הוועדה המשותפת (לוועדת הכנסת ולוועדת הכספים) לתקציב הכנסת, כנסת 16, פרוטוקול מספר 11, 2004-10-12 12:30

רוני בר-און: אני פותח את הישיבה.

רוני בר-און: בקשה לשינויים בתקציב הכנסת, העברה של 2,815,0000 שקל מתוכנית הרזרבה, כפי שמפורט במכתב שלפניכם.

רוני בר-און: 700,000 שקל לתקנה 02.02.02.07, שעניינה לינה ושכר דירה לחברי כנסת.

רוני בר-און: בבקשה, אדוני החשב.

רוני בר-און: בכל אופן, זאת תוספת על כלל התקציב של כמעט כמעט 23%-24%.

רוני בר-און: 700,000 שקל מתוך 3,200,000 שקל, זה בערך 23%.

רוני בר-און: איפה טעינו בהערכה המוקדמת?

אבי לוי: התקצוב שלנו בתחילת השנה מתבסס על מספר חברי כנסת שנוהגים ללון בדרך כלל בימי ישיבות.

אבי לוי: אנחנו ערכנו את התחשיב לפי 42 חברי כנסת, ובפועל לנים 54 חברי כנסת.

אבי לוי: זה גידול של כ-28%.

רוני בר-און: אבל בעניין הזה צריך לזכור שכאשר הכנתם את תקציב 2004, כבר ידעתם מה הפילוח הגיאוגרפי של חברי הכנסת, כי כבר היה לכם מודל לכנסת ה-16 מפברואר 2003 עד דצמבר 2003.

אבי לוי: על פי המודל שהיה ב-2003, זה היה 42, אבל לא תמיד חברי כנסת שנהגו לא ללון ממשיכים בכך.

רוני בר-און: אתה יכול להגיד שאם אנחנו נאשר לך, אתה לא תבוא שוב עם בקשה דומה?

רוני בר-און: כי אנחנו נכנסים למסה הקריטית של לינות ויש לנו עכשיו תוכנית הינתקות ותקציב.

רוני בר-און: האם התוספת הזאת מתייחסת גם לחודשים החמים?

אבי לוי: כן, אנחנו מביאים בחשבון חודשיים וחצי של פעילות אינטנסיבית לקראת סוף שנת התקציב.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהיושב ראש צודק, כי מאז שאתמול דיברנו בנשיאות, בנוסף לסוף דצמבר הרגיל, יהיו לנו לפחות שבוע או שבועיים שבהם הרבה חברי כנסת – יכול להיות שגם אני – שאף פעם לא לנים יצטרכו ללון במלון.

רוני בר-און: הוא אומר שהוא צופה את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מפנה את תשומת לב החשב לסיטואציה הזאת.

רוני בר-און: אני מבקש לקראת תקציב 2005 לפלח לי, מכלל הלינות של 2004, כמה לינות הן של חברי כנסת שזכאים על פי הקריטריון הקשיח של מרחק 100 קילומטר, וכמה חברי כנסת נופלים בגדר המסורת שגרים בתל אביב וישנים במלון.

רוני בר-און: אם יתפתח פה ז'אנר שצריך לטפל בו, נצטרך לטפל בו, אין מה לעשות.

רוני בר-און: מי בעד לאשר את הסעיף התקציבי הזה?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: בעד - 3 נגד - אין אישרנו את סעיף תקציבי 02.02.02.

רוני בר-און: אישרנו את 02.02.02 פה אחד.

רוני בר-און: אנחנו עוברים לסעיף 02.03.01 שירותים מקצועיים תרגומים לוועדות.

רוני בר-און: על 60,000 שקל מתוקצב שנתי, אתם מבקשים עכשיו עוד 35,000 שקל, כמעט 60% תוספת.

אבי לוי: זה נכון שבאחוזים זה גבוה, אבל הסעיף עצמו הוא סעיף "נמוך", והוא מאוד תלוי במספר האירועים שלהם צריך להזמין תרגום.

רוני בר-און: מה הם האירועים האלה?

רוני בר-און: האם אלה אירועים שנוגעים לעבודה שוטפת של הכנסת או משהו חגיגי?

אבי לוי: לעבודה של הוועדות וכמובן של המליאה, למשל אני רואה כאן 59 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית.

רוני בר-און: ושנה קודם לא חגגו 58 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית?

אבי לוי: זה תלוי בכמות האירועים האלה.

רוני בר-און: הוועדות מתחילות לעבוד באנגלית?

אבי לוי: אני רואה שהיה כנס בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ובוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי, וכן שלוועדת חוץ וביטחון הוזמן תורגמן.

אבי לוי: לצורך זה ביצענו, למעשה, את כל התקציב של 60,000 שקלים.

רוני בר-און: למי מתרגמים?

רוני בר-און: חברי הכנסת לא מבינים את האורחים או שהאורחים לא מבינים את חברי הכנסת?

