותפות עם לוקהיד-מרטין לתת פתרון בכל ארצות-הברית ובעולם לבקרה קרקעית ובסופו של דבר הטכנולוגיה של קלסיס משמשת יתרון תחרותי-טכנולוגי של השותף האסטרטגי, שבעזרתו הוא מגיע למקומות שהוא לא היה מגיע אליהם לולא הטכנולוגיה.

יונתן וגנר: קלסיס לא עשתה הכל לבדה.

יונתן וגנר: הסינרגיה עם השותפה האסטרטגית היא קריטית.

דוד וזאנה: חברת אורי-דנט כתרי שיניים היא חברת חממה ואנחנו צופים לה פוטנציאל עצום.

דוד וזאנה: ד"ר אורי זילברמן, בבקשה.

ד"ר אורי זילברמן: אני רופא שיניים בבית החולים ברזילי באשקלון ואני גם עובד בהדסה ירושלים במחקר בעיקר.

ד"ר אורי זילברמן: זה הרבעון השלישי שלנו בחממה ואני רוצה לדבר איתכם על נושא די כואב, שיניים.

ד"ר אורי זילברמן: היום קיימת בשוק קופסת כתרים של 3-M, וזה הדבר היחיד שאנחנו יכולים להציע לילדים.

ד"ר אורי זילברמן: בלסת העליונה שאתם רואים לפניכם שמו את הכתרים האפורים ממתכת של חברת 3-M ובלסת התחתונה אתם רואים את הכתרים של אורי-דנט.

ד"ר אורי זילברמן: אנחנו מנסים להחליף את המוצר שקיים בשוק כבר שלושים שנה, שממנו 3-M מתפרנסת בכבוד רב.

ד"ר אורי זילברמן: בשנתיים האחרונות היא קנתה חברה מתחרה בנושא המתכות, זאת אומרת שהיא רואה עדיין במוצר הזה פוטנציאל אדיר.

ד"ר אורי זילברמן: אנחנו הולכים, לצערנו, להתחרות בחברה גדולה כזאת.

ד"ר אורי זילברמן: יש שתי בעיות עם הכתרים האלה: 1.

ד"ר אורי זילברמן: אסתטיקה.

ד"ר אורי זילברמן: 2. בריאות.

ד"ר אורי זילברמן: הבעיה החמורה ביותר של הכתרים היא שהם מכילים ניקל ואנחנו יודעים שקיימים היום פרסומים רבים על כך שניקל הוא חומר אלרגני, שיכול לגרום לתופעות אלרגיה חמורות ב-2%-3% מהאוכלוסיה.

ד"ר אורי זילברמן: גם 3-M מדגישה על גבי הקופסאות שלה שהחומר יכול לגרום לתופעות אלרגניות.

ד"ר אורי זילברמן: למרות כל זה יש להם FDA ו-CE על הכתרים האלה, אבל ברגע שאנחנו נוכיח שלחומר שלנו אין רעלים, הוא לא גורם לאלרגיה וכו', יכול להיות שאסור יהיה למכור את המוצר הזה בשוק.

ד"ר אורי זילברמן: אנחנו לא הולכים להתחרות בהם אלא בשלב מסוים מתכוונים למחוק אותם.

ענת לוי: מה ההבדל בין כתרים למבוגרים ולילדים?

ד"ר אורי זילברשטיין: למבוגר אנחנו מייצרים כתר בתהליכים מעבדתיים אישיים לכל אחת מהשיניים.

ד"ר אורי זילברשטיין: פה אנחנו לוקחים כתרים מוכנים מראש, במידות קבועות, ואותם אנחנו מתאימים לשיני הילד.

ד"ר אורי זילברשטיין: הטיפול בשן אורך כ-15-20 דקות בלי ארבע-חמש פגישות, מדידות וכו'.

ד"ר אורי זילברשטיין: בנוסף לכך, אף הורה לא ישלם 1,500-2,000 שקל על שן, שנושרת בעוד כמה שנים.

ד"ר אורי זילברשטיין: אם כך, אנחנו מדברים על כתרים מוכנים מראש, שבאים במידות קבועות ואותם אנחנו מרכיבים על שיני הילדים.

ד"ר אורי זילברשטיין: החומר שאנחנו משתמשים בו נקרא אציטל רזין, שמיוצר על-ידי דופונט.

ד"ר אורי זילברשטיין: מדובר בפלסטיק, שהוא בעל תכונות של מתכת ויש לו אישורים של ה-FDA ושל ה-CE.

ד"ר אורי זילברשטיין: התחלנו את תהליך רישום הפטנט מחוץ לחממה ובזכות הכניסה שלנו לחממה אנחנו יכולים היום להפוך את ה-PCT לרישום פטנטים ברוב מדינות העולם, כי התקציב שעמד לרשותנו בהתחלה לא איפשר רישום של כל הפטנטים בכל העולם.

ד"ר אורי זילברשטיין: בזכות תקציב המדען הראשי אנחנו יכולים לרשום את הפטנט בכל העולם ואנחנו מקווים שנהיה מספיק מוגנים, כדי שברגע שזה יתחיל להתפרסם, 3-M ירגישו את הפוטנציאל ויפנו אלינו.

ד"ר אורי זילברשטיין: זה התחשיב שלנו על הכנסות שנתיות צפויות, כאשר אנחנו יודעים היום שההכנסות האלה אמורות לעלות.

ד"ר אורי זילברשטיין: יש היום נטיה לא להשתמש בכתרים האלה כי מבחינה אסתטית הם לא יפים ואנחנו מקווים שנוציא את הכתרים שלנו תהיה עליה בדרישה.

ד"ר אורי זילברשטיין: התכנית שלנו היא להתחיל בישראל ולאט לאט להתקדם, כאשר כרגע אנחנו עומדים בפני פיתוח של מוצרים נוספים.

