ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 32, 2003-11-17 10:00

מל פולישוק-בלוך: אפשר לקרוא להם להצלת המו"פ, ויתרה מכך להצלת מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: משום שלפחות פה בוועדה אנחנו מאמינים שרק מהתחום הזה שנקרא מדע וטכנולוגיה, מו"פ, היי-טק, תבחרו איזו מילה שאתם רוצים, תצמח ישועה למדינת ישראל, מדינת ישראל תוכל להתחרות בעולם, תוכל לייצר ולייצא ולספק פרנסה לתושביה.

מל פולישוק-בלוך: זה ברמה הכללית ביותר.

מל פולישוק-בלוך: וזה מה שאני מנסה לקדם מאז שנבחרתי לתפקידי.

מל פולישוק-בלוך: קיויתי שמהתקציב הקודם אנחנו נגדל, שמה שהיה לנו יהיה עכשיו הרבה יותר.

מל פולישוק-בלוך: משיחות שהיו לי עם שני השרים באוצר ובמיוחד עם בנימין נתניהו גם היתה לי הרגשה שהם מבינים שזאת הדרך.

מל פולישוק-בלוך: וכשהצגתי בפניהם את התכנית שלי איך מגבירים צמיחה באמצעות התחום שאנחנו עוסקים בו היום, לא רק חממות אלא כללית, הסכים אתי שר האוצר, הסכים אתי מנכ"ל ראש הממשלה יצחקי ועוד רבים וטובים, שרים ואחרים, כמובן השר אולמרט, שר התמ"ת, והתוצאה שקיבלתי היא את תקציב 2004, את הצעת התקציב, שלא רק שלא מוסיפה אגורה אלא מקצצת שלושים, ארבעים וששים אחוז במחקרים במו"פ, בכל התחום שהמדינה תורמת לצמיחה כלכלית.

מל פולישוק-בלוך: בשבוע שעבר אנחנו עסקנו פה סביב השולחן הזה של הוועדה בנושא של הצלת המחקר ומכוני המחקר הממשלתיים, שמצבם, יש כאלה שהגיעו אפילו לששים אחוז.

מל פולישוק-בלוך: רק לפרוטוקול אני אומרת וגם לידיעתכם, אתמול סיירה ועדת המדע בים המלח.

מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת כמה מכם היו שם לאחרונה אבל המצב הולך ונעשה חמור מיום ליום.

מל פולישוק-בלוך: אם לא תיעשה פעולה מקיפה וברמה לאומית להצלת ים המלח אז האתר הזה, שהוא ייחודי לא רק בישראל אלא בעולם כולו, פשוט לא יהיה.

מל פולישוק-בלוך: שלא לדבר על פרנסה שאפשר להוציא מים המלח, הן מתיירות, בהיקף של למעלה מעשרה אחוז מהחדרים התיירותיים במדינת ישראל הם בים המלח, למעלה מארבעת אלפים חדרים, מפעלי ים המלח, זאת אומרת כל הפרוייקט האדיר הזה, שלא לדבר על האתר הייחודי מבחינת מה שהטבע העניק לנו, ירד לטימיון.

מל פולישוק-בלוך: ולמה אני מספרת לכם את זה, כי גם זה קשור למו"פ.

מל פולישוק-בלוך: מקצצים מחקרים, ובלי מחקרים, בלי איסוף נתונים ומהם מחקרים אי אפשר להתחיל אפילו לפתור את הבעיה של ים המלח.

מל פולישוק-בלוך: יש שם תופעה של בולענים, בטח שמעתם על זה, אתה לא יודע מה היקף התופעה, מה הצפי להיות מחר בבוקר, כמה בולענים עוד יהיו.

מל פולישוק-בלוך: אתה לא יכול לדעת גם אם אתה לא עושה מחקר.

מל פולישוק-בלוך: אז זה רק תחום אחד שבמקרה אתמול ושבוע שעבר נגענו בו, וגם בזה הממשלה מקצצת.

מל פולישוק-בלוך: נזדעקנו לשמוע על החממות, וכאן אני עוברת לישיבה של היום, ואני רוצה לקצר כדי להספיק לשמוע את כל מי שיושבים סביב השולחן.

מל פולישוק-בלוך: החממות הם ייחודיות, אני לא צריכה לספר לכם, שחלק גדול מכם מקורב לנושא החממות מה היתרון של חממות, כאן בישראל ואולי כבשורה מציון, מה רעיון החממות עושה לפיתוח תעשיות בהמשך הדרך או להגדלת הידע שלנו בכל מקרה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו התבשרנו שגם פה מקצצים ממאה שלושים מיליון לשמונים מיליון, והיד עוד נטויה.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם את השורה האחרונה של הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: אני הודעתי ליותר משר אחד, גם לשר האוצר, גם לראש הממשלה במכתב, שחור על גבי לבן, גם לשר התמ"ת, אני לא אצביע לתקציב כפי שהוא היום.

מל פולישוק-בלוך: אז אני לא יכולה להתחייב לכם שאני לא אצביע על קיצוצים, כי יכול להיות שחלק מהגזירות לא תהיה ברירה ונצטרך לקצץ.

מל פולישוק-בלוך: אבל כפי שזה היום, שמקצצים, או הורסים בעצם כל מה שיכול להביא אותנו לצמיחה, לדעתי זה יותר מעקום, זה פשוט פשע.

מל פולישוק-בלוך: ואני לא אתן את אצבעי לכך.

מל פולישוק-בלוך: ואם זה חשוב להם שאני אצביע יחד עם התקציב אז שהם יתחשבו גם בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: ולמדתי בשמונה חודשים האחרונים שאין דרך יותר טובה לשכנע מאשר בדרך הזו.

מל פולישוק-בלוך: אז זה הכוח שלי לשכנע.

מל פולישוק-בלוך: כי בדיבורים כנראה נכשלתי, עובדה שמבטיחים לי ועושים הפוך.

מל פולישוק-בלוך: מה שכן אני עושה, אני מנסה לשכנע כמה שיותר חכ"ים לחשוב כמוני, ולשמחתי אני יכולה לספר לכם שיותר ויותר נאומים אני שומעת פה במליאה ובוועדות הכנסת של חכ"ים שאין להם שום נגיעה למחקר ופיתוח, למדע ולטכנולוגיה, שהם מתחילים לדבר על מנועי הצמיחה האלה, ומבינים גם הם שזאת הדרך לצמיחה ואסור לקצץ בדברים האלה אם אנחנו רוצים להמשיך ולשרוד פה.

שלמה חרובי: המסחר והתעשיה בתוך התקציב שלו סידר את הקיצוצים כפי שהוא רואה את זה.

שלמה חרובי: האם משרד האוצר נכנס לכל אלמנט?

מל פולישוק-בלוך: אז כאן יש מלחמת כוחות בעצם.

מל פולישוק-בלוך: במסגרת הכללית האוצר בא ואומר צריך לקצץ, כי אין לנו כסף.

מל פולישוק-בלוך: השאלה לאן מחולק הכסף ואיפה כן ואיפה לא.

מל פולישוק-בלוך: ואני חוזרת על סיפור שאני מספרת כל ישיבה שלפני שלושה שבועות הצבעתי נגד העברת תקציבים למשרד השיכון בוועדת הכספים, והייתי היחידה מהקואליציה לצערי הרב, שהעבירו מאה מיליון שקל לבניה בהתנחלויות.

מל פולישוק-בלוך: אומרים לי יש שם גידול טבעי.

מל פולישוק-בלוך: גם ברעננה שאני גרה יש גידול טבעי.

מל פולישוק-בלוך: אז הולכים לבתים במקומות שיש, חסר בתים ריקים במדינת ישראל?

מל פולישוק-בלוך: כשאין כסף אין כסף לשום דבר, זה מה שאני באה וטוענת.

מל פולישוק-בלוך: לא יתכן שיש מאה מיליון שקל לפרוייקטים אלה שיש להם תחליף ואין כסף לדברים כאלה שיכולים להביא מקומות עבודה להרבה מאוד אנשים, ולא רק מקומות עבודה.

מל פולישוק-בלוך: אז לשאלתך, שני הערוצים האלה הם בהחלט קיימים, ואנחנו צריכים להילחם בשני הערוצים.

מל פולישוק-בלוך: חשוב לי לציין ששר התמ"ת, שהיו לי כמה שיחות איתו בנושא הזה הוא בהחלט נגד הקיצוצים שעושים לו בתקציבו.

מל פולישוק-בלוך: זה טבעי, לא ראיתי שר שלא נגד.

מל פולישוק-בלוך: העניין הוא שכאן הרחיקו לכת בקיצוץ שעשו במשרד התמ"מ בתחומי המו"פ.

מל פולישוק-בלוך: וזה לא רק בחממות, זה גם אצל המדען הראשי, שהורידו שם בערך שליש, וגם בתחומים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: בעניין הזה אולמרט בהחלט ביחד עם כל מי שיושב פה כנגד הקיצוצים.

מל פולישוק-בלוך: כנגד האוצר במקרה זה.

מל פולישוק-בלוך: אבל גם הוא בתוך משרדו יכול למשוך את השמיכה הקצרה הנה והנה.

עמרי טלמון: משחק כדורגל עם קבוצה אחת בלבד.

עמרי טלמון: יש שוער, ויש נציג אחד לכנסת, גבירתי הזכירה שצריך לשכנע חברי כנסת, אז אין את מי לשכנע.

עמרי טלמון: ולגבי השוער אפשר ישר להתחיל מול השוער.

מל פולישוק-בלוך: מגיעים לוועדות.

מל פולישוק-בלוך: זה נקרא ועדת כנסת, לצערי הרב חברי כנסת לא כל כך מגיעים.

מל פולישוק-בלוך: הסיבה לכך כי במקביל יש הרבה ועדות, וכל אחד חבר בכמה ועדות.

מל פולישוק-בלוך: אני אישית התפטרתי מחלק מהוועדות כדי למקד את הפעילות פה ובוועדת כלכלה ואני מסרבת ללכת לעוד ועדות כי אי אפשר באמת.

מל פולישוק-בלוך: זו בעיה שאנחנו מתעסקים איתה יום יום פה, ואין מה לעשות.

מל פולישוק-בלוך: אבל יחד עם זה דיון של ועדה בכנסת הוא דיון חשוב, כי יש לו הדים כלפי חוץ.

מל פולישוק-בלוך: מה שהוועדה קובעת זה מה שקובע מבחינת הכנסת, זו האמירה.

מל פולישוק-בלוך: הפרוטוקול עובר הלאה לכל מי שצריך.

מל פולישוק-בלוך: זה כלי שלנו בכנסת להביע את הדברים, לזעוק אם צריך, לדרוש אם צריך וגם לקבל החלטות אם צריך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו יזמנו פה חקיקה שתקבע אחוז מסויים למו"פ, שהממשלה לא תוכל לחרוג מזה.

מל פולישוק-בלוך: אז גם יוזמות חקיקה וגם פניות לכל הגופים הרלוונטים באים מפה.

מל פולישוק-בלוך: אין לנו כלי אחר.

מל פולישוק-בלוך: בדרך כלל באמת ישנם שלושה ארבעה חברי כנסת.

מל פולישוק-בלוך: בדרך כלל אנחנו דווקא משופעים יחסית עם חברי כנסת, אבל זה לא צריך להרתיע אותנו.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו אומרים את האמירה שלנו, מהוועדה הזאת אחר כך יוצאים מכתבים, יוצא הלחץ, יוצאות הדרישות, וגם חשוב לנו להכיר את הבעיות וגם בינינו.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו לחץ ציבורי שמתחיל מפה הוא גם מאוד חשוב.

מל פולישוק-בלוך: אז מכל הבחינות האלה, ומה עוד שיושב כאן גם איש האוצר, שיפנים אני מקווה את כל מה שייאמר פה.

מל פולישוק-בלוך: ולכן הישיבות האלה, בהחלט יש להם מקום.

מל פולישוק-בלוך: אבל אם אתה מרגיש שאתה מבזבז את זמנך אתה לא חייב להישאר.

רינה פרידור: כמעט כל מי שהוזמן להשתתף ולהירתם למאבק נמצא פה איתנו, ונמצאים פה אנשים, כמו ששמעתם, ממנהלי ומובילי קרנות הון הסיכון החשובות ביותר בארץ, יזמים שעשו את זה דרך החממות, ולא דרך החממות, וכיום הם מנהלים חברות היי-טק מצליחות.

רינה פרידור: זו בעצם הצבעה ברגליים.

רינה פרידור: ולפני שאני מתחילה להציג את העניין בצורה מסודרת, שמתי לכם על השולחן מכתב, שקיבלתי מממשלת מכסיקו.

רינה פרידור: הוזמנתי, כמו שאני מוזמנת מדי פעם, לדבר בכל מיני כנסים של חממות טכנולוגיות.

רינה פרידור: תכנית החממות הטכנולוגיות מאוד מוכרת ומוערכת בעולם, ואנשים באים ארצה, ואין משלחת שמגיעה ואין לה על האג'נדה פגישה אתי וביקור בחממה.