אבי לוי: לפעמים זה דו-סטרי, חברי הכנסת מדברים בעברית.

רוני בר-און: העובדה שזה סכום זניח של 35,000 שקלים מביאה לכך שזה פחות מציק?

אבי לוי: אגב, יכול להיות שמחצית מהסכום הזה לא ינוצל, כי אנחנו לא יודעים מה בדיוק צפוי מבחינת אירועים, ואפשר שלא ננצל את כל ה-35,000 שקלים.

רוני בר-און: זה לגבי 02.03.01.07, ועכשיו אנחנו עוברים ל-02.03.01.11 שזה צילום מסמכים.

רוני בר-און: מדובר ב-90,000 שקל, וזה עוד פעם 20% הגדלה לתקציב המקורי.

אבי לוי: נכון, בבניין מפוזרות מכונות צילום, למעשה, כל הניסיונות בעבר להגביל את כמות הצילומים לא צלחו.

אבי לוי: נעשו ניסיונות לתת קודים לכל משתמש, כרטיס מגנטי או ניסיונות אחרים, כמו למשל "צולם בכנסת", שזה לא בדיוק היה אפקטיבי מבחינת כמות הצילומים.

רוני בר-און: למה לא?

אבי לוי: כי המשיכו לצלם.

אבי לוי: להיפך, אולי אפילו הכמות גדלה, בלי כל קשר לעניין הזה וזה לא הפריע לאף אחד.

רוני בר-און: מוכרחים למצוא איזה פתרון לעבודות הפרטיות שאנשים עושים פה.

רוני בר-און: צילומים פרטיים במוסדות ציבור היא רעה חולה שאני מכיר אותה למעלה מ-30 שנה, עוד מהזמן שהתמחיתי במשרד המשפטים.

רוני בר-און: כל הסטודנטים היו מצלמים את העבודות הסמינריוניות וספרים שהם לא רוצים לקחת מהספרייה.

רוני בר-און: אני מתאר לעצמי שחלק מהצילומים פה הם גם כן לא צילומים ששייכים ישירות לכנסת.

רוני בר-און: מישהו מוכרח לתת דעתו לכך.

רוני בר-און: ועדת הכנסת לא יכולה להיות הבלש של זה, אבל יחד עם זה אלה כספי ציבור שאנחנו צריכים לחוס עליהם.

רוני בר-און: אז זה שוב 90,000 שקל, אבל בכל אופן כואב הלב.

אבי לוי: המינהל לא יכול - -

רוני בר-און: מי יכול אם לא המינהל?

רוני בר-און: מי צריך לעשות את זה?

רוני בר-און: המזנון?

אריה האן: אנחנו לא יכולים להיות צנזורה לחברי כנסת.

רוני בר-און: אתם כן יכולים להיות, עם כל הכבוד.

אריה האן: כל מה שוועדת הכנסת תחליט, אנחנו נבצע.

רוני בר-און: ועדת הכנסת בשבתה כוועדת תקציב משותפת אומרת לך שאנחנו רוצים להדק את הפיקוח על זה.

אהוד רצאבי: השאלה היא באיזה אמצעים, איך אפשר לעשות את זה.

יולי יואל אדלשטיין: על ידי קודים אישיים?

רוני בר-און: לא, הוא אמר לך שזה נכשל וסימון הפוטוקופי גם נכשל.

שאול יהלום: אני לא בטוח שהסימון נכשל, כי סטודנט לא כל כך ימהר להגיש עבודה שכתוב עליה "צולם בכנסת".

אהוד רצאבי: דבר שלא עולה כסף, מזלזלים בו, למשל אם אני צריך עותק אחד ובטעות לחצתי על 100.

אהוד רצאבי: אני לא פעם אחת עובר במסדרון ורואה שהמכונה "טוחנת".

אהוד רצאבי: אולי תקבע איזושהי כמות צילומים לכל משרד.

רוני בר-און: הוא אמר לך שהיה כרטיס ושחברי הכנסת ניידו את הכרטיסים בינם לבין עצמם.

אהוד רצאבי: ואז יהיה פרסום שחבר הכנסת רצאבי צילם 100 צילומים והנורמה היא רק 20 צילומים.

אהוד רצאבי: כשזה מתפרסם כלפי חוץ, מבחינת העינא בישא אנשים יהיו חסכנים יותר, כי דבר שאין לו עלות הוא פרוץ.

רוני בר-און: הנקודה היא שיש עדיין גידול של 20% מהתקציב.

ראובן ריבלין: אז מה אני אעשה?

רוני בר-און: אנחנו מדברים על ניסיונות למצוא איזשהו פתרון לזה.

רוני בר-און: אני מכיר את המטריה הזאת עוד מימי התמחותי בפרקליטות המדינה.

רוני בר-און: אולי גם אני חטאתי בזה וצילמתי איזו עבודה סמינריונית.

ראובן ריבלין: אנחנו במצב של בית פתוח.

ראובן ריבלין: אתמול דיברנו על לוביסטים.