מל פולישוק-בלוך: מה הצפי שלכם?

מל פולישוק-בלוך: מתי זה יקרה?

ד"ר אורי זילברמן: אנחנו בתקווה שבתחילת השנה הבאה ניכנס לניסויים קליניים עם אוניברסיטאות בעולם שהביעו תמיכה ורוצות להשתתף במחקר.

ד"ר אורי זילברמן: אנחנו מקווים שבתחילת 2005, אחרי השנה הראשונה של הניסוי הקליני, ניכנס חזק מאוד לשוק.

דוד וזאנה: החברה היתה רוצה להיות מעורבת בתחום טיפולי השיניים לילדים בכל העיר אשקלון, בשיתוף פעולה עם עיריית אשקלון, לרבות מעורבות של בית-הספר לרפואת שיניים של הדסה.

דוד וזאנה: זה התעכב בתהליך בירוקרטי.

דוד וזאנה: למעשה זאת תרומה של החברה לפעילות הכללית באשקלון.

דוד וזאנה: ד"ר דוד מיכאלי עלה מגרוזיה ב-1993 והוא רופא נוירוכירורג ממשפחה של נוירולוגים ונוירוכירורגים.

דוד וזאנה: בעת האחרונה הגשנו בקשה לזכות אותו בפרס נובל לרפואה.

ד"ר דוד מיכאלי: מדובר במכשיר מדידה לחץ גולגולתי לא פולשני לזיהוי מגרנה.

ד"ר דוד מיכאלי: 15% מהאוכלוסיה העולמית סובלים ממגרנה ו-75% מהאוכלוסיה העולמית סובלים מכאבי ראש אחרים.

ד"ר דוד מיכאלי: מאוד חשוב לזהות איזה סוג מגרנה יש לבן-אדם וכאשר חולה מגיע לרופא, הרופא לא יודע לזהות אותה.

ד"ר דוד מיכאלי: מאוד חשוב שקיימת מערכת החממות בארץ כי ההמצאה שלי שכבה במגירה בברית המועצות לשעבר וחיכיתי להשקעות כמעט 25 שנים.

ד"ר דוד מיכאלי: הגעתי ארצה, מדינה כל כך קטנה לעומת ברית-המועצות לשעבר, ותוך שנה וחצי התחלתי לעבוד עם החממה.

ד"ר דוד מיכאלי: פיתחנו חברה בתמיכה של המדען הראשי ולמדתי כאן

ד"ר דוד מיכאלי: שמאד חשוב לא רק לבקש סיוע אלא גם לדעת איך לקבל אותו.

ד"ר דוד מיכאלי: אחרי השקעת המדען הראשי הושקעו מיליון דולר בחברה שלנו על-ידי משפחת סורסקי מארצות הברית, שבנתה גם את בית החולים איכילוב בתל-אביב.

ד"ר דוד מיכאלי: מכשיר שלנו נמצא עכשיו בניסויים קליניים בווירג'יניה, ריצ'מונד, ואם הניסויים הקליניים יהיו טובים, חברת ג'ונסון את ג'ונסון וקודמן ייכנסו.

ד"ר דוד מיכאלי: הניסויים הקליניים בבית החולים ביילינסון, בו אני עובד, עברו בהצלחה גדולה ובסופם פורסמו התוצאות בג'ורנל של נוירוכירורגיה, כאשר 18 נוירוכירורגים, מהמובילים בעולם, אישרו את הפרסום שלנו.

ד"ר דוד מיכאלי: דוד וזאנה היה המנהל של החברה שלנו והחברה שלנו התחילה העליה של מר דוד וזאנה לחממה.

ד"ר דוד מיכאלי: אני מקווה מאוד שהעליה הזאת לא הסתיימה.

ד"ר דוד מיכאלי: תודה רבה.

דוד וזאנה: אגב, הניסויים הקליניים התחילו במרכז הרפואי ברזילי.

דוד וזאנה: פרופ' רפי נבו הוא מנכ"ל חברת טריטק, חברה יוצאת אוניברסיטה, עם פרופ' עדין.

דוד וזאנה: זאת גם חברה שמצאה השקעה של כ-700 אלף דולר נוספים עם חברת סולאור, שנמצאת באיזור התעשיה ניצני עוז.

דוד וזאנה: רפי, בבקשה.

פרופ’ רפי נבו: טריטק עוסקת בתחום איכות הסביבה, בצד הטיפולי של הסביבה.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו מציגים את עצמנו כחברה שעוסקת במערכות טיפול במים ובשפכים.

פרופ’ רפי נבו: ניתבנו את הטכנולוגיה לצורת מוצר שקראנו לו איפקטור.

פרופ’ רפי נבו: הגענו הנה וקמנו כחברת חממה ב-2001, כאשר הפרוייקט פותח באוניברסיטה העברית בירושלים במשך השנים עד אז.

פרופ’ רפי נבו: שני היזמים הטכנולוגיים מתוך האוניברסיטה העברית הם פרופ' אבנר עדין וד"ר ניקולאס וספן.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו עומדים בפני שלושה שווקים: שוק השפכים, שכל שנה מגלם בפנים השקעות והוצאות של 50 מיליארד דולר, שוק ההתפלה – כ-5 מיליארד דולר, שוק מי השתייה הוא 50 מיליארד דולר נוספים, כאשר הרוב בענף הזה הוא בתחום התשתיות, הנדסה אזרחית, וחלקים גדולים מאוד הם גם ציוד וכימיקלים.

פרופ’ רפי נבו: טכנולוגיית הטיפול במים מטרתה להרחיק מזהמים והרחיק חומרים מתוך המים, על מנת שאפשר יהיה להשתמש בהם.

פרופ’ רפי נבו: יש שלושה יצרנים של זיהום עיקריים: העיר, המפעלים והטבע.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו מטפלים בשלושתם בעזרת המתקן ואנחנו עושים את זה ללא כימיקלים ובעלויות אנרגיה נמוכות.