רינה פרידור: הם באים כבר עם השמות ועם הידיעה המוקדמת.

רינה פרידור: אני חזרתי ממכסיקו לפני שלושה ימים, קיבלו אותי בכבוד מלכים, עם המון הערצה לישראל, וישראל עמדה במרכז הדיונים, כשהיו נציגים ממדינות רבות באירופה ובאמריקה.

רינה פרידור: בלי שום פרופורציה ישראל עמדה במרכז הדיונים.

רינה פרידור: אני רוצה לקרוא לכם קטע ממכתב ההזמנה, מזמין אותי מנכ"ל משרד הכלכלה המכסיקני ואומר בין השאר: "אנחנו רואים במדיניות החממות הטכנולוגיות בישראל את המצליחה ביותר בעולם.

רינה פרידור: עבורנו כל דיון על חממות טכנולוגיות הוא לא רלוונטי אלא אם ניקח בחשבון את המודל הבולט ביותר, המודל הישראלי".

רינה פרידור: ככה רואים אותנו בעולם, ולא אחד ולא שניים.

רינה פרידור: צריך להזכיר את זה, שזו תכנית ממשלתית ישראלית שהצליחה והצליחה בזה שהיא השיגה את היעדים שלה, ובעולם בכל אופן היא מאוד מוערכת.

רינה פרידור: אנחנו מגיעים לעניין קיצוץ התקציב.

רינה פרידור: מלי כבר הזכירה, התקציב שלנו בשנת 2003 היה מאה שלושים מיליון שקל.

רינה פרידור: זה כבר תקציב מקוצץ דרך אגב, האוצר שם לנו באיזה שהוא תרגיל, ששי לא אשם בו אבל אנחנו נדבר עליו, חמישה עשר מיליון בצד משנת 2002 והשנה הודיעו לנו על שמונים וחמישה מיליון, אתמול כבר דיברו על שמונים מיליון.

רינה פרידור: המשמעות של העניין הזה היא לא פרופורציונלית.

רינה פרידור: המשמעות של העניין הזה שהכסף שיהיה לנו ילך להתחייבויות של שנה ב' וההתחייבויות שקשורות בזה הקודמות, וכסף לפרוייקטים חדשים יהיה אולי לעשרים וחמישה פרוייקטים שמאכלסים כשש חממות, שכדאי להפעיל אותם בהיקפים של כארבעה פרוייקטים לחממה.

רינה פרידור: מתוך עשרים וארבע החממות.

רינה פרידור: זה אומר הרס מוחלט של התכנית.

רינה פרידור: ואת המספר הזה צריך פשוט להבין.

רינה פרידור: זה לא קיצוץ, זה הרס של התכנית.

רינה פרידור: מפני שאולי במגזרים אחרים או בחברות גדולות הקיצוצים הם כואבים וקשים, אבל אצלנו אין שום שומן של הישרדות ואין עתודה לימי חרום והעסקים הקטנים האלה והמיזמים הקטנים האלה יתפרקו, ירדו לטימיון ויחד אתם התכנית.

רינה פרידור: אני לא צריכה להסביר לאנשים מה זה חממה טכנולוגית, אבל מאוד חשוב לי לצאת מנקודת מוצא נכונה לפני שאנחנו מתחילים לדבר.

רינה פרידור: יש כל מיני דיבורים, יש קרנות הון סיכון, יש כסף.

רינה פרידור: זאת המציאות.

רינה פרידור: הכסף הפרטי לא הולך לשלב הזה.

רינה פרידור: ותהיה הקרן גדולה וחזקה ככל שתהיה.

רינה פרידור: אנחנו מדברים על השלב שאדם יחיד יש לו רעיון בדרגת בשלות מסויימת מאוד בוסרית, הוא עוד לא הוכיח שום דבר, אין לו שום תשתיות מסביבו ומתחתיו, והאדם הזה בלי איזו שהיא תכנית מיוחדת, וזאת התכנית שהקמנו בשבילו, אין לו שום סיכוי לעשות את קפיצת הדרך, זה מה שאנחנו עושים עבורו, ולהגיע בתום תקופת החממה, עם כל מה שהוא מקבל בחממה, למצב שכסף פרטי דבר איתו ברצינות.

רינה פרידור: חלק משקיע, חלק לא משקיע, אבל העיקר מדבר אתו ברצינות.

רינה פרידור: לכסף הפרטי יש כבר במה לגעת, יש כבר רעיון מוגדר, הוכחת יתכנות, הבנה של השוק, הגדרה של המוצר, איזה שהוא מודל עסקי, מה שלא היה בהתחלה ומה שהחממה גרמה לכך שיהיה בתום השנתיים.

רינה פרידור: הדרך עוד ארוכה ורבה.

רינה פרידור: כל אחד מהפרוייקטים צריך הרבה יותר כסף והרבה יותר זמן.

רינה פרידור: אנחנו מדברים על פיתוח מוצרים מבוססי טכנולוגיה, וההצדקה לזה שהמדינה מתערבת דרך התכנית בצורה מאסיבית היא כשל שוק מוחלט בהטמעה של הרעיונות האלה ובנתינת ההזדמנות לרעיונות האלה להוכיח את עצמם.

רינה פרידור: זאת התכנית.

רינה פרידור: לא יותר מזה.

רינה פרידור: זאת אומרת כשבאים ואומרים לי צריך עוד כסף, צריך עוד זמן, בטח שצריך עוד כסף, בודאי צריך עוד זמן, ואנחנו מקוים שחלק גדול מהבוגרים שלנו באמת יגיעו לכסף הזה, אבל אז הוא כבר יהיה ברובו ממקורות פרטיים.

רינה פרידור: אבל בלי ההתנעה המאסיבית הממשלתית בהתחלה זה לא היה מתרחש.

רינה פרידור: יש לי את אחת הדוגמאות הכי יפות, יושב פה מור אמיתי, מנכ"ל קופיוג'ן, ויש לי פה ציטוט ממי שיזם את חברת קומפיוג'ן, אמר מי שיזם והקים את חברת קומפיוג'ן בחממת שדה בוקר, היו שלושה יזמים צעירים מאוד, אחרי צבא פחות או יותר, הוא אמר: יגידו אנשים מה שיגידו על פרוייקט החממות אבל בלעדיו לא היתה היום קומפיוג'ן.

רינה פרידור: אני לא הייתי מסוגל להסביר מה הרעיון הזה שלנו לאף משקיע.

רינה פרידור: היתה פחות מודעות לביו-טכנולוגיה בארץ, ולערבב עם זה מחשבים, זה לא נפל לקריטריונים של אף אחד, עד שעשינו את המכירה הראשונה.

רינה פרידור: וזה הסיפור של החממות.

רינה פרידור: מתן הזדמנות.

רינה פרידור: אז בחלק יפה אנחנו מצליחים לאפשר לאנשים להוכיח את עצמם, בחלק אחר הם נכשלים, אבל הכשלון זה הסיכון שהמדינה לוקחת, כי אם לא היה סיכון אפשר היה ללכת לבנק ולקבל את הכסף.

רינה פרידור: ואת זה צריך להבין.

רינה פרידור: יש לנו עשרים וארבע חממות פרושות על פני כל הארץ ויש משמעות גדולה לפרישה הזאת, כי למעלה ממחצית החממות שלנו נמצאות באיזורים פריפריאליים ועוד שלוש חממות פועלות בירושלים, שזה לא איזור פריפריאלי אבל זה איזור חשוב.

רינה פרידור: ככה שיש פרישה טובה מאוד.

רינה פרידור: המיזם שלנו ממומן כמו שאתם יודעים במענק של בין שלוש מאות לחמש מאות אלף דולר, פרוייקטים בפריפריה מקבלים יותר מאשר במרכז הארץ, כשהממשלה נותנת שמונים וחמישה אחוז והכסף הפרטי צריך להביא חמישה עשר אחוז.

רינה פרידור: היזמים בדרך כלל לא מביאים את זה והחממה עוזרת להם להביא את זה ממקורות פרטיים.

רינה פרידור: היום בחממות המופרטות לפחות המקורות הפרטיים הם בעלי החממה והם מראש מקבלים את האחריות להביא לפחות את המימון הזה למשך תקופת החממה.

רינה פרידור: בדרך כלל הם מביאים יותר, כי הם כבר שותפים שיש להם אינטרס בעניין והם רוצים לעשות את הדבר בדרך הנכונה ביותר והכי מהר שאפשר ולהגיע הכי מהר לשוק.

רינה פרידור: אז המימון המשלים הוא בדרך כלל יותר ולפעמים הרבה יותר מהחמישה עשר אחוז.

רינה פרידור: יש לנו בכל נקודת זמן כמאתיים מיזמים פועלים בנקודות התקדמות שונות בכל החממות.

רינה פרידור: עשרים וארבע חממות אמרתי, ובכל חממה כל שנה יתקבלו ארבעה חמישה פרוייקטים, יצאו ארבעה חמישה פרוייקטים, חיים או מתים, וזה מכשיר משומן שעובד נהדר.

רינה פרידור: אני רוצה שוב לספר לכם, חזרתי משני כנסים השבוע, היה לי שבוע מאוד צפוף, בצרפת ובמכסיקו.

רינה פרידור: מה שקורה בחממות טכנולוגיות בעולם, הם מופעלים בצורה של נכסי דלא-ניידי שמתקיימים מהשכר דירה ומהתשלום על שירותים והם מהר מאוד מתמלאים בחברות שלא רוצות לצאת ושגם הבעלים לא רוצים להוציא אותם, כי מהבוגרים יותר קל לגבות את הכסף ומהחדשים הבעייתיים נורא קשה לגבות כסף.

רינה פרידור: והמטרה מוחמצת פעם אחרי פעם, והם בעצמם כבר מספרים את זה.

רינה פרידור: פעם אני הייתי אומרת את זה.

רינה פרידור: עכשיו אני שומעת את זה, זה מה שקורה להם.

רינה פרידור: אצלנו זה לא יכול לקרות.

רינה פרידור: יש חלון זמן, נותנים את ההזדמנות, בתוך חלון הזמן, עם קצת בית הלל וקצת הארכה, לא הגדלת תקציב, רק מי שחוסך מקבל את ההארכה ,אתה צריך לעזוב את החממה.

רינה פרידור: ניצלת את ההזדמנות, כל העולם לפניך.

רינה פרידור: ותמיד יש מקום לפרוייקטים חדשים.

רינה פרידור: עוד לא קרה לנו שחממה לא קיבלה פרוייקט בגלל חוסר מקום וחוסר כסף.

רינה פרידור: וזה אחד הגרפים הכי חשובים שלנו.

רינה פרידור: מה שאנחנו מראים פה, זו שאלה שאני נשאלת בדרך כלל, זאת שנת התחלת התכנית, והגרף האדום זה הכספים הממשלתיים שהושקעו בתכנית והגרף הכחול זה הכספים הפרטיים שהושקעו בפרוייקטים.

רינה פרידור: זה לא כולל את מה שהושקע בחממות, שזה עוד כסף.

רינה פרידור: אם אתם שמים לב, בשנת 1998 היתה נקודת האיזון, ומשנת 1998 ועד סוף שנת 2002, חמש שנים הממשלה השקיעה בתכנית החממות מאה מיליון דולר, והכסף הפרטי הגיע לחמש מאות מיליון דולר.

רינה פרידור: והפער כמו שאתם רואים הולך וגדל.

רינה פרידור: וזה כל הסיפור.

רינה פרידור: החממות האלה התחילו כסיפור פילנטרופי פחות או יותר.

רינה פרידור: זאת אומרת אני אף פעם לא חשבתי שזה פילנטרופי, אני מהתחלה פעלתי כתכנית מקצועית עניינית עסקית אבל בציבור, בגלל הרקע וכל מה שהיה, והיו גם קצת כספים פילנטרופיים.

רינה פרידור: היום כפי שאתם רואים הכסף הפרטי מצביע ברגלים, וזאת המטרה בעצם שרצינו להשיג, להטמיע את הכסף הפרטי בעזרת הרבה פחות כסף ממשלתי.

רינה פרידור: וזה עובד.

רינה פרידור: אנחנו רואים פה מצבם של חברות שסיימו את תקופת החממה בחמש השנים האחרונות.

רינה פרידור: מי שפעיל בתוכם זה למעלה מחמישים אחוז.

רינה פרידור: בדרך כלל החברות שיוצאות מחממה ומגייסות השקעות, שזאת המטרה שלנו, הם למעלה מחמישים אחוז.

רינה פרידור: בשנת 2000 הגענו לשבעים ושישה אחוז.

רינה פרידור: חזרנו למימדים של לפני שנת 2000 ואנחנו נמצאים בסביבות החמישים אחוז של הצלחה בגיוס הון פרטי לחברה שיוצאת מחממה, שזאת כמו שאמרתי המטרה שלנו.