ראובן ריבלין: אנחנו מדברים על עוזרים פרלמנטרים, שאני מקווה שיש להם גם עיסוקים אחרים פרט להיותם עוזרים אצלנו.

ראובן ריבלין: לקחנו עוזרים כאלה טובים שהם יכולים להיות בשני מקומות.

ראובן ריבלין: אולי יש כאלה שיכולים להיות בשני מקומות, אבל במקום פה הם לא יכולים להיות, אבל כולם משתמשים בזה.

ראובן ריבלין: אני יכול ליצור מצב שבו נותנים כרטיס.

רוני בר-און: הוא אומר לך שזה נכשל.

ראובן ריבלין: אני ועוד איך יודע שזה נכשל.

ראובן ריבלין: עכשיו השאלה היא האם זה לא תחסום שור בדישו או כן.

ראובן ריבלין: כאשר אתה סוגר את זה, אנשים חושבים שזה נותן להם איזשהו יתרון כשהם משתמשים בזה, כי זה אסור.

ראובן ריבלין: כשאתה פותח את זה, הם רואים שהם צריכים פחות צילומים.

ראובן ריבלין: יש תבן ויש קש, ואני עושה לבנים.

רוני בר-און: אני מתייחס לזה בבחינת טול קורה מבין עיניך.

רוני בר-און: אנחנו יושבים פה ומכינים חומר לוועדה ועושים צילומים לפחות ב-21 אקסמפלרים, כשבסוף מגיעים שלושה אנשים ואנחנו מגלים שסתם צילמנו צילומים.

רוני בר-און: מישהו צריך לעשות חשיבה בכל הדבר הזה.

ראובן ריבלין: אני אומר לך שיש לנו שתי אפשרויות: אפשרות אחת היא להגביל את הצילומים בכנסת ולהגיע למצב כזה שכל רגע יאמרו לך "אנחנו צריכים לצלם, אבל אנחנו לא יכולים", ואז אתה תתחיל לצעוק, או לקבוע שזה אומנם רע, אבל זה הרע במיעוטו, כי אין לנו דרך לפקח על העניין הזה.

ראובן ריבלין: עבודת הכנסת רצה, ופה הולכת הרבה ניירת.

ראובן ריבלין: צריך לשים על שולחן הכנסת טונות של ניירות, שאם היינו בודקים בסטטיסטיקה כמה משתמשים בהם, היינו נמנעים מכל כך הרבה צילומים.

ראובן ריבלין: היו גם חבר'ה שהציעו לנו לצלם משני הצדדים.

אריה האן: אנחנו עושים את זה כבר.

רוני בר-און: אני חושב על התמונה הזאת של יום רביעי עם ערמת הניירות הכחולים.

רוני בר-און: עוד לא גמרו לפזר אותם, וכבר מתחילים לקרוא לסדרנים לזרוק את זה לזבל.

רוני בר-און: מישהו צריך לחשוב עליה.

שאול יהלום: חבר כנסת מבקש את החוק, כי הוא רוצה לעיין בו.

ראובן ריבלין: אם תקבעו שכל חבר כנסת יכול לבקש, יבוא חבר כנסת אחר ויגיד שהוא לא ידע שהוא צריך לבקש.

רוני בר-און: ועכשיו כשיש לנו את המכשירים, זה לא יכול להגיע באלקטרוניקה למסך שלי?

רוני בר-און: אני מדבר על כך שתריצו את זה במסך.

רוני בר-און: אתה יודע כמה יערות גשם כרתו בקולומביה בשביל זה?

ראובן ריבלין: אנחנו ממחזרים את הניירות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: כיוונו לדעת גדולים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אנחנו כעת בעיצומו של פרויקט, שתהיה הנחת מסמכים וירטואלית במליאה, כלומר אתה תפתח את המסך ואתה תראה את זה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אם תבקש את זה "פיסית", יתנו לך את זה.

שאול יהלום: אדוני היושב ראש, ניקח את הדוגמה שנתן יושב-ראש ועדת הכנסת, את הצעות החוק הכחולות, אם היו מכניסים אותן והיתה תוכנה ידידותית שאני מקבל אותן במסך, זה היה טוב.

ראובן ריבלין: כך יהיה.

רוני בר-און: אפילו לא צריך אותך, אלא בקונטרול כשעוברים לדון בהצעת חוק, היא עולה על המסך.

רוני בר-און: כשמסתיים הדיון בהצעת חוק הזאת ועוברים לדון בהצעת חוק של חבר הכנסת רצאבי לדוגמה, היא עולה על המסך.

ראובן ריבלין: אתן לכם דוגמה נוספת, אני כל יום, כמו ראשי הוועדות האחרים בכנסת, מקבל את קטעי העיתונות הנוגעים לכנסת.

ראובן ריבלין: יש ימים שמדברים על הכנסת הרבה ויש ימים שמדברים פחות, אבל בסך הכל קטעי העיתונות בכל יום מצריכים הרבה ניירות והרבה יערות שאנחנו כורתים.