פרופ’ רפי נבו: אלה שני היתרונות העיקריים שלנו.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו עושים את זה בצורת תהליך רציף, שנקרא פלוקולציה חשמלית כאשר כל התהליכים הקיימים הם פלוקולציה בעזרת כימיקלים.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו משיגים רמות שיפור הפרדת מזהמים יותר גבוהים מאשר עושים בתהליך הכימי.

מל פולישוק-בלוך: מה מייחד אתכם ממטהרים אחרים?

פרופ’ רפי נבו: המטהרים הקיימים מתבססים הרבה מאד על כימיקלים.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו מתייחסים למטען החשמלי של המזהמים עצמם בזמן שכל תהליכי הטיהור האחרים מטפלים במים, כלומר עושים הידרוליזה, אלקטרוליזה וכן הלאה.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו יוצרים נטיה לאותם יונים קולואידים שהתערער המטען החשמלי שלהם לחפש יציבות בעזרת יונים אחרים מאותו סוג, ובעצם כך אנחנו משיגים הגדלת שטח פנים, הגדלת משקל והרחקה או בסינון או בשיפוע מואץ של המזהמים.

פרופ’ רפי נבו: מתקן שלנו נכנס כמתקן אינטגרלי לכל מכון טיהור, בכל מתקן טיפול במים ובכל מפעל תעשייתי.

פרופ’ רפי נבו: יש לנו שלושה סוגי מתקנים למפעלי טיהור שפכים למפעלי טיהור במים ולתעשיות, כי תעשיות צריכות לטהר את השפכים שלהן גם לפני שנכנסים השפכים למכון הטיהור העירוני עם רמת איכות מסוימת, שאסור שתהיה נחותה ממנה.

פרופ’ רפי נבו: עדיין יש בעיה קשה מאד בנושא המתכות הכבדות ורוצים לסלק את השפכים האלה עמוק לתוך הים התיכון, דבר שסותר את אמנת ברצלונה וגם עוקף מכרז שזכתה בו חברה שאנחנו מתחילים איתה שיתוף פעולה.

פרופ’ רפי נבו: הכל חי ואקטואלי גם למציאות הנוכחית.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו מייצרים עכשיו שני סוגים והשלישי בפיתוח נוסף מבחינת הגודל שלו.

פרופ’ רפי נבו: יתרונות של המערכת נמדדים גם בתחום ההשקעות הנמוכות, גם בתחום צריכת הקרקע וזה מאפשר חסכון בצורך להרחיב פיזית מכונים קיימים.

פרופ’ רפי נבו: קיבלנו הזמנה מסחרית לשדרג מכון טיהור שפכים קיים לא רחוק מכאן, באיזור המועצה האיזורית באר-טוביה-גן-יבנה.

פרופ’ רפי נבו: זה מכון שעבר את הקפסיטי שלו כבר לפני שנתיים והשיטה שלנו הוזמנה ואושרה על ידם לפתרון עומק כדי להימנע מהרחבה פיזית.

מל פולישוק-בלוך: איפה עוד זה עובד?

פרופ’ רפי נבו: המכון הזה הוא המכון הראשון ואנחנו נבדקים על ידי מקומות נוספים בארץ.

פרופ’ רפי נבו: למכון הטיהור חיפה יש בעיה דומה, אבל בסדר גודל של פי 50.

פרופ’ רפי נבו: הוא המכון השני בגודלו בארץ כך שאם נגיע לחיפה, זה יהיה טוב.

פרופ’ רפי נבו: תחום התפעול והתחזוקה - את כל צריכת הכימיקלים אנחנו מבטלים, צריכת החשמל נמוכה ואנחנו עושים את הטיפול המורכב בשפכים בצריכה של 40 ואט למטר מעוקב, כאשר בתהליכים כימיים מתחרים זה כ-300 ואט למטר מעוקב.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו חוסכים את כל נושא החלקים הנעים שנמצאים בתהליך הקונבנציונלי מכיוון שאצלנו זהו תהליך סטטי ואז גם נושא התחזוקה ואורך החיים של המתקן ארוכים יותר.

פרופ’ רפי נבו: גם מחזורי הטיפול הם מחזורים יותר קצרים, כי, כפי שאמרתי, אנחנו תהליך רציף.

פרופ’ רפי נבו: יש גם תוצר לוואי בלתי נמנע, שגורם כאב ראש גדול לכל מי שמטפל במים בנושא הבוצה.

פרופ’ רפי נבו: נושא הבוצה קיבל אישור לפני כשבועיים לקומפוסטציה, בתנאי שזה יהיה מספיק יבש ומספיק קומפקטי.

פרופ’ רפי נבו: הבעיה בבוצות היא שהן רטובות וזה נובע, בין השאר, מכך שיש כימיקלים שמעורבים בתהליך הטיפול.

פרופ’ רפי נבו: היות ואצלנו אין כימיקלים, אנחנו מראש נותנים ריכוז מוצקים יותר גבוה.

פרופ’ רפי נבו: זה לא סוף התהליך, אבל זה מקצר את ההשקעה שנדרשת להמשך.

פרופ’ רפי נבו: מרוויחים נוספים הם המפעילים במתקן הטיפול, כי זהו תהליך קל ונוח לתפעול, והסביבה, משום שהכימיקלים מוסיפים הרבה מלחים בתהליך הטיפול במים.

פרופ’ רפי נבו: זאת היתה אחת הסיבות העיקריות לכך שנבחרנו על ידי אנשי איכות הסביבה של המועצה האיזורית, משום שבכל מקום שנוגעים בו יש בעיית מליחות גם של הקרקעות, גם של מי התהום, גם של השפכים עצמם וגם של תהליך הטיפול עצמו.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו מאפשרים לגופים שמשתמשים בו לעמוד בתקני האיכות של המזהמים.