רינה פרידור: זה אחוז מאוד גבוה.

רינה פרידור: מקובל בעולם שסטרט-אפס מטכנולוגיה, שלוש שנים מיום ההתחלה, עשרה אחוז שורדים.

רינה פרידור: אנחנו מדברים על אחוז הישרדות.

רינה פרידור: מה שיהיה אחר כך, הכל יכול לקרות.

רינה פרידור: אבל אחוז הישרדות מאוד מאוד גבוה כפי שאתם רואים.

רינה פרידור: מתוך עשרים וארבע החממות שלנו שתים עשרה פועלות במסלול המקורי, המסורתי, ושתים עשרה כבר נמצאות במסלול ההפרטה.

רינה פרידור: שבע מתוך המופרטות פועלות בפריפריה ושתיים מתוך המופרטות פועלות בירושלים.

רינה פרידור: בין קבוצות המשקיעים שלקחו על עצמם אחריות בחממות המופרטות נמצאות קרנות כמו GCB, ורטקס, אינפיניטי, טבע, פיטנגו, גיזה, ויטא-לייף, סטייג'-ואן, קרן שלום, ועוד רבות נוספות.

רינה פרידור: ויש עוד משקיעים חיצוניים בתוך הקרנות האלה שאני לא יודעת להגיד מי הם אבל הם קיימים.

רינה פרידור: בחממות המסורתיות יש גם קבוצות חזקות של משקיעים פרטיים, שזה קבוצת רד, האחים זיסאפל, בחממת רד בתל השומר וקבוצת עופר בחממת ניות בנצרת.

רינה פרידור: העניין של ההפרטה היה הימור שאנחנו לקחנו.

רינה פרידור: היה הימור גודל מאוד.

רינה פרידור: ואנחנו חשבנו שאנחנו נצטרך לרוץ אחרי המשקיעים ולשכנע אותם.

רינה פרידור: מה שקרה זה שהמשקיעים רצו אחרינו, ואנחנו היינו בעמדה מצויינת שיכולנו לסנן כמו שצריך משקיעים, ומי שיושב פה יודע שאנחנו דחינו חלק גדול מאוד מהמשקיעים והקריטריונים שלנו היו קודם כל שהם יעמדו בהתחייבות הבסיסית של שני מיליון דולר במשך שלוש שנים, שזה הניהול של מנהלת החממה, וכל המימונים המשלימים שצריך לחמישה פרוייקטים בשנה במשך שלוש שנים, זה בערך שני מיליון דולר.

רינה פרידור: אבל זה לא היה מספיק.

רינה פרידור: אנחנו רצינו לראות שמדובר בקבוצות שמה שמעניין אותם זה השלב הבא.

רינה פרידור: זאת אומרת שהם יוכלו, שיהיה להם לתוך מה להיכנס בהשקעות הגדולות הבאות.

רינה פרידור: ואחרי שהשתכנענו בזה, וגם שיש להם את היכולת ואת המיומנויות המקצועיות לעשות את זה בשלבים הבאים, רק אז אישרנו את הקבוצות, וכמו שאתם רואים הקבוצות הן קבוצות חזקות מאוד.

רינה פרידור: זה קורה בתקופה שכסף פרטי בכלל לא מושקע במיזמים מבוססי טכנולוגיה, בודאי לא בשלבים יותר ראשוניים, ובעצם זאת היתה כמו שאמרתי הצבעה ברגליים.

רינה פרידור: לכן אנחנו צריכים לעשות את כל המאמצים כדי להגן על התכנית הזאת.

רינה פרידור: המשמעויות הן מאוד קשות של תקציב מהסוג הזה שלא יאפשר לנו לעמוד בהתחייבויות מול המשקיעים, שכמו שאמרתי הצביעו ברגלים ולקחו אחריות ושמו את כספם בחממות.

רינה פרידור: אני לא יודעת איזה מסמך קיבלתם מוועדת הכנסת, אבל במסמך שאני הפצתי ואני חושבת שרובכם קיבל אותו בזמנו, כשהודיעו לנו על הקיצוץ הגדול הזה, אז אני ציינתי כמה נתונים מאוד חשובים שצריך לזכור אותם.

רינה פרידור: הנתון הראשון הוא שהרוב המכריע של הפרוייקטים בחממות לא היה מתבצע אם לא היתה ניתנת לו הזדמנות.

רינה פרידור: זאת אומרת זה לא חממות מול קרנות הון סיכון בכסף פרטי.

רינה פרידור: אנחנו מדברים על פלח שלא היה מתקיים בלי ההזדמנות המיוחדת הזאת.

רינה פרידור: ואני יכולה להגיד לכם שתשעים וחמישה אחוז לפחות היה נעלם מהנוף או מאחר את השוק.

רינה פרידור: יש גם את העניין של להגיע בזמן אל השוק.

רינה פרידור: הנתון השני ראיתם אותו, שבחמש השנים שעד סוף 2002 המדינה השקיעה מאה מליון דולר והמגזר הפרטי שם חמש מאות מיליון דולר.

רינה פרידור: למעלה מחמישים אחוז מהפרוייקטים בוגרי החממות מצליחים לגייס לקראת סיום התקופה השקעה פרטית שמאפשרת להם המשך של לפחות שנתיים.

רינה פרידור: עשרות חברות בוגרות חממה פועלות בהצלחה במשק הישראלי, מעסיקות, מפתחות, מגייסות ומוכרות.

רינה פרידור: יש לי רשימה שנוכל לרפרף עליה ביחד, כי תמיד שואלים אותי תגידי שמות.

רינה פרידור: יש לי פה רשימה שיש בה שמות טובים ומכובדים של חברות מוצלחות, ואני רוצה להדגיש שההצלחה היא לא רק יציאה לבורסה.

רינה פרידור: אלה הדברים החשובים שרציתי להגיד.

רינה פרידור: לגבי הנזק שייגרם כבר ציינתי את העניין בתקציב, ואת השאר אנחנו נשמע מהאנשים שיושבים פה.

מל פולישוק-בלוך: אחד מהדוחפים לכל הרעיון הזה, נכון?

מיכה חריש: התכנית היתה כבר קיימת, היא היתה בשנה, עוד לא בשניה, עוד ראינו מה תהיה התוצאה של הגל הראשון של השנתיים, כמה מהם יצליחו וכמה לא.

מיכה חריש: ואולי זאת הנקודה הראשונה שהייתי רוצה לציין.

מיכה חריש: ההערכות המוקדמות לגבי סיכויי ההצלחה של הפרוייקטים בחממות היו בסדר גודל של כעשרה עד חמישה עשר אחוז.

מיכה חריש: אלה הממוצעים בעולם של הצלחה בחממות טכנולוגיות.

מיכה חריש: אני זוכר את העניין, כי אני התחלתי להיות מודע כשאמנם לא התחלתי את התכנית אבל כשבתכנית שלי התבלטו כתשעים אחוז מאלה שעל פי התחזית לא מצליחים.

מיכה חריש: בתום השנתיים גילינו שאחוז ההצלחה היה הרבה יותר גבוה מאשר הצפי.

מיכה חריש: זה מסתובב היום סביב החמישים אחוז, בגל הראשון היה אפילו יותר, כי באופן טבעי המיון היה הרבה יותר קפדני וההיצע היה הרבה יותר נרחב.

מיכה חריש: אבל שאלנו גם את השאלה מה קורה עם אלה שלא מצליחים.

מיכה חריש: והתשובה היתה שבעצם ההכשרה הכי טובה לחברות ההיי-טק במדינות ישראל ניתנת בחממות הטכנולוגיות.

מיכה חריש: קיבלו אותם בשמחה גדולה מאוד כי לימדו את האנשים לא רק את מה שהם התמחו בו אלא גם בעצם הכשירו אותם לפעילות העסקית שמתלווה לפעילות ההיי-טק.

מיכה חריש: אני רוצה לתקוף את העניין מהרמה המקרו-כלכלית.

מיכה חריש: אין חילוקי דעות היום במדינת ישראל שהבעיה הראשונית הכלכלית, ולא רק הכלכלית, גם החברתית, זה ליצור מחדש צמיחה.

מיכה חריש: יש מנופי צמיחה שהם מוכרים, חלקם תשתיות, חלקם בעידוד עסקים קטנים, אבל המנופים על פי הניסיון בעלי הסיכוי הגבוה יותר לסחוב כלפי מעלה את המשק הם בתחומים של הטכנולוגיה והמדע.

מיכה חריש: הדבר המדהים שקרה שאין חילוקי דעות על ההנחות היסודיות.

מיכה חריש: קרה ההיפך, קרה פה איזה שהוא כשל, לפי דעתי, של הכנת התקציב וחלוקה של העדיפויות, כי אין לי צל של ספק בדבר אחד, הצעדים ההכרחיים שנעשו בקיצוץ התקציב יעמיקו את המיתון בארץ.

מיכה חריש: הם מצמצמים ביקושים, יגדילו גרעונות.

מיכה חריש: כדי להתחיל להפוך את המגמה מוכרחים ליצור צעדים של צמיחה.

מיכה חריש: אני לא סתם הזכרתי את העסקים הקטנים כי הם יוצרי התעסוקה הגדולים אבל הם לא בתחום הטכנולוגי.

מיכה חריש: הנושא הטכנולוגי והמדעי יכול לתת מחדש את אותו דבר שנתן בשנות התשעים, את העוצמה של מדינת ישראל בשוק הגלובאלי, קודם כל מבחינה כלכלית.

מיכה חריש: העובדה שבצמיחת המשק הטכנולוגי בנסד"ק מדינת ישראל היתה שלישית אחרי ארצות הברית וקנדה, היא היתה קודם כל הפגנת כוח כלכלית, ושנית היא היתה גם יצירת מעמד בעולם הגלובלי שבתוכו אנחנו משחקים, שהביא לגל ההשקעות הגדול למדינת ישראל שנתן אחר כך תנופה נוספת, ובואו נזכור, בהיי-טק, אנחנו מדברים על הפגיעה של הבעיה הבטחונית בתיירות, הפגיעה בהיי-טק, בנושאים של מסעדות ושל נדל"ן וכדומה היתה יותר גדולה מאשר הבעיה שהיתה לנו.

מיכה חריש: ישנו ויכוח על אינטל בקרית גת, צריך לבדוק איזו תעסוקה נוספת יש מחוץ לאינטל כתוצאה מאינטל שמייצאת גם בימים הכי גרועים מעל למיליארד דולר בשנה.

מיכה חריש: אם ההנחות האלה מקובלות אז צריך לראות מהם אותם המנופים.

מיכה חריש: ישנו המו"פ שעליו אין שום ויכוח עם האוצר, וכל השנים הם טענו, אפילו בויכוח על חוק עידוד השקעות הון בתעשיה, הם טענו המו"פ זה המנוף הגדול, המו"פ התעשייתי על מרכיביו.

מיכה חריש: גם שם יש קיצוץ.

מיכה חריש: אני אגיע לתקופה האקטואלית.

מיכה חריש: המיתון בתחום ההיי-טק העולמי מתחיל להראות סימנים של סיום.

מיכה חריש: ארצות הברית מתחילה לצמוח, יפן מתחילה לצמוח, אירופה מתחילה לצמוח.

מיכה חריש: יש סימני צמיחה.

מיכה חריש: חלק מהתעשייה הישראלית מתחילה להרגיש את הביקושים.

מיכה חריש: אין ספק שההתפרצות הבאה, אני מקווה שהיא לא תהיה בסדרי גודל של סוף התקופה של 2000 אלא עליה יותר מתונה, תופיע בארצות הברית כמה חודשים לפני שהיא תופיע בישראל.

מיכה חריש: ודאי בתחום ההשקעות.

מיכה חריש: מאחר ויש כוח אדם מובטל בתחום ההיי-טק בארץ, שזאת העתודה לצמיחה העתידית, וב92-' היינו עדיין מהנדסים מאוד זולים, עם מחסור של מקומות עבודה, 95' כבר היה מחסור בכוח אדם, הסכנה שכוח אדם איכותי יברח מהארץ בתקופה של כמה חודשים היא סכנה מאוד גדולה.

מיכה חריש: בתוך המעגל הזה לחממות יש כמה איכויות מיוחדות.

מיכה חריש: ראשית הזכרתי כבר את הכשרת כוח אדם, שחלקו יוצר תעסוקה בתוך חברות חדשות ויוזמות חדשות וחלקם יוצרים כוח אדם איכותי נוסף בתעשיות ההיי-טק הישראלי.

מיכה חריש: דבר שני, בתחום של הטכנולוגיה והמדע זה הדבר היחידי שמפוזר מקצרין עד דימונה.

מיכה חריש: אם נבדוק את יתר תקציבי המו"פ הם מתמקדים באופן טבעי בכמה ריכוזים גדולים, שהם תל אביב, חיפה, מכון ויצמן, האיזור של נס ציונה.

מיכה חריש: אפילו בין חיפה לתל אביב לעתידים, בחדרה לא נמצא היי-טק.