ראובן ריבלין: אני ביקשתי שכל דברי העיתונות יעלו על המחשב, ואני אוכל לדפדף בהם במחשב.

ראובן ריבלין: כשארצה להתלונן אצל מנהל המערכת נגד עיתונאי מסוים, אני אבקש להדפיס לי את הנייר הספציפי.

ראובן ריבלין: כך אנחנו נחסוך ניירות.

ראובן ריבלין: אני הולך לצמצם גם את הלקט הזה.

שאול יהלום: אדוני היושב ראש, היום תהיינה הצבעות?

רוני בר-און: קודם כל כבר הצבענו על סעיף אחד, על סעיף 700,000 שקל ללינה ושכר דירה לחברי כנסת.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, אני מציע לשמוע את הערותיך בקשב רב, ולנסות לראות איך אנחנו מצמצמים את העלויות האלה על ידי מתן שירותים חליפיים לשירותים הקיימים.

רוני בר-און: על הלקט כבר דיברנו בתקציב שנה שעברה.

רוני בר-און: זה סוג של לוקסוס.

רוני בר-און: אנחנו משלמים את העיתונים, אנחנו משלמים את המחשבים.

ראובן ריבלין: מכיוון שאני רוצה להיות פרקטי, אני אומר שאם הוועדה תורה לי לא לחלק יותר לקט, אני לא מחלק יותר לקט.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב ראש, אני חייב לתקן ולומר את הדברים בשם אומרו, כשאומרו זה חבר הכנסת יולי אדלשטיין שבדיון בהכנת התקציב לשנה זו דרש לבטל את הלקט הזה לחלוטין ולהעלות אותו על המחשב.

יולי יואל אדלשטיין: אני אחד מאלה שנהנים מן הלקט כסגן יו"ר הכנסת.

ראובן ריבלין: תנו לי הוראה, אני מבטל את הלקט.

אהוד רצאבי: כמה עולה הלקט?

רוני בר-און: זה יעלה לך השנה 350,000 שקל.

רוני בר-און: אני חושב שעבודתי הפרלמנטרית לא תיפגע, אם אני לא אראה את התמלול של רוני בר-און בחצי היום של רינה מצליח.

ראובן ריבלין: "יפעת" נותנת לקט ליושב ראש הכנסת, ואתה יכול אחר כך בהדפסה לתת את זה בתפוצת נאטו.

ראובן ריבלין: אם תורה לי לבטל את הלקט - אני אומר לך את האמת, יש עיתונים שאני לא קורא.

רוני בר-און: אבל "יפעת" תיתן את הלקט ליושב ראש הכנסת על דיסקט, ויושב ראש הכנסת בנדיבותו יכניס למחשב הכנסת את הדיסקט הזה.

אהוד רצאבי: אני מקבל את לקט העיתונים דרך המפלגה.

ראובן ריבלין: אני מסכים להצעת חבר הכנסת אדלשטיין, בכפוף לעניין אחד.

ראובן ריבלין: אבי לוי, תאמר ליושב ראש הוועדה ולחברי הוועדה, כמה אנחנו משלמים ל"יפעת" וכמה אנחנו משלמים להפצה בסעיף של לקט העיתונות.

אבי לוי: הכל ל"יפעת", הנייר הוא זניח.

אבי לוי: אם הבנתי נכון את הצעתו של חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואני זוכר אותה, הוא רוצה שזה יועבר דרך האינטרנט, זאת אומרת לא מדובר בביטול מוחלט אלא בהמרה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה לא היתה להפסיק את הקשר עם "יפעת".

יולי יואל אדלשטיין: אילו היה יושב פה גיורא, הוא היה קופץ.

יולי יואל אדלשטיין: הבאתי דוגמה שאפילו במשרד הקליטה כבר מזמן אין הפצה פיסית של הלקט.

יולי יואל אדלשטיין: הדוברות מקבלת את זה בבוקר ויש לה תפוצת נאטו.

רוני בר-און: אני לא אוהב להחליף סוסים באמצע העלייה.

רוני בר-און: הצעתו של דוד לב מקובלת עליי, אנחנו נגמור את השנה הזאת כבר איך שהיא, ולקראת תקציב 2005 אני מבקש לקבל הצעה חלופית.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו לא העליתי על הדעת משהו אחר.

רוני בר-און: אם לא תביאו הצעה רציונלית, אל תוציאו מגדר אפשרות - -

ראובן ריבלין: אנחנו נשתדל להביא הצעה רציונלית.

ראובן ריבלין: אני מוכן לאמץ את החלטתו רק על דעתכם, זאת אומרת שאני לא רוצה לקבל את האחריות על עצמי.

ראובן ריבלין: אני מקבל את הלקט כל יום, אני אומר לכם שהוא עוזר לי מאוד, בעיקר להתרגז, אבל יחד עם זה, גם הרוגז שלי שווה 100,000 שקל, לא 350,000 שקל...