פרופ’ רפי נבו: בשורה התחתונה אנחנו גורמים לחסכון בהשקעה ובתפעול באחוזים שמוזכרים על גבי השקף.

פרופ’ רפי נבו: מתקן הטיפול בשפכים מקבל אותנו עוד בתחילת הטיפול, לפני הטיפול הביולוגי ואחרי הטיפול הביולוגי, לפני הסינון.

פרופ’ רפי נבו: כשייכנסו תקנות ועדת ענבר שיחייבו טיפול שלישוני כתנאי לשימוש בכל השפכים שמטפלים בהם בארץ, זה יביא את זה למצב של השקעה אמיתית.

מל פולישוק-בלוך: אתה מדבר רק על אתרי ביוב וטיהור מים.

מל פולישוק-בלוך: למה אי אפשר להשתמש בזה, למשל, לאקוויפר החוף שהוא מזוהם?

פרופ’ רפי נבו: חלק מהמים של אקוויפר החוף מתקבלים כתוצאה מהחדרת הקולחים של מפעל השפד"ן.

מל פולישוק-בלוך: יש בעיה רצינית מאד בנושא אקוויפר החוף.

מל פולישוק-בלוך: האם המתקן שלכם יכול להועיל שם?

פרופ’ רפי נבו: המתקן שלנו בעצם עושה חיקוי מלאכותי של תהליך טבעי שהקרקע עושה.

פרופ’ רפי נבו: אם מדובר על כך שהעומק של הקרקע הוא המסנן הטבעי, באמת מתחילים להגיע למצב שבו יש בעיות עם רווייה מבחינת מזהמים ואורגניזמים בשכבת המצע של החול.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו נכנסים השנה לעבודה משותפת עם חברת זינון ממברנות מקנדה, שיש לנו איתה שיתוף פעולה מהשנה שעברה בתחום בדיקה.

פרופ’ רפי נבו: הם מקימים מתקן ניסויים בחוף אשדוד כדי לבחון את הטיפול התחליפי על מנת לעזור למים שבאים מהשפד"ן.

פרופ’ רפי נבו: בנוסף לכך, כאשר שואבים את המים, אם הם באים באיכות ירודה כמו שעושים עם מתקן הסינון הארצי במי הכנרת, אפשר לעשות אותו הדבר – להעביר עוד תהליך סינון עם תהליך טיפול מוקדם.

דוד וזאנה: רצינו להציג משקיעים אסטרטגיים ומה החשיבות שלהם בתהליך הפיתוח הגלובלי של ATI לצרכי הקמת פארק היי-טק.

פרופ’ רפי נבו: אנחנו מסיימים השנה את החממה עם גיוס כסף.

פרופ’ רפי נבו: הצגנו בתערוכה בארצות הברית בשנה שעברה והגענו לשיתופי פעולה.

פרופ’ רפי נבו: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: ברשותכם, נצא להפסקה של חמש דקות ונמשיך אחר כך.

מל פולישוק-בלוך: (הפסקה בדיון, שעה 12:00) (חידוש הדיון, שעה 12:10)

דוד וזאנה: אני מזמין את פרופ' עודד נכליאלי, שהוא גם פרופ' חבר באוניברסיטה העברית וגם מנהל מחלקת פה ולסת במרכז הרפואי ברזילי באשקלון.

פרופ' עודד נכליאלי: צהריים טובים, חברת קרל-סטורג' היא חברה גרמנית, המובילה בתחום המכשור הרפואי האנדוסקופי.

פרופ' עודד נכליאלי: פיתחתי איתה אנדוסקופ טיפולי, שנחשב האנדוסקופ הקטן ביותר בעולם, שניתן להחדיר אותו לתוך מערכות וניתן לקבל איכות פנטסטית של מילימטר.

פרופ' עודד נכליאלי: פיתחנו שיטה להתערבות כירורגית מיניאטורית וכיום זאת השיטה שמובילה בעולם.

פרופ' עודד נכליאלי: היא נלמדת בכל האוניברסיטאות וכמעט כל חודש אנחנו מעבירים קורסים במקום אחר.

מל פולישוק-בלוך: זה רשום כפטנט?

פרופ' עודד נכליאלי: כן, של חברת החממה.

פרופ' עודד נכליאלי: בתחום הזה הגענו לאפשרות לעבוד בתנאים של עבודה מכנית, כלומר מה שהיינו יכולים לעשות היה להשתמש בכלי של מילימטר, והבעיה מתחילה כאשר אנחנו נכנסים למימדים גדולים של אבנים.

פרופ' עודד נכליאלי: הכיוון היה להשתמש בכלי שניתן להחדיר אותו באמצעים מיניאטורים לתוך הבלוטה, כאשר הכיוון היה לייזר, שנותן את התוצאות הכי טובות והכי פחות פגיעה ברקמות.

פרופ' עודד נכליאלי: הבעיה הגדולה היא מערכות הולכה.

פרופ' עודד נכליאלי: תוך זמן קצר מאד הצלחנו להגיע לפיתוח סיבים, שגם על הסיב עצמו יש עכשיו פטנט.

פרופ' עודד נכליאלי: אחת הבעיות היתה להכניס סיב לתוך רקמה, כאשר צריך שיהיה מעבר של מים ואוויר.

פרופ' עודד נכליאלי: הצלחנו ליצור סיב, שלא נכנסים לתוכו נוזלים וזה תחום עצום לכל העבודות התת מימיות, בלי שום קשר למה שאנחנו עושים היום.

פרופ' עודד נכליאלי: הנפיצות של הבעיה היא באחוז באוכלוסיה ובשטח הזה אנחנו היום מובילים בעולם.

פרופ' עודד נכליאלי: השיטה שנעשה תיושם ותילמד במקומות אחרים, וזה יתרון גדול.