מיכה חריש: ולכן יש לזה גם מנוף של יצירת תשתיות לטכנולוגיה ומדע באותם המקומות שמוכרחים איך שהוא להעלות אותם.

מיכה חריש: אני חושב שבכל המכלול הזה ההורדה של התקציבים היא לא גודלת.

מיכה חריש: ואפשר להסביר אותה רק בדבר אחד.

מיכה חריש: בעומס של התמודדות עם קיצוצי תקציבים חוסר תשומת לב לנושאים שהם מחוללי הצמיחה ומחוללי ההכנסות שבאות לאחר מכן.

מיכה חריש: מילה אחרונה, כל שקל או דולר שמופקד בתוך החממות הטכנולוגיות חוזר למדינה למעשה במכפלות גדולות מאוד.

מיכה חריש: אבל גם מבחינת החישוב התקציבי העתידי של המדינה יש פה השקעה שחוזרת בטווח קצר מאוד יחסית.

מל פולישוק-בלוך: חודשים גם מפי אלה שהיו במערכת קודם, כי קשה מאוד לשכנע בביצוע של הדברים.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת כולם מסכימים שזאת הדרך, את הנאום הזה שאתה נאמת עכשיו אני נאמתי לפני שר האוצר שלוש פעמים לפחות, והוא הסכים אתי שאכן זאת הדרך, ומי כמו ביבי מקושר להיי-טק, ובכל זאת קיבלנו את התוצר הזה.

מל פולישוק-בלוך: אז אני במקומות אחרים כבר אמרתי את זה בצורה הכי בוטה שאני יכולה לומר, שלצערי הרב לא ביבי מנהל את משרד האוצר אלא אגף התקציבים.

מל פולישוק-בלוך: ולכן זאת התוצאה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא אומרת את זה מתוך השמצה או לא השמצה.

מל פולישוק-בלוך: זו פשוט עובדה.

מל פולישוק-בלוך: אגף התקציבים תפקידו להסתכל על תקציב המדינה ולראות את השורה התחתונה, האם אנחנו חורגים או לא חורגים, וטוב שכך.

מל פולישוק-בלוך: אבל הוא חרג מסמכויותיו והוא בעצם קבע לנו תקציב שמחסל כל סיכוי לצמיחה פה במדינת ישראל, ועל כך אני מלינה ובגלל זה אנחנו פה, כדי לשכנע אותו שצריך לעשות אחרת, את משרד האוצר כולו, לא רק את הנציג שנמצא פה.

שי יפתח: נמצאים כרגע.

שי יפתח: נראה לי שהדיון קצת התנתק מהמצב.

שי יפתח: אנחנו מדברים על קיצוץ, אני חמש שנים באגף תקציבים ואני מכיר גם את ההיסטוריה קצת לפני, אנחנו מדברים על קיצוץ, אמנם הוא קיצוץ גם בצד ההוצאה וגם בצד ההכנסות.

שי יפתח: אם לא היה הקיצוץ הזה אז לחברות שהיו יוצאות מהחממות לא היה סיכוי להתקיים יום אחד אחרי.

שי יפתח: כי הסקטור הפרטי לא היה יודע לגייס הון בשוק ההון.

שי יפתח: צריך להבין, זו המשמעות של גרעון.

שי יפתח: זה הקונטקסט.

שי יפתח: בסופו של דבר הסיוע לחממות, חשוב ככל שיהיה, לא יכול לחפות על מצב שבו כתוצאה מגרעון הממשלה נאלצת לגייס בשווקים, להנפיק אג"חים, לגייס, היא בעצם לוקחת את המטרות של הסקטור הפרטי.

שי יפתח: זה לא מכסה, בסופו של דבר גם מי שפועל פה, היה מפסיק לעבוד פה, אני מדבר במונחים ארוכי טווח.

מל פולישוק-בלוך: ממשיך.

מל פולישוק-בלוך: אף אחד מהיושבים פה לא מנותק מהמציאות הישראלית.

מל פולישוק-בלוך: כולנו מבינים ויודעים שיש קיצוץ נוראי בתקציב.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה שלא תחשוב שאנחנו לא יודעים איפה אנחנו חיים.

שי יפתח: מערכת יחסי הגומלין בין השלטון לבין המגזר העסקי, המשמעות של גרעון מול המשמעות של סיוע, זה לא עומד בקנה אחד.

שי יפתח: עניין, לגבי הקיצוץ, השרים אוהבים לקבוע מה קורה בתוך תקציב משרדם.

שי יפתח: הדרך הכי נוחה לנו והכי טובה, כמו שאנחנו רואים אותה, היא לבוא ולהגיד שצריך לקצץ בפעילות א' או בפעילות ב' כי היא לא תומכת בצמיחה, או מכל סיבה אחרת, היא לא יעילה או כל מה שאנחנו לא רוצים.

שי יפתח: בפועל מה שקורה שכמובן כל שר מתנגד למה שקורה אצלו ואז אנחנו מקבלים את הקיצוץ שהיה לנו בפעם האחרונה, שהוא ברובו קיצוץ שאנחנו קוראים לו קיצוץ רוחבי בעברית תקנית, ובמקרה הזה בגלל היקף השינוי הפיסקלי מדובר בקיצוץ די גדול, בקיצוץ של כשלושים אחוז מהתקציבים שהם לא קשיחים.

שי יפתח: במעבר משנת 2002 לשנת 2003 קיצוץ של כשלושים אחוז.

שי יפתח: וזה לא רק בתקציב המדען הראשי.

שי יפתח: להבדיל צריך להגיד את זה ואנחנו נגיד את זה בכל פעם, המדען הראשי, ובכלל תקציבי המו"פ, לפחות מה שתחת אחריותי, לא קוצצו קיצוצים ייעודיים.

שי יפתח: להבדיל נאמר בתקציב משרד הבטחון הקיצוץ ייעודי, ספציפי, ומעבר לזה הוא היה שותף לקיצוץ הרוחבי.

שי יפתח: תקציב המדען הראשי שמנו אותו בצד ואמרנו מה שרוחבי רוחבי, אתה לא יכול להגיד או.

שי יפתח: קיי.

שי יפתח: , אני מוציא משרד אחד או פעילות מסויימת אחת מתוך הקיצוצים הרוחביים שאנחנו מחייבים בהם את כל משרדי הממשלה.

שי יפתח: במובן הזה בהחלט מדובר בקיצוץ רחב, אבל אני מזכיר עוד פעם, אנחנו די שמרנו, לפחות ניסינו לשמור.

שי יפתח: ואין אפשרות להבדיל ולהגיד או.

שי יפתח: קיי.

שי יפתח: , אז המדען הראשי יוצא החוצה או משרד התמ"ס יוצא החוצה ופה אנחנו מקצצים פחות.

שי יפתח: זה בסופו של דבר סדרי עדיפויות.

שי יפתח: הצדדים.

שי יפתח: בסופו של דבר שרים בממשלה, הממשלה החליטה על סדרי עדיפויות, וזו המשמעות של להחליט על סדרי עדיפויות.

שי יפתח: אתה יכול להחליט שאתה מקצץ במקום מסויים, אתה יכול להחליט שאתה מקצץ קיצוץ רוחבי, וכל שר בטוח שהפעילות שלו היא הפעילות הכי חשובה.

שי יפתח: תשאלו את שר השיכון, הוא יגיד לכם שהפעילות שלו היא הפעילות הכי חשובה ואם אנחנו נתמוך בענף הבנייה בוודאות המשק יצא ממיתון.

שי יפתח: כל כלכלן שמבין קצת את ענף הנדל"ן יגיד שזה לא נכון, אבל הוא יגיד שזה כן.

שי יפתח: הדיון הוא לא דיון בין כלכלנים, הדיון הוא דיון בממשלה, דיון של סדרי עדיפויות.

שי יפתח: מעבר לזה, כמו שאמרת יש אפשרות בתוך משרד, כל שר יחליט על סדרי עדיפויות, לנהל את תקציבי משרדו.

שי יפתח: אנחנו גם הצענו לשר התמ"ת לשנות סדרי עדיפויות בתוך המשרד.

שי יפתח: והוא מסיבות שלו החליט שהוא לא מעוניין, לא כרגע.

שי יפתח: מיליארד שקלים.

שי יפתח: אין לי את המספר המדוייק, זה בסביבות שני מיליארד.

שי יפתח: קצת פחות.

שי יפתח: אני אעביר לכם את המספר המדוייק.

שי יפתח: זה גם משתנה, זה תלוי בהיקף העודפים שמועברים.

שי יפתח: אני יכול להעביר לכם את המספרים.

רינה פרידור: שנעלמו.

רינה פרידור: אתה מציג פשוט מספר לא נכון.

שי יפתח: להנהלת המשרד, לעשות איזה שהוא שינוי בסדרי העדיפויות ובין היתר להקצות יותר מקורות למחקר ופיתוח בהנחה שמחקר ופיתוח התשואה שלו יותר גבוהה.

שי יפתח: ובחרו שלא לעשות את שינוי סדרי העדיפויות הזה.

שי יפתח: בסופו של דבר בעולם של מגבלת תקציב יש מגבלות, ולפעמים גם זה נפגע.

שי יפתח: אני אומר עוד פעם, זה נכון שמחקר ופיתוח זה השקעה ממשלתית, והפיתוח של התחום והסרת חסמים כמו שעושים בתכנית החממות יש לו משמעות, ויש מקום להשקעה כזאת.

שי יפתח: גם אנחנו חושבים שבסופו של דבר יש למחקר ופיתוח השפעה חיצונית חיובית ולכן רצוי שהממשלה תתרום כי אותה השפעה חיצונית כמובן שהמשקיע הבודד והיזם הבודד לא רואה.

שי יפתח: אבל גם אנחנו בסופו של דבר בתוך מגבלת המקורות.

מל פולישוק-בלוך: אותך כמי שמרכז תעשיה ומסחר, זאת אומרת פרופר את הנושא הזה, האם אתה כאחראי על הנושא הזה מנסה למשוך יותר תקציבים או מנסה לשכנע לפחות את החברים שלך באגף התקציבים שכדאי, לא בגלל שיש אינטרס כזה או אחר אלא כדאי למדינה להשקיע.

שי יפתח: בתוך תקציב של משרד התמ"ת, אנחנו מנסים לשכנע, וזה בעיקר מול הקולגות שלנו במשרד התמ"ת, וגם בעבודה משותפת או עבודה רוחבית פנימה שלנו, אבל זה במקום מאוד מסויים, מאוד מוגדר, פורום תל"ם, ששם אנחנו מנסים לעגן תקציבים של כמה משרדים, וגם זה היום הופך להיות מאוד מאוד קשה, לטובת תמיכה בפרוייקטים, פרוייקטים של מחקר ופיתוח אבל זה פרוייקטים במחקר ופיתוח קצת יותר ארוך טווח, שמתבצע רובו באוניברסיטאות.

מל פולישוק-בלוך: אני מוכרחה להגיד לך רינה שאני נדהמתי לשמוע שיש לכם חמישים ואחד אחוזי הצלחה, כשזה מקובל עשרה.

מל פולישוק-בלוך: היה לפני שבוע כנס בניו-יורק של הרבה מאוד משקיעים, היה שם שר התמ"ת, שמעתי מאנשי עסקים שהיו שם.

מל פולישוק-בלוך: מסתבר שעדיין ישראל נחשבת כמקום שהכי כדאי להשקיע בו, למרות המצב הפוליטי.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מושווים במספרים אבסולוטים ללונדון, לאנגליה, היכן אנשים מתכוונים להשקיע בשנת 2004.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת בהחלט מתייחסים אלינו כמקום שצריך להשקיע.

מל פולישוק-בלוך: בטבלה שמראה את ההשקעות בפועל שנעשו של קרנות הון סיכון ישראל עומדת במקום הראשון.

מל פולישוק-בלוך: הדיבורים שנאמרו שם הלא פורמלים מדברים על זה שאם אתה הולך להשקיע במו"פ או באיזה שהוא רעיון חדש קודם כל תבדוק בישראל האם עוד לא עשו את זה, כי הרעיונות מתגלגלים פה ברחוב.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו, תסלחו לי על הביטוי, המטומטמים, שלא מבינים שיש לנו כאן את ביצת הזהב ולא משתמשים בזה.

מל פולישוק-בלוך: אז עושים חתך רוחב.

מל פולישוק-בלוך: ומקצצים את המקום היחידי שיכול להביא צמיחה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מבינה את זה, אני אמנם לא כלכלנית בכירה, לא פרופסור למתמטיקה ולא לכלכלה, אבל ההיגיון הבריא צריך להתחיל לעבוד גם במשרד האוצר, מה לעשות.

אליעזר כהן: צמיחה עיקרי?

שי יפתח: ולתמיכה ממשלתית במחקר ופיתוח מתוך ראיה שבסופו של דבר יש לזה השפעות חיצוניות חיוביות.

ערן דודזון: חממת הטכניון.