רוני בר-און: אני מתאר לעצמי שאת הלקט שלך אתה מקבל מתקציב הלשכה שלך.

ראובן ריבלין: לא.

רוני בר-און: זה חלק מזה?

ראובן ריבלין: בוודאי.

רוני בר-און: אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

ראובן ריבלין: שלא יהיה לנו לקט, אני בעד זה שלא יהיה לקט.

ראובן ריבלין: אתה צודק, בלאו הכי כולם מקבלים עיתונים.

ראובן ריבלין: יש עיתונים שאני קורא את העיתון עצמו.

רוני בר-און: מדובר על 350,000 שקל.

רוני בר-און: אם ניקח 65 פקידים בכירים בכנסת ועוד 120 חברי כנסת, נגיע בערך ל-200 אנשים, כך שזה יעלה 1,500 שקל לחבר כנסת בשנה או 100 שקל בחודש.

רוני בר-און: למה שלא נעביר נייר בין חברי הכנסת, אם הם מוכנים לקבל את לקט העיתונות ולשלם 100 שקלים בחודש מתקציב קשר לבוחר?

רוני בר-און: אז הכנסת לא תממן את זה מתקציבה.

ראובן ריבלין: העיתונים נותנים סקירה של מה שנאמר בוועדות.

ראובן ריבלין: הם גם מפעם לפעם מזכירים את מה שאמרו חברי הכנסת בוועדות.

ראובן ריבלין: מה שלא בלקט, חברי הכנסת לא ייכנסו - -

רוני בר-און: אבי לוי, צריכה להיות חשיבה יותר מסודרת על זה לקראת תקציב 2005.

ראובן ריבלין: אם יש משהו שאנחנו צריכים להתייחס אליו ושנאמר בעיתונות, תמיד אנחנו יכולים לבקש או להזמין דבר באופן נפרד, לכן אני לא נופל מהכיסא כשאני שומע את הצעת חבר הכנסת אדלשטיין.

רוני בר-און: בהכירי את האופי הישראלי ואת מידת הפרגון, מישהו כבר יגיד לך את זה בלי הלקט, וזה עולה לך בחינם.

רוני בר-און: ..

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב שבלקט הזה התמורה מול ההוצאה - בעניין זה הייתי מוותר על הסעיף הזה.

ראובן ריבלין: הלקט חשוב לעבודת הכנסת.

ראובן ריבלין: הרי אנשים קוראים "ידיעות אחרונות", "מעריב", "הארץ" ו"ג'רוזלם פוסט".

ראובן ריבלין: את זה הם קוראים.

אהוד רצאבי: כל דבר שאין לו עלות, הוא פרוץ, וכל דבר שאין לו עלות מזלזלים בו, ולכן גם צורכים אותו יותר.

אהוד רצאבי: אני לוקח את עצמי כדוגמה, כחבר ועדת הכספים.

אהוד רצאבי: אם אני יושב על העברות תקציביות ונותנים לי ספר שלא גומרים לדון בכולו, החומר לא נאסף ולא נשמר לפעם הבאה.

אהוד רצאבי: בפעם הבאה מצלמים את אותו דבר עוד פעם.

אהוד רצאבי: כאשר יושבים על הצעת חוק פלונית לדיון אחד והדיון הזה מתמשך כמה וכמה פעמים, למי שאין, מצלמים עוד פעם ועוד פעם.

אהוד רצאבי: אני כחבר כנסת בקושי מצלם.

אהוד רצאבי: אם נתקצב את הוועדות בסכום גלובלי...

שאול יהלום: זה תמריץ למי שלא עובד.

רוני בר-און: דיברתי על זה גם עם אבי לוי, גם אם אריה האן וגם עם דוד לב בשיחה המקדימה.

רוני בר-און: אני משתף אתכם ברעיון הזה, יחד עם יו"ר הכנסת ויחד עם המנגנון, רעיון לעבוד על ועדות כתקציבי משק סגור.

רוני בר-און: למה אני צריך לשלם בגלל שחבר הכנסת יהלום משתולל או שהוא צריך לשלם בגלל שאני משתולל?

ראובן ריבלין: לא לכל הוועדות יש הרבה עבודה.

שאול יהלום: ועדות שעובדות קשה צריכות לקבל עונש והגבלה.

רוני בר-און: הרי אנחנו לא לומדים פה דבר חדש.

רוני בר-און: אנחנו יודעים מה התקורות של ועדת חוקה, חוק ומשפט, אנחנו יודעים מה התקורות של ועדת העבודה והרווחה וועדת הכספים, ולהבדיל ועדת הכנסת והוועדה לקליטת העלייה.

ראובן ריבלין: אני רוצה בהקשר זה לספר לכם על הקולחוזים של ברית-המועצות.

ראובן ריבלין: בא לקולחוז אחד הקומיסרים ושאל: מה אתם נותנים לתרנגולות שלנו לאכול?