מל פולישוק-בלוך: איך עושים היום בעולם?

פרופ' עודד נכליאלי: מוציאים את הבלוטה בניתוח חיצוני.

פרופ' עודד נכליאלי: השיטה שלנו היא שילוב של אנדוסקופ עם פעילות מכנית.

פרופ' עודד נכליאלי: האופציה הזאת תתן ביצוע שכמעט כולה אנדוסקופית.

פרופ' עודד נכליאלי: למעשה אפשר לבצע ריסוק של האבן לאבק וזה היתרון הגדול.

פרופ' עודד נכליאלי: לא צריך לעשות הוצאה של האבן כי הופכת לאבק.

ענת לוי: זה טוב גם לאבנים בכליות?

פרופ' עודד נכליאלי: כן.

מל פולישוק-בלוך: זה לא דומה למה שעושים בתל-השומר בהסרת גידולים?

פרופ' עודד נכליאלי: על ידי סוג מסוים של לייזר שניתן לעבוד איתו בתוך הגוף, הצליחו לעבוד איתו מחוץ לגוף בתוך הרקמה עצמה, כאשר הוא יהיה סופר סלקטיבי לאבנים כי הרקמה שלו ברקמה הרכה מאד מאד נמוכה.

פרופ' עודד נכליאלי: הצירוף של זה עם חברת קרל-סטורג' יהיה חלק בלתי נפרד מהמערכת האנדוסקופית והאופציות עצומות.

מל פולישוק-בלוך: מה החלק שלה בחברה שלכם?

פרופ' עודד נכליאלי: כרגע היא מייצרת את האנדוסקופ ובשלב הבא היא תייצר אנדוסקופ, שיותאם לגודל של הסיבים.

פרופ' עודד נכליאלי: היום אנחנו יודעים את הקטרים של הסיבים שאנחנו הולכים להגיע אליהם והמטרה היא להגיע לאנדוסקופ שהגודל החיצוני שלו יהיה מילימטר.

פרופ' עודד נכליאלי: היום יש אנדוסקופ של חצי מילימטר עם אותה איכות וזה מילימטר עם 10,000 פיקסלים.

פרופ' עודד נכליאלי: התוצאה תהיה חצי מילימטר, כך שנוכל לרכז הכל במילימטר, גם את האנדוסקופ וגם את המערכת.

פרופ' עודד נכליאלי: בעתיד זה יהיה גם למערכות אחרות – אורולוגיה, למערכות רפואת שיניים ועוד.

מל פולישוק-בלוך: אתה פיתחת את כל הרעיון?

פרופ' עודד נכליאלי: כן.

מל פולישוק-בלוך: עסקנו בוועדת המדע בקניין רוחני של רופאים, שמפתחים כל מיני דברים כמו זה, שאין להם חברה במקום אחר בה הם יכולים לרשום את הפטנטים.

מל פולישוק-בלוך: אתה נעזר בחממה הטכנולוגית אבל יש רופאים שאין להם חממה טכנולוגית ליד בית החולים שלהם, ואז הפטנט הטוב שלהם הולך לאיבוד.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מנסים למצוא דרך כדי שרופאים יוכלו לרשום את הקניין הרוחני שלהם על שמם, למרות שהם בתוך בית חולים ממשלתי.

פרופ' עודד נכליאלי: יש בעיה עם התקינה של הנציבות.

פרופ' עודד נכליאלי: יש שם חוקים דרקוניים.

מל פולישוק-בלוך: על זה אנחנו הולכים לעבוד עכשיו.

רינה פרידור: מלי מדברת על בתי חולים ממשלתיים, שם יש בעיה חמורה, שכוללת חשיבה לא נכונה.

דוד וזאנה: פרוייקט נוטרה-ליז הוא האחרון שנציג כאן היום.

דוד וזאנה: זהו פרוייקט שעוסק בננו-טכנולוגיה, גם בתחום תוספי מזון וגם בתחום התרופות.

דוד וזאנה: ההשקעה בחברה לאחר צאתה מהחממה יהיה כמיליון דולר.

דוד וזאנה: שמן קנולה של חברת שמן הוא מבית הפיתוח של חברת נוטרה-ליז, שסיימה רק שנתיים בחממה.

דוד וזאנה: לא פשוט להוציא חברות עם מוצר לאחר תקופה של שנתיים.

דוד וזאנה: ד"ר אריק היילי, בבקשה.

ד"ר אריק הייליג: שלום לכולם, נוטרה-ליז עושה ננו העשרה בטכנולוגיה, שאחד היישומים הראשונים שנכנסנו אליו הוא כיוון המזון, כי חשבנו שזה יהיה הכיוון הקל ביותר.

ד"ר אריק הייליג: החברה נוסדה ב-2001 על ידי פרופ' גרתי וד"ר אסרין ממכון קזלי.

ד"ר אריק הייליג: הכסף הראשוני ניתן בהיווסדות החברה על ידי שותף אוסטרלי יצרן שמנים וההשקעה הראשונית, כמיליון דולר, הושלמה באוקטובר 2003.

ד"ר אריק הייליג: יש יותר מ-200 מיליון אמריקנים שצורכים תוספי תזונה למיניהם, שרבים מהם עושים מעט טוב, אם בכלל.

מל פולישוק-בלוך: בטוח שהם עושים טוב למי שמוכר אותם.

ד"ר אריק הייליג: יש הרבה מולקולות בריאות ופעילות שקשה להמיס ומכך נגזר שהן בקושי נספגות.

ד"ר אריק הייליג: על רקע זה, הספיגה או היעילות הביולוגית שלהן קטנה ביותר ולא ניתן להשתמש בהן כתוספי תזונה ו/או כחומרים להעשרת מזונות.

ד"ר אריק הייליג: הפתרונות – בדרך כלל משתמשים במולקולות האלה במנות גדולות, שימוש תכוף או מתעלמים מהן.