ערן דודזון: אנחנו עובדים עם ארבע קרנות הון סיכון, נציג של אחת מהם נמצא פה, קרן נוספת שלום, קרן נוספת ויטל-לייף שמושקעת בבוסטון-סיינטיפיק, חברת הציוד רפואי אחת הגדולות בעולם, שותפה באופן מאוד ישיר בחממה שלנו, כבר השקיעה באחת מחברות החממה, וג'ונסון אנד ג'ונסון, שהשקיעה אצלנו בחממה ישירות בשלוש חברות בשלב ההקמה, שזה נדיר מאוד שחברה כל כך גדולה מתחילה ומשקיעה בשלב ההקמה, כל זה בזכות העובדה שקרנות הון סיכון מקצועיות מנהלות את החממה ולא מדינת ישראל.

ערן דודזון: יש לזה משמעויות גם פוליטיות בינלאומיות שעלולות להתגלגל לצערי למימדים חמורים, שבוסטון סיינטיפיק, ג'ונסון אנד ג'ונסון, קרן הון סיכון בשם הרבור-וס גם היא שותפה אצלנו, קרן הון הסיכון הגדולה בעולם, יבינו שאנחנו הולכים לסגור את החממה הזאת.

ערן דודזון: זה פרט נוסף למה שהוצג קודם, זה גם מעשים שבוצעו בישראל, השקעות בפועל.

ערן דודזון: אני רק מנסה להוסיף זוית ראיה נוספת על מה שנאמר ולא לחזור על דברים שנאמרו קודם.

ערן דודזון: היום, ואני פה מייצג למעשה את כל החממות המופרטות בישראל כיושב ראש הפורום, השקעות הון סיכון בחברות בשלב ההקמה נעשות אך ורק בחממות הטכנולוגיות.

ערן דודזון: כל הקרנות הגדולות מחכות שנה, שנתיים, שלוש, להקטין סיכון ולראות שהחברות קמו.

ערן דודזון: אם נגדע להם את מקור ההשקעות היחידי היום, החממות, עוד כמה שנים נבין את המשמעות שפשוט לא יהיו יותר השקעות בחברות סטרט-אפ.

ערן דודזון: וזה ענף שמכניס לישראל מאות מיליוני דולרים של משקיעים זרים.

ערן דודזון: עוד נקודה שלא צויינה וצריך לזכור אותה, היום החממה שלנו, חממת הטכניון במיוחד אבל גם חממות נוספות מהוות אפיק יחידי למיסחור טכנולוגיה אקדמית.

ערן דודזון: הטכניון שותף שלנו בחממה.

ערן דודזון: יצא רק אתמול מכתב לכל המדענים בסגל האקדמי של הטכניון, כל מי שרוצה מוזמן, וזה גם בפועל קורה, להביא את הרעיון האקדמי לחברה עסקית במסגרת החממה.

ערן דודזון: אין אפיק אחר במדינה שלנו להפוך מחקרים אקדמים לחברות מצליחות.

ערן דודזון: פעם היה כמו שאמרתי, היום אין, רק דרך החממות.

ערן דודזון: דבר נוסף שלא הודגש, החממות היום החדשות, שהתחילו לפעול רק השנה, חתומות על חוזים.

ערן דודזון: אנחנו חתומים על חוזה עם מדינת ישראל.

ערן דודזון: התחייבנו ומסרנו ערבות בנקאית ,התחייבנו לעשות חמש השקעות חדשות כל שנה.

ערן דודזון: התחלנו לבצע אותם.

ערן דודזון: משמעות של ביטול חוזה היא אחרת מאשר קיצוץ תקציבי בכל מגזר אחר.

ערן דודזון: זה יכול להגיע לבית משפט ויש כאלה שכבר הולכים לכיוון הזה.

ערן דודזון: ואנחנו מנסים להימנע מזה אבל המשקיעים שלנו לוחצים לקיים חוזה ואם לא לבטל אותו, את המשמעויות הזכרתי קודם.

ערן דודזון: הדבר האחרון, אני לחלוטין לא מסכים עם האמירה שלך שפה מדובר בתמיכה במיגזר העסקי.

ערן דודזון: אנחנו לא צריכים תמיכה, לא אנחנו ולא קרן ורטר של מיליארד דולר וקרנות נוספות, לא צריכים תמיכה.

ערן דודזון: אבל המדינה צריכה לתמוך בחממות כי כמו שאמרתי אין דרך אחרת להתחיל מחדש את תעשיית ההיי-טק בישראל.

ערן דודזון: זאת הדרך היחידה.

דוד הלר: דרככם לחברי כנסת, שאחת ההצלחות הכי גדולות של מדינת ישראל נעשתה בעצם בתחום הזה של ההיי-טק על דרך של מינוף.

דוד הלר: זה אותו סיפור של יוזמה שעשרות בודדות של מיליוני דולרים הכניסו למדינה מספר מיליארדים.

דוד הלר: זה עשרות בודדות אולי של מיליארדים אבל הכניסו, ואפשר להראות את הקשר למינוף, לסיכון שהמדינה לקחה.

דוד הלר: אתה מדבר על מקורות ועל הקטנת המקורות, אני אומר אתם גם פוגעים מהגדלת המקורות ממקורות מחו"ל.

דוד הלר: קרנות הון הסיכון שנכנסו לנהל את החממות מביאות לא רק ידע ניהולי אלא גם יכולת גיוס של כספים ממקורותיהם בחו"ל וכל אחת מהקרנות שמעורבות פה כבר הוכיחה את זה.

דוד הלר: אחד הסיפורים המעניינים שאנחנו יודעים את זה למעשה, הזכיר את זה ערן קודם, שמעניין משקיעי חו"ל ,ואין הרבה דברים שמעניינים היום כסף חיצוני, שאנחנו מאוד מסתמכים עליו, זה סיפור החממות.

דוד הלר: כלומר החממות יכולות למשוך גם ישירות, כמו השתתפות של ג'ונסון אנד ג'ונסון, וגם משקיעי הקרנות, שרובם ככולם אלה משקיעים זרים, שמזרימים כסף לקרנות על מנת שישקיעו אותו הלאה במיזמים מעניינים דוגמת החממות.

דוד הלר: אני יכול לספר שמאז שאנחנו נכנסנו כשותפים לחממת הטכניון ואנחנו הפצנו את הסיפור הזה בקרב המשקיעים שלנו הזרים, תאגידים כמו היטאצ'י ואחרים, אנחנו שומעים כמה זה מעניין אותם, והם רוצים להעמיק את המעורבות שלהם כי הם יודעים שיש להם איזה שהוא כלי שדרכו הם יכולים לתעל את העניין שלהם העסקי ואת הכסף שלהם פנימה.

דוד הלר: והפעולה שלכם למעשה יכולה להמית את החממות תגדע למעשה את הכלי שדרכו יכול להיות מוזרם כסף חיצוני רב למדינת ישראל, דוגמת פרוייקט יוזמה, אבל כאן יש פרוייקט חממות שהוא סיפור הצלחה לא פחות ממנו.

יהושע לוינברג: בניגוד לך לא רואה פה השקעה שלכם במיגזר העסקי.

יהושע לוינברג: אני רואה פה שותפות בינינו לביניכם להנבטת אותם היזמויות.

יהושע לוינברג: אני מייצג קבוצה של משקיעים, שדרך אגב היא היחידה שעוסקת רק בהשקעה בחממות והיחידה שהפריטה שתי חממות.

יהושע לוינברג: אנחנו עד היום רק השקענו כסף.

יהושע לוינברג: המדינה הפריטה, אנחנו השתתפנו בהפרטה.

יהושע לוינברג: אנחנו רק משקיעים כסף בחממות.

יהושע לוינברג: לנו יש הרבה אפיקי השקעה.

יהושע לוינברג: אחת הסיבות שאני לפחות עושה את זה כי אני היה אלוהים בעזרי, ובין השאר בגלל שהמדינה עזרה לי לפני חמש עשרה שנה אז אנחנו מאוד הצלחנו כלכלית.

יהושע לוינברג: אני חושב שזו הדרך שלי לפחות ושלנו לעזור ליזמים צעירים.

יהושע לוינברג: אני רואה פה שותפות ביניכם ובינינו.

יהושע לוינברג: אנחנו עד היום השקענו מיליונים של דולרים, הבאנו מיליונים של דולרים ממשקיעים גרמניים בהמשך למה שאמר דוד הלר ויש לנו התחייבות חתומה מהם להשקיע בכל פרוייקט שאנחנו נצביע עליו ככדאי למשך השלוש שנים הקרובות.

יהושע לוינברג: בנק ענק, גרמני, שלא רוצה להיחשף בארץ.

יהושע לוינברג: ואנחנו עד היום לא הוצאנו דולר אחד מהחברות, אנחנו רק משקיעים, כמוכם.

יהושע לוינברג: ואני חושב שאתה צריך להסתכל על זה גם במובן של גרעון, אנחנו בגילת שילמנו מס הכנסה רק בעובדים או רק במס חברות במאות מליונים.

יהושע לוינברג: בעצם אתה צריך להגיד או.

יהושע לוינברג: קיי.

יהושע לוינברג: , איך פותרים את הגרעון, באמצעות צמיחה.

יהושע לוינברג: ולראות את זה כהשקעה ולא כמשהו שיוצר גרעון.

יהושע לוינברג: אם אנחנו נצליח עם החממות האלה אז בעצם הפסדנו הלוקאלי יצא בשכרנו לטווח יותר ארוך.

יהושע לוינברג: עוד נקודה אחת קטנה שאני חושב שכדאי להזכיר אותה, אני לא נציג העולים ואני יליד הארץ אבל ראיתי הרבה מאוד מהיזמים בקצרין למשל שהם עולים חדשים.

יהושע לוינברג: הסיכוי שלהם לגייס הון מקרן כמו ורטר עם רעיון לא בשל, עם תכנית עסקית שלא קיימת, עם עברית שכמעט לא קיימת עדיין ברמה שניתן להציג, גם לא אנגלית, אם לא היינו נותנים לאותו מדען רוסי לפתח את המד טמפרטורה מרחוק שלו או איזה שהוא קיט למציאת איזו שהיא מחלה, אף אחד לא היה נותן לו כסף.

יהושע לוינברג: ויש פה עניין שאותו יזם בקצרין או באריאל או בקרית שמונה או באופקים הסיכוי שלו לממש את החלום של אותו עולה חדש או תושב הפריפריה הוא אפסי אם החממות לא היו תומכות בזה.

יהושע לוינברג: ויש פה גם לדעתי עניין ציוני, לעזור לקליטת עליה ולעזור לתושבים מהפריפריה להקים תעשיות מתוחכמות במקום כמו אופקים, שבינינו, לא נעים לי להודות, אני לא הייתי מגיע לאופקים אם לא היתה לנו שם חממה.

יהושע לוינברג: וגם משקיעים אחרים אני לא מאמין שהיו מגיעים לאופקים אלמלא היתה חממה.

מל פולישוק-בלוך: לעולה חדשה שעשתה את זה דרך החממות.

מל פולישוק-בלוך: אבל אני רוצה לומר לכולכם, אני לא מבקשת לקצץ מהמיטות לחולים ומהמסכנים והנכים, אני באה וטוענת שהמשרד, משרד האוצר קבע, כהשקעה, כפי שאמרת, הוא גם שם את זה בסעיף השקעה, לא הוצאה, השקעה בתשתיות פיזיות, רכבות וכבישים, וזה מבורך.

מל פולישוק-בלוך: אבל אם ניקח שליש מהתקציב שהוקדש, שישה עשר מיליארד שקל שהם דיברו על תקציב לתשתיות לאומיות מסוג זה, ונגיד שתשתית לאומית שאנחנו מדברים עליה היא תשתית לא פחות חשובה, אולי היא בעצם יותר חשובה מכל תשתית אחרת, ניקח רק שליש, לא חצי מהתשתיות האלה, שזה חמישה מיליארד שקל, כהשקעה, לא כהוצאה, אולי התייחסות כזאת למספרים ולתכנים תביא את השינוי.

מל פולישוק-בלוך: יכול להיות שזאת הדרך.

מל פולישוק-בלוך: תחשוב על זה עד סוף הישיבה.

שי יפתח: עשרה מיליארד.

יהושע לוינברג: מיליארד אז התקציב של רינה לא היה מקוצץ.

קלרה וינוקור: פרוייקט אחד בחממה טכנולוגית בקרית ויצמן.

קלרה וינוקור: הפרוייקט שלי הצליח ובזמנו אנחנו העברנו את הפרוייקט הזה לחברה גדולה באנגליה, וכולנו היינו מרוצים, אבל אני לא רוצה לספר סיפורים אישיים, למרות שיש לי הרבה סיפורים אישיים על קליטת המדענים.

קלרה וינוקור: היום אני רוצה רק לשאול, כל הזמן אנחנו אומרים מילת מפתח כאן זה מו"פ.

קלרה וינוקור: אבל מה זה מו"פ, מחקר זה אוניברסיטאות.