ראובן ריבלין: אמרו: ביצים, חלב, גבינה.

ראובן ריבלין: הוא שאל: את הביצים, את החלב ואת הגבינה שאנחנו צריכים לתת לילדים שלנו אתם נותנים לתרנגולות?

ראובן ריבלין: והוא נתן להם רפורט.

ראובן ריבלין: הם טלפנו מייד לקולחוז השני והזהירו אותם שמגיעים אליהם.

ראובן ריבלין: כששאלו בקולחוז השני מה נותנים לתרנגולות לאכול, הם אמרו שהם נותנים להם לאכול את כל הזבל, כמו החזירים.

ראובן ריבלין: אז הקומיסר אמר להם: לתרנגולות שלנו, שמטילות את הביצים עבור הילדים שלנו, אתם נותנים לאכול זבל?

ראובן ריבלין: והוא נתן להם רפורט.

ראובן ריבלין: הם טלפנו לקולחוז השלישי של היהודים, ואמרו להם שכך יהיה רע וכך יהיה רע.

ראובן ריבלין: כשנשאלו מה הם נותנים לתרנגולות לאכול, אמרו לו שהם נותנים להן כסף, כדי שיקנו מה שהן רוצות.

ראובן ריבלין: כך אתם עושים לי עם הוועדות.

רוני בר-און: עכשיו אנחנו בתוכנית 02.03.01 – מי בעד אישור ההעברה?

יולי יואל אדלשטיין: אם ההערה של החשב היתה שבנושא של לקט העיתונות זה הכל תשלום ל"יפעת", ממה נובע הגידול?

רוני בר-און: יש תשלום קשיח ללקט, ותשלום לא קשיח, משתנה לתמלולים של רדיו שנהיו רבים והם יקרים.

רוני בר-און: אני ישבתי בישיבת הכנה עם הצוות.

ראובן ריבלין: מעתה ועד עולם.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלתי את ההבהרה.

ראובן ריבלין: דרך אגב, שלא יתנו לנו תמלולים של רדיו, אלא אם נבקש באופן מיוחד אם תתעורר סערה כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שטייניץ יהרוג אותי...

רוני בר-און: עם כל הכבוד, שחבר הכנסת שטייניץ ישלם את זה מכיסו.

ראובן ריבלין: אני מסכים למשל שנרד מתמלולי רדיו.

רוני בר-און: עזוב, אתה רואה את הלקט הזה, זה ממש מצחיק, למשל: רוני בר-און אמר שהשמש תזרח מחר במערב.

רוני בר-און: אז אתה רואה תשע מהדורות חדשות - -

ראובן ריבלין: אתה לא נהנה מזה?

רוני בר-און: לא, ממש לא.

רוני בר-און: אם זה עולה לי כסף, אני לא נהנה.

ראובן ריבלין: אז תקבלו את זה בתור החלטה, ואני אתן את זה בתור הנחיה, שיפסיקו עם תמלולי רדיו.

רוני בר-און: מי בעד אישור העברה מסעיף הרזרבה לתוכנית 02.03.01? מי נגד?

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: בעד - כולם נגד - אין ההצעה להעביר מסעיף הרזרבה לתוכנית 02.03.01 נתקבלה.

רוני בר-און: אנחנו עוברים לדון בסכום של 1,900,000 שזה 1,600,000 לעבודה בלתי צמיתה ועוד 300,000 שקל לשלוש משרות וחצי ללשכה המשפטית.

רוני בר-און: אבי לוי, פרט ונמק.

אבי לוי: גם בסעיף הזה וגם בסעיף שיבוא אחריו, שעות נוספות, כפי שאתם זוכרים מהדיונים על התקציב היתה מגמה ללכת לקראת צמצומים.

אבי לוי: היתה תוכנית לצמצם גם את מספר העובדים בוועדות, גם את מספר העובדים בניקיון, וזה נמשך לא מעט זמן.

אבי לוי: יש מגעים עם ועדי עובדים, יש תהליכים שלא קל לעשות אותם מהיום למחר, וזה לקח זמן.

אבי לוי: חלקכם בוודאי הייתם שותפים לתהליך הזה, ראשי הוועדות לפחות.

אבי לוי: בנושא הזה, החלק שנובע מכך שהתוכנית בצמצומים לא יושמה במלואה גרם לסדר גודל של כ-600,000 שקל מתוך ה-1,600,000 שקל.

רוני בר-און: ומה לגבי המיליון שקל?

אבי לוי: החלק השני זאת תוספת של שלוש וחצי משרות.

רוני בר-און: לא, זה 300,000 שקל, אל תערבב.

רוני בר-און: המיליון שקל זה עבור שלוש משרות וחצי של יועצים משפטיים?

אבי לוי: לא, ליועצים המשפטיים הוספנו שלוש משרות וחצי, לפי עלות בסדר גודל של כ-30,000 שקל עלות למשרה לחודש.