ד"ר אריק הייליג: יש רשימת מולקולות כגון: ליקואין, ליקופן, פיטוסטרול, שהוא הכי חזק שלנו כי ידוע שאם התואם הצמחי של הכולסטרול ניתן באמצעים שיהיה גם פונקציונלי, הוא יעזור לקליטת הכולסטרול בטווח הקצר ולהורדת רמת הכולסטרול בטווח הרחוק.

ד"ר אריק הייליג: הצורך הוא לשפר את ההמססה ואת הספיגה ואם אפשר, שחרור איטי או מבוקר.

ד"ר אריק הייליג: מ-1997 עד 2001 עלה שוק המזון הפונקציונלי בארצות הברית מ-4 ביליון דולר לכ-20 ביליון דולר.

ד"ר אריק הייליג: המזון הפונקציונלי הוא אותו מזון שיהיה גם בעל ערך תזונתי, גם טעים וגם בעל ערך בריאותי.

ד"ר אריק הייליג: זה השוק שאליו מתכוונת נוטרה-ליז לחדור בפאזה הראשונה, אבל אנחנו לא לבד.

ד"ר אריק הייליג: גם חברת 'קוקה קולה' פיתחה משקה תפוזים מועשר בפיטוסטרולים.

ד"ר אריק הייליג: הם עשו מיקרו קריסטליזציה של אותו פיטוסטרול ואנחנו מאמינים שאצלנו זה יהיה קצת יותר פונקציונלי, אבל כרגע חובת ההוכחה עלינו בתהליך שאורך זמן.

ד"ר אריק הייליג: יש כאן שילוב של חומרים פעילי שטח ושל שמנים, וכאשר מוסיפים את כל אלה יחד לאיזשהו מדיום, הם יסתדרו בצורה של מבנה כדורי, אם המדיום מימי למשל, כאשר המעטפת שלו הוא אותם ראשים אוהבי מים, הפנים שלו הוא אותם ראשים שונאי מים.

ד"ר אריק הייליג: הפיטוסטרול, שהוא מטבעו חומר שונא מים, ימצא את דרכו פנימה וזה הרעיון.

ד"ר אריק הייליג: החידוש של החוקרים באוניברסיטה העברית הוא שמדובר בסדר גודל של כ-30 ננומטר, מאד מאד קטן.

ד"ר אריק הייליג: תוסף הליקופן הוא אותו אנטי אוקסדן, שמועצת הירקות דיברה עליו די הרבה בקיץ הקודם.

ד"ר אריק הייליג: הוא לא מתמוסס במים וברגע שהוא מגיע לקיבה הוא מתגבש ונעלם במורד מערכת העיכול.

ד"ר אריק הייליג: יש פה השוואה בין ליקופן שמקורו בעגבניות טריות מול ליקופן שמקורו בתרכיז של נוטרה-ליז.

ד"ר אריק הייליג: אתם רואים שכעבור חמש שעות, רמת הליקופן בדם היתה גבוהה פי שלושה על פי הפטנט של נוטרה-ליז וגם נשארה לאורך זמן.

ד"ר אריק הייליג: הננו-מבנה שמכיל את הפיטוסטרול או את הליקופן במעי מגיעה לממברנה, שמפרידה בין מערכת העיכול לדם.

ד"ר אריק הייליג: נוצרת אינטראקציית שטח מקומי והיא הרבה יותר משמעותית ככל שגודלו של המבנה יותר קטן.

ד"ר אריק הייליג: אם הממברנה מאפשרת לו לעבור, הוא עובר ובדיקות הוכיחו שהחומרים שמרכיבים את הננו-מבנה האלה לא נספגים.

מל פולישוק-בלוך: מה הממברנה הזאת?

מל פולישוק-בלוך: הרי היא לא בגוף.

פרופ' עודד נכליאלי: לא.

פרופ' עודד נכליאלי: זאת הממברנה בין המעי לבין הדם.

ענת לוי: האם זה הפתרון האולטימטיבי לבעיית ההשמנה?

פרופ' עודד נכליאלי: לא.

פרופ' עודד נכליאלי: אנחנו מקווים שאחד הפתרונות שיוליך את המהפיכה הקטנה הזאת הוא גלידה מועשרת בפיטוסטרולים.

מל פולישוק-בלוך: אם תמצא הפחתת כולסטרול, תרוויח די יפה, אבל אם תמצא פתרון להשמנה, תהיה מיליארדר.

פרופ' עודד נכליאלי: בתערוכת ביוטק 2003 עמדנו עם דוכן גלידה ולדעתי זה היה אחד הדוכנים הכי אטרקטיביים.

פרופ' עודד נכליאלי: המוצר שקיים היום על המדף הוא השמן ויש רשימת מוצרים שנוטרה-ליז מתכננת.

פרופ' עודד נכליאלי: זכינו בשנה שלישית חממה והכיוון שנוטרה-ליז תתקדם אליו יהיה לחפש מולקולות שניתן ליישם עליהן את הטכנולוגיה, להמשיך לפתח את הפורמולציות, כמובן שאי אפשר בלי נסיונות קליניים ולעלות על הנתיב החוקתי.

פרופ' עודד נכליאלי: אני חייב להודות ל-ATI על העזרה בתחום הניהול ולדוד שלימד אותי לחשוב בגדול.

פרופ' עודד נכליאלי: אני מודה גם לחגית, המנהלת המדעית, שהצליחה לקחת את המדע והטכנולוגיה ולהוריד אותם אל קו הייצור.

דוד וזאנה: תודה.

דוד וזאנה: אנחנו נציג סרטון בן שבע דקות שיציג את המודל הצרפתי סופיה אנטיפוליס.

דוד וזאנה: (הקרנת סרטון)

רינה פרידור: הפארק הטכנולוגי הזה מאד מרשים והוא הגדול ביותר באירופה.