קלרה וינוקור: פיתוח, אף חברה היום לא מוכנה לקחת פרוייקט לפיתוח לשנתיים.

קלרה וינוקור: אף חברה, אפילו חברה כמו אינטל, חברות שאני עובדת איתם, הם לא מוכנים לקחת פרוייקט לכמה שנים לפיתוח.

קלרה וינוקור: הם רוצים משהו קצר, כמה חודשים, פיתוח ולהתחיל לייצר.

קלרה וינוקור: אז פיתוח זה רק בחממות.

קלרה וינוקור: וזה לא משהו ייחודי לישראל.

קלרה וינוקור: זה התכנית הרגילה אפילו במכסיקו אני מבינה שהיום יש תכנית כזאת.

קלרה וינוקור: פתאום אנחנו שומעים שיש לקצץ בגשר הזה בין מחקר ופיתוח.

קלרה וינוקור: תכנית חממות זה הדרך היחידה להביא פרוייקטים חדשים.

קלרה וינוקור: אני לא מדברת על המשקיעים, פרוייקטים חדשים מעולים חדשים, להביא פרוייקטים מחו"ל, לא רק מרוסיה אלא גם מארצות הברית, מגרמניה.

קלרה וינוקור: היום מדברים על אנטישמיות, מצרפת יש המון אנשים שמוכנים לבוא, מדובר על הדוקטורים, עם ניסיון רב.

קלרה וינוקור: לבוא לכאן.

קלרה וינוקור: יש לנו דוגמאות כאלה.

קלרה וינוקור: כאן בירושלים יש חברות מצליחות.

קלרה וינוקור: מביאים פרוייקטים מוכנים.

קלרה וינוקור: אבל הם לא יכולים לקחת פרוייקט ומייד ללכת למסלול הרגיל של המדע.

קלרה וינוקור: מכל מיני סיבות.

קלרה וינוקור: הם צריכים זמן, וזמן הזה ותמיכה זה התכנית, תכנית החממות.

2482: השר משה נסים ואחר כך עם מיכה חריש.

2482: הייתי הראשון בארץ שהפריט אותה, בעצם הכניס את האחים עופר שותפים בחמישים אחוז.

2482: לא בארבעים ותשעה אחוז, בחמישים אחוז.

2482: ואת החממה הפריפריאלית המופרטת, עם ידידי שנמצא פה, איל ליפשיץ מפריגרין היינו הראשונים שחתמנו עם רינה את ההפרטה של החממה.

2482: אני רוצה עכשיו לומר מנקודת מבט של ראש עיר ומי שהיה בכנסת הזאת חבר כנסת וישב עם אגף התקציבים.

2482: בזמנו היה דיון בוועדת הכספים של הכנסת עם ועדת הכלכלה וועדת העליה.

2482: היו שמונת אלפים, תשעת אלפים מדענים שהגיעו מרוסיה.

2482: חיפשנו דרכים להחזיק אותם וחיפשנו כל מיני דרכים איך ההון האנושי הזה, הידע הזה, לא יברח מכאן.

2482: והצלחנו כל כך עם העניין הזה שששת אלפים ברחו לחוץ לארץ, ושלושת אלפים או שכבר הלכו לעולמם או שמזדקנים או שנקלטו פה ושם.

2482: הצבר כזה של ידע, של הון אנושי שהגיע לא קרה דבר כזה במדינת ישראל.

2482: שוב פעם, על אותם הדברים שאנחנו דנים פה בוועדה הזאת.

2482: אני ואמר את זה לך כבא כוח של אגף התקציבים.

2482: אנחנו הפסדנו את זה.

2482: אני מדבר כרגע על החממה הטכנולוגית.

2482: כשההיי-טק היה בסדר ואז הכסף היה נהדר, הכל טוב ויפה, אמרו מי צריך את החממות הטכנולוגיות.

2482: כשההיי-טק נפל אין משהו אחר שיכול להחזיק.

2482: את ההצהרות כמו: "אנחנו עמק הסיליקון", שאנחנו מספר אחד, עשי לי טובה, חברת הכנסת מלי פולישוק, אני לא קונה את זה.

2482: אנחנו הולכים להיות מדינת עולם שלישי, בטכנולוגיה ובטכניקה של משרד האוצר, עם אגף התקציבים.

2482: אנחנו הולכים להיות מהר מאוד מדינת עולם שלישי.

מל פולישוק-בלוך: חושבים שאנחנו בסדר.

2482: מבוסטון, נפגשתי עם אנשים שהם בעלים של חממות טכנולוגיות.

2482: כשאני בא ואומר שאני יושב עם איל ליפשיץ כאן, שהוא עשה אתי הסכם עם כרמל ורניה, בא כוח של מדינת ישראל, גם אתה בא כוח של מדינת ישראל, אנחנו עשינו הסכם, חתום.

2482: איך הפרצוף שלי מבחינת האמינות שלי, איך אני בכלל מצטייר לעולם, כאחד שעושה עסקים, מי יעשה אתי עסקים בכלל.

2482: אני עשיתי אתו הסכם חתום לשלוש שנים פלוס אופציה לעוד שלוש שנים.

2482: איזה מן דבר זה, ככה מקיימים הסכמים?

2482: כל הסיפור פה, בין מאה שלושים לשמונים וחמישה מליון, סה"כ ארבעים וחמישה מליון שקל.

2482: תעשה חשבון כמה עולה הכסף של השכר עבודה של כולם פה.

2482: אני מתנדב, לא מקבל כסף.

2482: אבל אחרים מקבלים כסף, תעשו חשבון, תסתכלו.

2482: הכי קל זה לשבת בעמדה של האוצר.

2482: אני ידוע את זה, ישבתי אתכם, ישבתי אתכם הרבה שנים שם.

2482: הכי קל להגיד פלט.

2482: מה זה פלט, בוא תהרוס את הכל.

2482: אנחנו נישאר עם הפיסחים, עם החיגרים, עם הקצבאות.

2482: איפה הצמיחה של המדינה.

2482: זה לא בקטע שלך, זה לא בקטע של הפקידים.

2482: אלה שמקבלים את ההחלטות יושבים שם מוגנים.

2482: אנחנו מכירים את זה.

2482: לכן אני פונה אליך ואני פונה למלי ולסיעת שינוי.

2482: אני ליכוד.

2482: אני פונה אליך, אם לא תפעילי לחץ פוליטי, חבל על הזמן.

2482: אתם תשימו את זה בדרישה.

2482: ח"כ כהן, אתה איחוד לאומי, וזה יתפוס.

2482: ולהגיד את זה, זה באינטרס הלאומי ממדרגה ראשונה, צריך לשים את זה במקום הראשון.

2482: ואולי תעשו קואליציה פעם אחת, לחבר ביחד את כל הגורמים הפוליטים, שיפסיקו לריב ובדבר הזה שיתאחדו ויגידו כולה ארבעים וחמישה מיליון שקל כדי שרינה פרידור, שמובילה את העסק הזה כבר שתים עשרה שנה פה, תאמין לי, אני לא יודע, היא מזוכיסטית עם כל מה שהיא עוברת פה.

2482: אני אומר לכם חברי הכנסת, קחו את זה כפרוייקט.

2482: את רוצה רעש תקשורתי ,את רוצה רעש ציבורי, תגידי, נעשה את זה.

2482: אבל אני אומר כאן, זה לא הבעיה של נציג אגף התקציבים.

2482: בואו נעשה את זה עניין פוליטי, ועל זה נרוץ קדימה.

שי יפתח: שעשינו אין שום פגיעה בהתחייבויות עבר של הממשלה.

שי יפתח: אני לא יודע על איזה התחייבויות אתה מדבר אבל מבחינתנו, התקציב של המדען בנוי בצורה די פשוטה, כל ההתחייבויות שהוא חותם עליהם הוא משלם בדרך כלל בשנה הנוכחית, ומה שלא אנחנו פשוט מעבירים לו כסף משנה לשנה.

שי יפתח: בכל הקיצוץ שעשינו אין שום פגיעה בהתחייבויות שהממשלה חתמה עליהם.

שי יפתח: כדי לשים את הדברים בקונטקסט הנכון, ומבחינת מדיניות ממשלתית, בהשוואה למדינות אחרות, עדיין בכל הקשור לתמיכה במו"פ אנחנו מהמובילים.

אבי רווה: דבר שני, להביא אתכם רגע לקונטקסט שאתם לא מדברים עליו, רק מזכירים אותו כבדרך אגב, וזה עסקים קטנים.

אבי רווה: בכל העולם היום מבינים שעסקים קטנים זה הבסיס.

אבי רווה: תסתכלו על החממות כעל עסקים קטנים.

אבי רווה: יש להם פוטנציאל לגדול אבל היפה בחממות שמפתחים שם משאבה או חסם עורקים ולא תמיד זה יהפוך לעסקה של מאות מליונים, הוא יהפוך לבית חרושת של ארבעה מיליון דולר, ושיהיו לנו הרבה כאלה, וזה הכל מפוזר בכל רחבי הארץ.

אבי רווה: אני חושב שבהקשר הזה שהאוצר מדבר, לפחות מנכ"ל משרד המסחר והתעשיה שמעתי ושר המסחר והתעשיה על העסקים הקטנים, זה עוד עסקים קטנים שיושבים בכל הפריפריה בארץ.

שלמה חרובי: אפשר לשבת ולהתווכח עם האוצר מה יותר חשוב, משרד המסחר והתעשיה או משרד השיכון.

שלמה חרובי: אני לא יודע, בטח לא האנשים שפה.

שלמה חרובי: דבר אחד בטוח, אין פה אחד שלא משוכנע שהחממות זה מנוף צמיחה אדיר.

שלמה חרובי: אבל אני טוען שהויכוח צריך להיות בתוך המסחר והתעשיה.

שלמה חרובי: למשרד המסחר והתעשיה יש תקציב.

שלמה חרובי: ובתוך המשרד צריך לגרום לזה שהתקציב של החממות יהיה יותר גדול מתקציב אחר.

שלמה חרובי: יתכן יותר גדול מתקציב המדען.

שלמה חרובי: לא יודע אם יותר גדול, אבל היחס צריך להשתנות.

שלמה חרובי: כי דלתא שהחממה נותנת להערכתי, ואני חושב פה תשאלי את כולם, היא יותר מהדלתא של השקעה בפיתוח באיזה מפעל.

שלמה חרובי: ולמה, כי ראשית מגיעים לכאן אנשים שבשום מפעל קיים אף אחד לא יחלום להשקיע או ללכת להיכנס לפרוייקטים כאלה.

שלמה חרובי: זאת אומרת כשהמדען נותן כסף הוא נותן כסף לדברים שהם אולי ימשיכו את המפעל, והמפעל בלאו הכי ישקיע את הכסף הזה.

שלמה חרובי: אז מהמדען הוא בא ולוקח ומוצץ עוד קצת.

שלמה חרובי: אבל כל נושא החממות הוא לא יקום, וכמו שמישהו אמר, מתוך שלושת אלפים אותם מהנדסים חכמים, ובעצם היתרון היחסי שיש למדינת ישראל הוא לא במהנדסים, בסין יש מהנדסים יותר טובים, אני מכיר אותם.

שלמה חרובי: אבל זה באינטרפנריות שלנו והמוכנות של אנשים להיכנס ואפילו להיכשל, לקחת משהו שיש סיכוי שהוא ייכשל.

שלמה חרובי: במדינות אחרות האופי של העמים האלה לא קיים.

שלמה חרובי: ולכן בלי הדבר הזה אין שום סיכוי שבעצם האינטרפנרים האלה יבואו לידי ביטוי, והיות והם אינטרפנרים יעזבו את הארץ, ילכו לאמריקה יקבלו כסף, ילכו לצרפת יקבלו כסף ויעשו את זה.

שלמה חרובי: אני חושב שהמלחמה צריכה, אני לא אומר שמשרד המסחר והתעשיה לא צריך להילחם ולעשות הפגנות והכל, אבל בתוך משרד המסחר והתעשיה לפי דעתי זה צריך לקבל עדיפות עליונה, למרות שאני בא, אני היחיד פה אולי שבא מהתעשיה באמת.

מור אמיתי: יש כמה דברים שאפשר לעשות.

מור אמיתי: אחד אפשר להציק למסכן מהאוצר או למישהו אחר, ואני מניח שכל אחד מאיתנו אם היה קובע לבד את התקציב במדינת ישראל הוא היה מעביר הרבה מאוד כסף לחממות וגם היה מוצא מאיפה להוריד, כי זה ממש לא בעיה, לכל אחד מאיתנו יש כמה מליוני דולרים שהוא לא אוהב איפה שהם, או בשטחים, או בבריאות, או אצל הדתיים, לא בעיה לעשות את זה.

מור אמיתי: ברור לי שזה האג'נדה שלנו, והשם של הוועדה הזאת, ועדת המדע והטכנולוגיה, לא ברור לי אם האג'נדה שלך זה לטפל בסדרי העדיפויות של תקציב משרד המסחר והתעשיה, השאלה מה הכוח של הוועדה הזאת, המטרה של הוועדה הזאת, אם היא ממליצה אז מה היא יכולה להמליץ.