אבי לוי: כאשר הוגשה ההצעה הזאת היה מדובר על ארבעה חודשים, וזה הגיע ל-420,000 שקל.

רוני בר-און: 30,000 שקל עלות מעביד למשרה, אלה משפטנים בכירים ביותר.

אבי לוי: זאת העלות בממוצע.

ראובן ריבלין: כל פרויקט החוקה.

אריה האן: וגם הקודקס.

אבי לוי: לארבעה חודשים חושבו 420,000 שקל, והיום זה קצת פחות מארבעה חודשים.

אהוד רצאבי: באיזו דרגה היועצים המשפטיים?

אבי לוי: קח איזשהו ממוצע של ותק - כי יש גם מישהו שהוא ותיק מאוד ובכיר מאוד, כך שזה משפיע על הממוצע - של 10 שנות ניסיון כעורך דין.

אבי לוי: יכול להיות שבפועל זה יהיה פחות.

אהוד רצאבי: זה לא בחור שגמר את הסטאז'?

אריה האן: בוודאי שלא, היה מכרז.

אבי לוי: סכום נוסף של כ-480,000 שקל נובע מהסיבה של תקצוב.

אבי לוי: אנחנו מתקצבים לפי ממוצע למשרה.

אבי לוי: ממוצע עלות למשרה בעבודה בלתי צמיתה תוקצב אצלנו לפי 9,170 שקלים לחודש, בפועל זה 9,600 שקל, ולכן נדרש התיקון הזה.

אבי לוי: אגב, אני מוכרח לומר שזה קורה לא רק בתקציב של הכנסת, אלא גם בתקציב המדינה.

אבי לוי: מדי פעם באים ומעדכנים על פי התוצאות בפועל מסעיף הרזרבה, שלזה הוא נועד מלכתחילה.

רוני בר-און: לסעיף הזה יש לי שלוש הערות.

רוני בר-און: לגבי שלוש המשרות וחצי ללשכה המשפטית, אין לי הערה.

רוני בר-און: אנחנו עושים פה מה שנקרא "מפעלים מונומנטליים" שלא היו בכנסת בעניין החוקה ובעניין הקוד האזרחי.

רוני בר-און: אני שומע שגם אצל חבר הכנסת יהלום קורים דברים מאוד מרתקים, שמצריכים תגבור בעניין המשפטי, ולכן זה כסף מבורך.

רוני בר-און: לגבי ההאטה בצמצום כוח-האדם, והיושב ראש כתב זאת, כנראה כי מישהו אמר לו שזה מה שצריך לכתוב.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, אני מודה בעובדה.

רוני בר-און: לגבי זה, אני חושב שזה לא מתאים.

רוני בר-און: אנחנו חיים במציאות מסוימת.

רוני בר-און: פה לא משלמים משכורת לעובדי הרשויות המקומיות חודשים על חודשים, כי הרשויות לא מצליחות להעביר תהליך של תוכנית הבראה, שכל כולה צמצום בכוח אדם.

רוני בר-און: אי אפשר להאט בעניין הזה, אתם צריכים לצמצם את כוח האדם.

שאול יהלום: הם ועוד איך מצמצמים.

רוני בר-און: אדוני היושב ראש, לגבי השעות הנוספות, במשרדי הממשלה אין להם כסף.

רוני בר-און: אם עובדים שעות נוספות או לא, ל משלמים עבור זה.

שאול יהלום: מה זאת אומרת?

שאול יהלום: יושבת קצרנית עד 12:00 בלילה ולא תשלם לה?

רוני בר-און: במשרדי הממשלה לא יתנו לך להעסיק אותה.

שאול יהלום: אז יסגרו את הכנסת ב-21:00 ולא יהיו עובדים.

ראובן ריבלין: אני אתחיל מהסוף.

ראובן ריבלין: אני קיבלתי מציאות, ובמציאות הזאת יש הרבה אנומליות שגם באו לידי ביטוי בדוח מבקר המדינה.

ראובן ריבלין: הרי יש דברים שהם גלובליים, משכורת גלובלית כולל הכול, ויש אחר כך גם שעות נוספות.

ראובן ריבלין: נכון שיש בכנסת צורך לאיזה שהם תהליכים ושעות עבודה שהם לא מקובלים במקומות אחרים או במעט מאוד מקומות אחרים, שכן אתה נמצא בכנסת בזמן שיש מליאת כנסת.

ראובן ריבלין: במליאת כנסת יש צורך בשירותים כאלה או אחרים שיינתנו למליאה.

ראובן ריבלין: המליאה פעמים יכולה להיסגר ב-19:00 ולפעמים ב-22:00 – הממוצע הוא בין 21:00 ל-22:00 - ולפעמים ב-2:00 בלילה.

ראובן ריבלין: אלה הם דברים שאתה לא יכול להתעלם מהם.

ראובן ריבלין: יש צרכים ביטחוניים כאלה ואחרים.

ראובן ריבלין: יש פעמים שבהם אתה פותח את הכנסת לצורך כזה או אחר, שלא על פי תכנון.