רינה פרידור: בענייני חממות הם לא כל כך מצליחים והם באים ללמוד מאיתנו.

רינה פרידור: כפי שאתם רואים, הפארק בנוי ברמה מאד גבוהה ואנשים עברו לגור שם.

רינה פרידור: בשלב הבא, אחרי החממה, זה יהיה נכון לאשקלון, שתהיה מסוגלת להציע מיקום טוב לחברות הפרוייקט שיוצאות מהחממה או לחברות אחרות שמחפשות מיקום טוב.

רינה פרידור: לדעתי עיר צריכה לצאת מעורה כדי להקים פארק טכנולוגי כזה, כדי למשוך עוד ועוד חברות.

דוד וזאנה: קיבלנו פניה מהם לסייע בידם בהקמת חממות.

רינה פרידור: אני מאד שמחה לארח פה את מלי, שהיא ידידה נאמנה של תכנית החממות.

רינה פרידור: עברנו תקופה מאד קשה עם התקציב ובפעם הראשונה בתולדות תכנית החממות היה מצב קריטי אמיתי, כי תמיד רק עלינו בתקציבים והתרחבנו, והפעם היתה סכנה לקיומה של התכנית.

רינה פרידור: מלי נרתמה לתכנית ועשינו הרבה יחד.

רינה פרידור: תכנית החממות היא אחת התכניות של ממשלת ישראל, שבאה להגביר את היכולת של התעשיה מבוססת הטכנולוגיה.

רינה פרידור: זה לא מה שיעשה את כל השינוי, אבל זה אחד הכלים.

רינה פרידור: היעד שלנו הוא שהממשלה תיכנס היכן שהכסף הפרטי לא נכנס ואם אנחנו לא נתרכז באיזור הזה, אין שום זכות לקיומנו.

רינה פרידור: אנחנו צריכים לדעת להיכנס בתהליך הנכון ובזמן הנכון ולצאת בזמן הנכון.

רינה פרידור: אנחנו שומעים שצריך עוד כסף כדי להקים תשתיות, אבל זה כבר לא בתחום של תכנית החממות הטכנולוגית.

מל פולישוק-בלוך: לא יזיקו תקציבים נוספים לתשתיות כדי לפתח יותר תעשיות.

מל פולישוק-בלוך: זה בהחלט מועיל למעבדה עצמה.

רינה פרידור: זה לא שייך לחממה הטכנולוגית אלא לשלב הבא.

רינה פרידור: שמנו לעצמנו כמטרה לתת לאדם יחיד עם רעיון הזדמנות להוכיח את עצמו ולהוביל אותו נכון לסטטוס חדש בתום תקופת החממה, אחרי שנתיים או שלוש, שכסף פרטי מתעניין בו ומשקיע בו.

רינה פרידור: בסוף הדרך אנחנו צריכים להגיע לכך שנצליח להביא את השותף האסטרטגי או את הכסף הפרטי והמטרה היא לא שיווק ומכירות.

רינה פרידור: הגדולה שלנו היא שאנחנו מתרכזים בהגעה למטרה, כפי שתיארתי אותה ואנחנו מראים אחוזים מאד יפים של הצלחה.

רינה פרידור: המדינה נותנת המון ואין מדינה שלשלב הזה נותנת כל כך הרבה.

רינה פרידור: פרוייקט מקבל היום כ-300-500 אלף דולר מענק כדי לעבור את השנתיים האלה, דבר שמהווה 85% מהתקציב המאושר.

רינה פרידור: זה אומר שהוא צריך להביא רק עוד 15% מכיסו, אבל גם את זה הוא לא מביא כי החממה עוזרת לו להביא משקיע פרטי.

מל פולישוק-בלוך: הוא מביא את הרעיון.

רינה פרידור: נכון, אבל ללא תקציבים, הרעיון הזה היה יורד לטמיון.

רינה פרידור: הוא מקבל הזדמנות כאשר המדינה לוקחת את כל הסיכון כדי לעשות התנעה ולהביא אותו למצב ממנו הוא יכול להמשיך בשוק החופשי.

רינה פרידור: צריך להבין שהמדינה לא נוטשת אותו אחרי שנתיים או שלוש אלא ממשיכה לתמוך בו.

רינה פרידור: רוב הפרוייקטים שעוזבים בהצלחה את החממה, ממשיכים במסלול הרגיל של המדען הראשי ומקבלים 50% מענק.

רינה פרידור: הם צריכים להראות יכולות, להיות בשלים וכך הלאה, אבל את זה הם כבר בנו במשך השנתיים בהן הם היו בחממה.

רינה פרידור: הלקוחות שנמצאים במסלול הרגיל של לשכת המדען, שם נותנים כספים הרבה יותר גדולים, לפחות 15% מהם יוצאי חממה.

רינה פרידור: אלה חברות ששכחו כבר מזמן שהן יצאו מחממה, חברות מובילות בתחומים שלהן.

רינה פרידור: לפני חודשיים נחנך ביבנה חנוכת מפעל חדש של אסטרונאוטיקס.

רינה פרידור: גם הוא יצא מחממה ופיתח קופסת בקרה למזל"טים לביצועים מאד מיוחדים.

רינה פרידור: אמרו שהחממה לא יכולה לעזור כי צריך הרבה יותר כסף ויותר זמן, אבל אני התווכחתי עם הבודקים המקצועיים ואמרתי: בואו נתניע אותם ואחר כך או שהכסף יבוא או לא.

רינה פרידור: היום הם מעסיקים ביבנה 100 עובדים, מוכרים לנייבי האמריקני, עברו לפלטפורמות ימיות והם נראים נהדר.

רינה פרידור: זה פרוייקט שיצא מאיש משוגע, שקיבל את ההזדמנות שלו מחממה באריאל.

רינה פרידור: זה מה שחממה צריכה להיות ולא יותר מזה.