מור אמיתי: לא נראה לי, אבל אם אני טועה אני אשמח לשמוע את זה, שהוועדה הזאת יכולה להמליץ שמדע זה יותר חשוב משיכון.

מור אמיתי: אז זה ברור שבדיוק כמו שהביקורת שאת ואנשים אחרים העבירו קודם על משרד השיכון, שברור שהם תמיד יגידו שיותר חשוב לבנות בתים או מסילות רכבת, אז ברור שהוועדה הזאת תמיד תהיה בעד מדע וגם אני בעד מדע וגם אני חושב שצריך להגדיל מאוד את התקציבים, ואם יביאו אותי לעוד מקום להגיד את זה לאנשים שלא חושבים ככה אני מוכן לבוא.

מור אמיתי: אני חושב שהדבר שאתם צריכים לעשות הוא יותר קשה, יותר מעניין, ואולי בגלל זה גם מתחמקים ממנו.

מור אמיתי: צריך להגיד בתוך התקציבים של המדע, בסוף האוצר או ביבי או מי שיחליט יחליט כמה כסף לתת, ואם אפשר להשפיע אז אני בעד להשפיע שזה יהיה יותר למדע, אני חושב שזה חשוב.

מור אמיתי: אני חושב שמה שלא פחות חשוב, וזה משהו שהוועדה הזאת אולי כן יכולה לעשות, זה להמליץ על איך לחלק את התקציבים שכבר מושקעים במדע במדינה הזאת.

מור אמיתי: התקציבים האלה הם לא רק באים ממשרד התעשיה.

מור אמיתי: יש תקציבים ענקיים שהולכים היום לספורט, יש תקציבי המדען אנשים הזכירו אותם קודם, יש תקציבים של החממות, אני חושב שהשאלה הרבה יותר רלוונטית, וזה משהו שקצת יותר קשה לענות עליו, השאלה האמיתית צריכה להיות האם אנשים פה חושבים שצריך להעביר כסף, כמו שמישהו פה אמר, ואני מעריך את התשובה הזאת, להעביר כסף, אם אין, מתקציבי המדען לחממות.

מור אמיתי: זו שאלה טובה.

מור אמיתי: עוד שאלה טובה האם אנחנו מוכנים להקטין את התקציבים של האוניברסיטאות בשביל להעביר כסף לחממות.

מור אמיתי: זו שאלה טובה.

מל פולישוק-בלוך: מהדברים.

מל פולישוק-בלוך: אני כן מסכימה אתך שהדרישה שלנו צריכה להיות, ותיכף אנחנו נסכם ואני אומר את הדברים האלה, גם משר התמ"ת.

מל פולישוק-בלוך: רק בכסף שהשר רוצה להעביר לקוקה קולה אפשר לא רק לסגור את הבור אלא גם למנף את כל החממות וכששמים אחד מול השני אני לא חושבת שפה בחדר הזה יש סימן שאלה בכלל מה יותר חשוב.

מור אמיתי: תשימי את זה מול אוניברסיטאות, זה מה שצריך לעשות.

מור אמיתי: דרך אגב, גם אני מסכים איתך, אני חושב שצריך להשקיע המון, ולא בקוקה קולה, אבל בשביל לעשות דיון כזה כמו שצריך צריך להביא לפה נציגים של קוקה-קולה.

מל פולישוק-בלוך: יכולה להביא את כל הנושאים שבעולם ואין צורך להביא את הנציגים של קוקה קולה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא בונה את השקפת עולמי בגלל שאני יושבת בראש ועדת מדע וטכנולוגיה.

מל פולישוק-בלוך: אני בחרתי להיות יושבת ראש ועדת מדע וטכנולוגיה משום שאני מאוד מאמינה בדרך הזאת, שרק על ידי התחום הזה אפשר להגיע לצמיחה.

מל פולישוק-בלוך: זו הסיבה היחידה שרציתי בתפקיד הזה, ויכולתי לבחור גם תפקידים אחרים כאן בכנסת.

מל פולישוק-בלוך: אני לא שיניתי את דעתי בגלל התפקיד, ממש ההיפך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו פה כי אנחנו חושבים שזה מה שיציל.

מל פולישוק-בלוך: ותאמין לי, אני יושבת בוועדת כלכלה ואין יום שאין שם נושא אחר, לא פחות חשוב.

מל פולישוק-בלוך: ואני לפעמים יושבת בוועדת כספים, ואין שם נושא שהוא לא פחות חשוב, ועדיין אני משוכנעת שרק זה יציל את מדינת ישראל, המדע, הטכנולוגיה, המו"פ, ההיי-טק.

חגי שלום: הודגשה פה מספיק.

חגי שלום: החממות הטכנולוגיות בפריפריה הם בעצם המקום היחיד שיוצרות איזה שהוא גירוי טכנולוגי שמאפשר לרתק אנשים מהזן הזה אל הסביבה הזאת.

חגי שלום: אחרת כולם בורחים לכיוון המרכז.

חגי שלום: אנחנו מכירים את זה בקרית שמונה, אלה האתרים שאנחנו מצליחים לרתק שם אנשים, אחרת אף אחד לא יישאר בפריפריה וילכו למרכז.

חגי שלום: ולכן באמת ישנה הדגשה לגבי החממות של הפריפריה, זה דבר שהוא בעל חשיבות עליונה אחרת אנחנו פוגעים באופן הכי ישיר בפריפריה.

חגי שלום: זה לא מספיק כדי לקיים חממה, היא צריכה גם לשאת את עצמה כלכלית.

חגי שלום: והעובדה שאנחנו השקענו בה, השקענו בה גם מיליונים, וזו הנקודה השניה שאני רוצה לומר, המדינה באופן אולי יורידי לא תפר הסכמים.

חגי שלום: באופן פרקטי היא מפרה הסכמים.

חגי שלום: ואני יכול להגיד לכם שאם הקיצוץ הזה יישאר אני אשקול לסגת מן ההפרטה ולקחת חזרה את הכסף.

חגי שלום: אנחנו שמנו שם מיליונים, כאשר אם המדינה תגיד לי בסדר גמור, אני חתמתי איתך על הסכם, אני עומדת בו, אבל אם לא יהיה לה כסף לתת לי להכניס ארבעה חמישה פרוייקטים בשנה אז היא לא עומדת בהסכם, למרות שמשפטית היא עומדת.

חגי שלום: אני לא ארצה להיות שם.

חגי שלום: אני אקח את הכסף בחזרה ואני אחזור להיות מתנדב כיושב ראש של החממה ואפסיק להיות משקיע.

חגי שלום: כי אם אין כסף לפרוייקטים אז זה נקרא שלא עומדים בהסכם במובן הכי מהותי של העניין.

גלן שוואבר: שבלי תכנית החממות הרבה מהפרוייקטים האלו פשוט לא היו קיימים.

גלן שוואבר: אנחנו מנהלים קרן של שש מאות שבעים מיליון דולר.

גלן שוואבר: המשקיעים שלנו הם מכל רחבי העולם.

גלן שוואבר: אנחנו יכולים להשקיע גם בארץ אבל יש לנו גם מנדט להשקיע בארצות הברית, באירופה, במזרח.

גלן שוואבר: הפרוייקטים הקטנים האלה של יזם אחד בודד עם רעיון, אנחנו לא היינו שמים לב אליהם, אנחנו היינו אומרים תקחו שנתיים, אם הם חוזרים הם חוזרים, ברוב המקרים הם אפילו לא היו מצליחים לגייס גרוש והמדינה היתה מפסידה אולי יזם עם רעיונות מאוד טובים.

גלן שוואבר: שוב בעניין של הפריפריה, ירושלים הרי לא נקראת פריפריה אבל בחממה בירושלים אנחנו רואים הזדמנות גם להחזיר את ההיי-טק לבירה, כמו שכבר יודעים רוב ההיי-טק חזר להיות באיזורים במרכז הארץ, חסר פה יזמות בירושלים, ואני חושב שהחממות בירושלים יש להן תפקיד מאוד מרכזי בבניית הכלכלה של ירושלים.

גלן שוואבר: וזה גם משהו שאנחנו רואים.

גלן שוואבר: מבחינת הכסף שאנחנו שמים אנחנו לא מדברים על המינימום שנדרש על פי תקנות של 83 או תכנית ההפרטה.

גלן שוואבר: אנחנו הצגנו את התכנית למשקיעים שלנו, אנחנו קיבלנו החלטה להשקיע אולי חמישה מיליון דולר בשלב ההתחלה.

גלן שוואבר: אבל אם נניח אנחנו נשקיע בחמש עשרה פרוייקטים ומתוכם אולי רק שליש יצליחו, שזה חמישה פרוייקטים, אנחנו נראה בחמישה הללו הון סיכון לכל דבר, אנחנו נשקיע אולי בפרוייקטים האלה עד שלושים מיליון דולר, אנחנו מדברים פה על יותר ממאה מיליון דולר שיוכלו להגיע מגורמים בחו"ל, מקרנות אחרות בארץ לתוך חברות פה בירושלים, מאות מקומות עבודה, עם כל ההשלכות של זה.

גלן שוואבר: פריחה וגידול במה שנובע ממס הכנסה וכו'.

גלן שוואבר: בשביל השקעה כל כך קטנה המנוף הוא אדיר פה, ואנחנו פשוט נפסיד את זה.

אודי רם: לפני שתים עשרה שנה.

אודי רם: למעשה עכשיו הוא בשלב ההאצה ומכבים את המנועים.

אודי רם: זה נראה לי, את אמרת קודם טמטום, זה הרבה מעבר לזה.

אודי רם: אם נתייחס רק למספרים, אפשר לקרוא מספרים במסמך שאתם נתתם, הקטע של התקבולים זה כבר עשרים וארבעה אחוז.

אודי רם: בואו נהיה קיצוניים, אני חושב שאם היינו מדינה מתוקנת היינו צריכים להגביר את המכפלה הזאת בסדרי גודל, אבל זה פשוט לא קורה.

אודי רם: אני לא בליגה של הקרנות הגדולות, אנחנו מביאים כסף ברמה של מאות אלפי דולרים.

אודי רם: עשיתי שני סיבובים בארצות הברית בשלושה חודשים האחרונים, הבוסט מתחיל.

אודי רם: עכשיו אם אני בא למשקיעים שלי ואומר להם חבר'ה, חותכים את הקטע של החממה, וזה אחד מתוך אחד עשרה פרוייקטים שיש לי, זה פשוט נראה רע.

אודי רם: אני אצא מזה אולי, כי יש לי מספיק פרוייקטים אחרים שמצליחים, אבל לבוא ולהגיד עכשיו קיצצנו, אנחנו לא נוכל לתת לך להכניס את החמישה פרוייקטים, כשהתכנית הזאת אנחנו רצים אחריה שנתיים ולדעתי יש לה סיכויים מצויינים להצליח, וגם בחממה שלנו בנתניה לצורך העניין החממה תשלם את עצמה בעוד שנתיים שלוש רק מחברות שיצאו ממנה, בצורה מסודרת על בסיס האחוזים שיש לנו שם כבר, אז לעצור את התהליך הזה ברמה של עשרה מיליון דולר קיצוץ זה נראה לי פשוט משהו שלא יכול להתקבל על הדעת.

אודי רם: אני הצגתי את זה לחבורת משקיעים שלי מיוסטון, שבאה לארץ, שזה לא כל כך, כלומר אני יכול להגיד שהרבה מאוד אנשים מוכנים לבוא לארץ בגלל נושא החממות כי הם רוצים לראות מה זה.

אודי רם: לא מבינים על מה מדובר.

אודי רם: אתה אומר להם אנחנו בארבע מאות אלף דולר מצליחים להרים פרוייקט.

אודי רם: שמים לו את הסטרט כמו שצריך.

אודי רם: אומרים אי אפשר, איך אתם עושים דבר כזה.

אודי רם: חממות בקליוולנד שראיתי הם מדברים על סדרי גודל אחרים לגמרי של כסף ורמת ההצלחה שם היא הרבה יותר נמוכה.

אודי רם: גם אם נניח נחזור במהלך הזמן לעשרה אחוז, זה מצויין.

אודי רם: זה לא טוב, זה מצוין.

אודי רם: ואנחנו יכולים להיות שם.

אודי רם: אני כבר יש לי תכניות מגירה מה אני עושה אם סוגרים לי את הסיפור הזה, אבל זה לא יתכן.

ליאור אבירם: כחוסר הפנמה של ההתחייבות התקציבית הקשיחה בעצם לעניין הזה כלפי החממות המופרטות, אבל נראה לי שאולי על זה כבר דיברנו קצת.

ליאור אבירם: אני רוצה להגיד מילה על העיתוי.

ליאור אבירם: להבדיל מכביש שאתה דוחה את ההקמה שלו בשנה, לא קרה אולי כלום, העיתוי פה בנושא הזה של ההיי-טק הוא קריטי לגמרי.

ליאור אבירם: הקרנות הישראליות בעוד שנה תלכנה ותגייסנה כסף.

ליאור אבירם: היום מה שמייצר להם בשלב השיא והגורם היחידי שמייצר את החברות האלה ונותן להם את האפשרות במה להשקיע זה החממות.

ליאור אבירם: אתה תפגע היום בחממות, גם לקרנות שתגייסנה ב2004-, לא יהיו חברות ישראליות להשקיע בהם.

ליאור אבירם: אין ואקום בעולם.

ליאור אבירם: אם לא יהיה להם איפה להשקיע פה הם תלכנה להשקיע את זה בחו"ל.

ליאור אבירם: הם תעמודנה במינימום שהן חייבות אם הן חייבו לפי רולינג של מס הכנסה ואת היתר תשקענה בחו"ל.

ליאור אבירם: זה כסף שברח מישראל.

ליאור אבירם: הקרנות הבינלאומיות לא תשקענה בישראל.

ליאור אבירם: לקח שנים להביא את ישראל למפה הזאת, להעמיד את ישראל בסדר היום של ההשקעות שלהם.

ליאור אבירם: קל מאוד להבריח את זה, אחרי זה זה יהיה בלתי אפשרי להביא את זה חזרה, אם בכלל נצליח.

ליאור אבירם: העיתוי הוא קריטי.

עמרי טלמון: שנה, בניסיון לשכנע את האוצר שמה שקראו אז תעשיות עתירות מדע זה הנושא שיש לדון בו ולא נניח תעשיית המכוניות שהיתה אז, אלא שאז המדינה התנהלה בשיטת הפתקים, והיה די בישיבה לילית אחת עם שר האוצר דאז פנחס ספיר כדי שכמה חוקים במדינת ישראל ישונו, ואני לא אפרט, ובזה הוא נתן בעצם בעיטת פתיחה הססנית לכל הנושא שלא היה קיים אז.

עמרי טלמון: אחרי הקבלות שישנם אני די תמה שצריך לשבת פה ולנסות לשכנע.

עמרי טלמון: זה האבסורד.

עמרי טלמון: קבלות יש, כבר לא צריך ללכת בלילה לפנחס ספיר.

עמרי טלמון: ואני הייתי מציע לאוצר לחזור ארבעים שנה אחורה ולאמץ אז את גדולתו של האיש.

עמרי טלמון: אחד הדברים שהוא עשה אז, הוא הורה להכיר בהוצאות מו"פ כהוצאה ולא כהשקעה.

עמרי טלמון: ורק בנושאים האלה.

עמרי טלמון: זאת אומרת היתה דיפרנציאציה ברורה בין הנושא שקראו לו עתיר מדע והיום היי-טק לבין תעשיות אחרות.

עמרי טלמון: ולא התביישו בזה.

עמרי טלמון: אמרו זה צריך לקדם.

עמרי טלמון: ולא היה כסף ובכל זאת עשו את זה.

דוד הלר: המה.

דוד הלר: לגבי האיך, הזכיר פה עמרי את פנחס ספיר, ויש הבדל גדול בין פנחס ספיר לשר האוצר הנוכחי.

דוד הלר: אני חושב שזה אולי אחד הפתחים.

דוד הלר: שר האוצר הנוכחי הוא אחד המעטים שכבר היתה להם חשיפה בינלאומית אמיתית, כולל לגייס כספים, והוא עמד בפני משקיעים, בתקופה הקצרה שבין הפוליטיקה, והוא יודע מה זה לגייס כסף ואת החשיבות והקושי של לגייס כסף.

דוד הלר: אני חושב שצריך לעלות מעל הפקידים של האוצר, שאני לא מזלזל בהם, אלא יכול להיות, ואני לא מכיר אותו אישית, אבל יכול להיות שאדם שעשה את זה בעצמו וישב מול משקיעים ויודע מה זה יסתכל קצת אחרת על בעיה כמו שדיבר ערן ודיברו אחרים קודם, מה המשמעות, איך אנחנו פוגעים באפשרות שלנו להמשיך לגייס כספים למדינת ישראל.

ערן בנדולי: האוצר נושאים את הדגל בממשלה הזאת ובעבר בכנסת לתהליך של הפרטה.

ערן בנדולי: אך לפני מספר חודשים הסתיים תהליך הפרטה של חממות טכנולוגיות, נכנסו גופים פרטיים, אנחנו מייצגים גוף פרטי שהוא לא קרנות הון סיכון אלא כסף פרטי שבא מהיי-טק וחוזר להיי-טק.

ערן בנדולי: אנחנו כבר למעלה מעשר שנים פעילים בהיי-טק בארץ, השגנו השקעות מאריקסון, ההשקעה הראשונה שאריקסון עשתה בישראל נעשתה בחברה שלנו.

ערן בנדולי: לאחר מכן מכרנו את החברה לקונצרן אמריקאי ואנחנו מחזירים כסף ומשקיעים אותו עכשיו דרך תכנית החממות בהיי-טק, ואנחנו מגייסים את הניסיון שלנו של עשר השנים האחרונות כדי לעזור באמת למיזמים וליזמים צעירים להיכנס לשוק ומסמנים כסף פרטי שלנו.

ערן בנדולי: כחלק מתהליך הפרטה.

ערן בנדולי: ועכשיו לבוא חודשים אחרי שחתמנו על הסכם, הסכם משפטי עם המדינה, של הפרטה, לבוא ולהגיד לנו סליחה, טעינו, לא התכוונו, זה פשוט אבסורד.

ערן בנדולי: וכן יש פה מחוייבות של המדינה.

מיכה חריש: של הכנסת.

מיכה חריש: אני קצת מכיר את האינטראקציה כנסת, ועדת שרים, אגף תקציבים.

מיכה חריש: המוקד להכריע את הנושא הזה הוא בוועדת הכספים בדיוני התקציב.

מיכה חריש: הרפרנט של אגף התקציבים חייב להגן על האוצר אבל מאחר ואנחנו יודעים איזה שינויים דרסטיים יקרו בוועדת הכספים לקראת התקציב ואנחנו מדברים פה על נושא שמבחינת ההיקף התקציבי הוא פעוט, הוא פחות מטעות סטטיסטית, לכן מיקוד של דיון בנושא הזה בוועדת הכספים, ואת זה את יכולה להוביל, יכול לפי דעתי את הנושא של החממות לשנות.

מיכה חריש: אני אראה כטעות להתחיל להתמודד בין תקציבי המדען הראשי.

מיכה חריש: אגף התקציבים יפתור לא מעט בעיות עם כספים יותר גדולים מזה לקראת דיוני התקציב וצריך להטיל על אגף התקציבים להביא את ההצעה, והם יודעים מאיפה לקצץ.

רינה פרידור: בהיי-טק בכל מיני רמות.

רינה פרידור: ואני שומעת מהם לא מאחד, קיצצו לנו במשכורות.

רינה פרידור: אני שומעת גם מעובדי מדינה.

רינה פרידור: קיצצו לנו במשכורות.

רינה פרידור: גם לי קיצצו וזה בסדר גמור.

רינה פרידור: אבל אמרו לנו שזה הולך לצמיחה.

רינה פרידור: אז למה מקצצים בצמיחה, את זה אנחנו לא מבינים.

רינה פרידור: אנחנו מבינים למה מקצצים במשכורת שלנו, אנחנו לא מבינים למה זה לא הולך לצמיחה.

מל פולישוק-בלוך: בין המדען הראשי לפרוייקט החממות כי זה צריך וזה צריך, ומי שמקצץ למדען הראשי שלושים אחוז או יותר, הרי זה גם אבסורד שעל זה אנחנו גם זועקים פה בדיוק באותה חומרה.

מל פולישוק-בלוך: רק שם הסכומים באמת יותר גדולים, לא מדובר על עשרה מיליון דולר, אלא שם מדובר על כמה מאות מליוני דולר שקוצץ.

מל פולישוק-בלוך: האבסורד הוא כפול כי גם התמלוגים מקוצצים.

מל פולישוק-בלוך: אני רק רוצה לסכם ולומר, כפי שאמרתי בתגובה לשאלתך בתחילת הישיבה, הנושא הזה של ההפרטה בהחלט רעיון טוב להתייחס אליו, כי שר אוצר שכל כך רוצה לקדם הפרטה לא יכול להפר את ההסכמי הפרטה שרק עכשיו הוא חתם, ואכן יש כאן הפרת הסכמים.

מל פולישוק-בלוך: אני גם עורכת דין אז אין ספק שיש כאן הפרת הסכמים.

מל פולישוק-בלוך: הקיצוץ בכסף הוא קטן אבל באופן יחסי לפרוייקט החממות משמעותו חיסול פרוייקט החממות באופן מעשי.

מל פולישוק-בלוך: והמשמעות האמיתית היא שאי אפשר להניע מכונית בלי סטרטר.

מל פולישוק-בלוך: גם אם המנוע בסדר.

מל פולישוק-בלוך: הסטרטר הוא החשוב.

מל פולישוק-בלוך: וכאן אני מתייחסת לזה כמו לסטרטר של המנוע.

מל פולישוק-בלוך: ולכן אנחנו מדברים על מנוע צמיחה, זה הסטרטר של מנוע צמיחה, ולא רק שלא צריך לקצץ אותו, צריך להוסיף עליו כסף אם אתה רוצה שהסטרטר הזה באמת יזיז מנוע רציני.

מל פולישוק-בלוך: אז אין ספק שאנחנו צריכים לדרוש גם מהאוצר לא לבצע חתך רוחב באופן אטום ולא חכם, אני אגיד את זה בזהירות, באמת לא חכם, שפוגע גם בסטרטר עצמו וגם במנוע הצמיחה.

מל פולישוק-בלוך: דווקא כן להשקיע מה שיכול להציל אותנו, את הכלכלה הישראלית, ובעצם להפנות משאבים בסיומה של שנה, ואני אומרת שזה בסיומה של שנה כי כל שנה כזאת של מו"פ וחממות טכנולוגיות ומדען ראשי יאפשרו הגדלת מס הכנסה שמתקבל בקופת המדינה, יאפשרו יותר יזמים שיבואו למדינת ישראל, הרבה יותר כסף ייכנס לקופה ולא צריך לעשות הפוך על הפוך.

מל פולישוק-בלוך: המשפט האחרון הוא לא פחות חשוב.

מל פולישוק-בלוך: אני דורשת גם משר התמ"ת לעשות את החשבון שלו.

מל פולישוק-בלוך: לא יתכן באותה נשימה לחתוך או לחסל פרוייקט חשוב כל כך כמו פרוייקט החממות וביד שניה לתת מאה מיליון, שזה פי שניים כמעט מהקיצוץ, להעברת מפעל קוקה-קולה, שלא נותן שום ערך מוסף לכלכלה הישראלית.

מל פולישוק-בלוך: אז גם שר התמ"ת צריך לעשות את החושבים שלו ולהעביר את הכסף לאן שהוא צריך ומחוייב להעביר.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה לא מפחית מהחובה של האוצר להפנות יותר כספים לכל התחומים האלה של מנועי צמיחה.

מל פולישוק-בלוך: אני ודאי מסכימה עם כל הנאמר פה שהמאבק העיקרי צריך להיות פוליטי, וזה מה שאני מנסה לעשות ולשכנע את כל חברי הכנסת, גם אלה שלא יושבים פה, אני צריכה את הכוחות שלכם ואת הידע שלכם בשביל שיהיה לי את הכלים והתחמושת בשביל לשכנע את האחרים, ולכן הישיבות האלה מאוד חשובות.

מל פולישוק-בלוך: אני עושה את זה כל הזמן, גם בסיעה שלי, ויש לי כבר הרבה שותפים, שר המדע הוא איתנו וגם יושב ראש ועדת משנה למיסוי והיי-טק בוועדת הכספים, רצאבי, הוא בדעה הזאת, וגם רוני בריזון חבר ועדת כספים בדעה הזאת, אלה רק ארבעה אנשים מתוך "שינוי" אבל גם אחרים חברי כנסת מדברים על מדע וטכנולוגיה כי כולם מבינים את החשיבות.

מל פולישוק-בלוך: גם בקשר עם הירשזון, ובהקשר הזה גם עם שר התמ"ת שגם הוא שועל פוליטי בעל ניסיון שמבין ששם יהיה המאבק העיקרי והוא מתכוון להפעיל שם את המאבק העיקרי שלו ואני כמובן אסייע ואדחוף במה שאני יכולה.

מל פולישוק-בלוך: בכל זאת אני חוזרת ואומרת, עם כל האילוצים הכספיים, עם כל המצב הקשה, באמת קשה של מדינת ישראל, אסור לנו לחתוך את הענף הזה כי הוא הבשורה והסיכוי היחידי לצאת מהבוץ שבו אנחנו נמצאים.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכולכם ונמשיך להיפגש.