מל פולישוק-בלוך: החממה הזאת הולכת להפרטה?

רינה פרידור: המדינה נותנת עד היום הרבה יותר מאשר הכסף הגדול הזה.

רינה פרידור: הכסף הגדול הוא לא ב-180 אלף דולר שנותנים למנהלה של החממה אלא ב-85% שנותנים לכל פרוייקט, 4-5 פרוייקטים בחממה כל שנה, שזה 130 מיליון שקל תקציב.

רינה פרידור: המדינה נתנה לחממות אפשרות לקבל עד 20% מהמניות של הפרוייקטים בשביל הכסף שהמדינה שמה.

רינה פרידור: כל התמלוגים במסלול הרגיל חוזרים לתקציב של החממה כתוספת, וכשבוכים על הכסף צריך לזכור את זה.

רינה פרידור: עשינו את זה כדי לאפשר לחממה להתחזק עם תמריץ חיובי להצליח ובחממות מסוימות זה עובד מאד יפה.

רינה פרידור: נכנסנו למסלול ההפרטה לפני כשנה וחצי ו-12 מתוך 23 החברות הקיימות נכנסו להפרטה בחצי השנה האחרונה עם קבוצות מאד חזקות של משקיעים.

רינה פרידור: המדינה משקיעה יותר במסלול ההפרטה, היא הגדילה את התקציבים מול לקיחת אחריות של קבוצות חזקות מאד, שמתחייבות מראש על 2 מיליון דולר לשנתיים ולוקחות על עצמן מראש את כל ההתחייבות של המימון המשלים, 15%.

רינה פרידור: אנחנו בודקים ומאשרים רק חברות כאלה, שהמטרה העיקרית שלהן היא השלב הבא.

רינה פרידור: אני מקווה שגם חממת אשקלון תיכנס באיזושהי צורה למסלול של משקיעים פרטיים, כי בכסף ממשלתי כל הזמן אי אפשר להגיע רחוק וזה גם לא נכון.

רינה פרידור: צריך ללמוד לנצל אותו כדי לבנות את התשתית הנכונה של החממה, כשכסף פרטי נכנס ומעצים את הכסף הממשלתי.

רינה פרידור: המלצתי בפני השר שלי שנכון לחשוב על עזרה של משרד התעשיה לשלב של בניית פארק טכנולוגי במקומות פריפריאליים, כי זה בהחלט יכול לתת חיזוק נוסף.

רינה פרידור: אם העיר שמאכלסת את החממות במקומות פריפריאליים לא מתעניינת בהן, אין לחממות שום זכות קיום וכבר קרה שנסגרו חממות.

רינה פרידור: רק ערים שמבינות מה החשיבות של העניין וגם מבטאות את זה, יכולות לעשות את השינוי.

רינה פרידור: אשקלון בהחלט תמיד ליוותה והיתה מודעת לחשיבות של החממה הטכנולוגית.

רינה פרידור: בעניין זה אנחנו יכולים לצעוד צעד אחד קדימה, עם עזרה ממשלתית, כדי לשכנע יוצאי חממה להישאר בפריפריה שבה הם נמצאים ולהוות מוקד משיכה לחממות נוספות שיגיעו לשם.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכולם.

מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שהמנכ"ל פה, יש לו חזון והוא דוחף ודוחף.

מל פולישוק-בלוך: השילוב של מנכ"ל החממה עם ראש העיר החדש, שרוצה להפוך את העיר שלו לאלופת ההיי-טק, באמת יהפוך את האיזור הזה לפארק אדיר של היי-טק.

מל פולישוק-בלוך: אני מסכימה עם הניתוח שלך לגבי תפקיד החממה, שהוא מאד מוגדר, כי ברגע שאובד הייחוד שלה, נשבר כל המבנה והמפעלים ההתחלתיים האלה יילכו לאיבוד אם זה יהיה משהו תעשייתי-עסקי.

מל פולישוק-בלוך: זה בהחלט יכול להיות הגרעין שסביבו יתפתח הפארק.

מל פולישוק-בלוך: פגשתי את השר אולמרט ביום חמישי וביקשתי להיפגש איתו לשיחה יותר מסודרת אחרי התקציב.

מל פולישוק-בלוך: אחד הדברים שאני אדבר עליהם הוא החממות, אבל אני גם מאד מנסה לדחוף את נושא הפריפריות.

מל פולישוק-בלוך: תמיד אומרים עלינו, אנשי שינוי, שאנחנו דואגים תמיד למרכז הארץ, אבל בהיותי גרה במרכז הארץ, אני רוצה שיותר אנשים יעברו לפריפריות.

מל פולישוק-בלוך: שירתתי באיזור עזה ובמחצית מהזמן גרתי כאן, בשכונת אפרידר, ואני זוכרת את העיר הזאת מאד לטובה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שהמקום הזה יכול להיות הבונבוניירה של איזור מרכז הדרום ואני אדבר עם השר על כך שיהיו כאן עוד כמה דברים חוץ מ'קוקה קולה'.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו ננסה לקדם את הפארק הזה שאתם מדברים עליו ובכלל את כל 23 החממות הקיימות.

מל פולישוק-בלוך: צריך המון שיתופי פעולה במדינה, שהיום נקראים בשם איגום משאבים.

מל פולישוק-בלוך: לצערנו, בגלל שלכל אחד יש אגו מפותח, כל אחד רוצה ממלכה משלו.

מל פולישוק-בלוך: אני מנסה כל הזמן להראות שצריך לשתף פעולה כי על ידי שיתוף פעולה מגיעים לתוצאות אדירות.

מל פולישוק-בלוך: זאת אחת הסיבות לכך שאני שמחה שבאו לכאן אנשים ממערכות שונות.

מל פולישוק-בלוך: אני מאד מודה לכל מי שארח אותנו כאן ותודה לכל הנוכחים שבאו.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה נעולה.