ראובן ריבלין: אלה דברים עבורם העובדים מקבלים תוספת פרלמנטרית, אבל כמובן שכל מה שהעובד קיבל, את זה הוא קיבל, ולאחר מכן באות דרישות כאלה ואחרות.

ראובן ריבלין: אני קראתי בעיון רב את דוח מבקר המדינה.

ראובן ריבלין: אני מוכן להביא לוועדה דוח מאוד מפורט על כך שצמצמנו בשעות הנוספות בצורה משמעותית ביותר.

ראובן ריבלין: נא להגיש את הדוח בהזדמנות הראשונה ליושב ראש הוועדה.

רוני בר-און: אז למה צריך תוספת תקציב?

רוני בר-און: אם צמצמת, אתה צריך להחזיר כסף.

ראובן ריבלין: יש פה לובי של 120 אנשים שהם לוביסטים לעניינים שקשורים לכנסת.

ראובן ריבלין: אלה הם 120 חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: לגבי כל אחד שיש לו איזשהו צורך או איזושהי בקשה, יש לעובדים פה.

ראובן ריבלין: לדוגמה, אני ישבתי עם ועד העובדים על מנת לעשות את אותן פעולות הכרחיות לגבי מי שהתקבל לכנסת בחוזה לא צמית לשלוש שנים.

ראובן ריבלין: ברגע שאני משאירו בעבודה למעלה משלוש שנים, הוא הופך להיות עובד קבוע, משום שבית הדין ייתן לו הגנה.

ראובן ריבלין: כשאמרנו שצריך לפטר עובדים, אמרו לנו שיש אנשים מסכנים.

שאול יהלום: מה זאת אומרת, אחרי שלוש שנות עבודה, הם כלבים שזורקים אותם החוצה?

ראובן ריבלין: בא אדם בעל רגישות חברתית ממדרגה ראשונה, הוא בעל משקל כבד מאוד, והוא אפילו יושב בוועדה הזאת.

ראובן ריבלין: זה לא שאני לא רוצה מה שהוא רוצה, אבל באים אליי ואומרים לי לצמצם.

שאול יהלום: עובדים מצטיינים שאחרי שלוש שנים זורקים אותם.

ראובן ריבלין: כאן למשל בוועדה היתה מנהלת ועדה ומזכירה.

ראובן ריבלין: המזכירה לימים היתה לאימא.

ראובן ריבלין: ברגע שהיא אימא, היא בשעה 15:00 הולכת מכאן, אז מביאים מישהו שיחליף אותה אחרי השעה 15:00, כי לפעמים אתה צריך אותה כי אתה נמצא כאן עד 12:00 בלילה.

ראובן ריבלין: אתה אומר גם לאתי בן-יוסף שהיא תישאר כאן, כי בוועדת הכנסת יכול להיות שתצטרך לכנס את הכנסת בשעה 1:15 בלילה, כי פתאום יש צורך לפטור מחובת הנחה או לקביעת דיון לפי סעיף 131.

ראובן ריבלין: עכשיו באה מזכירה, שאני מחויב לקחת אותה לתקופה מוגבלת, אבל אם אני משאיר אותה שלוש שנים כאן, היא הופכת להיות קבועה.

ראובן ריבלין: כשהיא הופכת להיות עובדת קבועה, היא דרך אגב מצוינת, אבל היא גם נהיית אימא.

ראובן ריבלין: כשהיא אימא, היא לא יכולה אחרי השעה 15:30 להישאר כאן, אז היא כבר נמצאת פה אבל אני צריך להביא מישהי שתחליף אותה.

ראובן ריבלין: אז עכשיו נשאיר אותה שלוש שנים, ואחרי שלוש שנים וחודש היא תהיה עובדת קבועה.

ראובן ריבלין: כשהיא עובדת קבועה, היא גם אימא.

ראובן ריבלין: אז עוד מעט בכל ועדה בכנסת יהיו על כל חבר ועדה לפחות מזכירה אחת.

ראובן ריבלין: ישבתי עם ועד העובדים שאמר לי שיש פה אנשים שהם עולים חדשים, מסכנים שצריך לקבל אותם כקבועים.

ראובן ריבלין: אמרתי שיקבלו אותם לקביעות, בתנאי שהם ידברו עם הוועד שייתן לי אפשרות לפטר את אותם אנשים שבקלות הם התקבלו מחוץ לכנסת.

ראובן ריבלין: הם בעלי יכולות.

ראובן ריבלין: בא אליי חבר ועדה אחר, שהוא גם סגן יושב-ראש כנסת, ואמר לי שאני לא אפטר את העולים החדשים.

ראובן ריבלין: איך אני יכול לפטר עולים חדשים?

ראובן ריבלין: אמרתי לוועד שאת המסכנים נשאיר פה, אבל לפחות כשאנחנו מתגוננים בפני תביעות בבית דין שלא יתנו גיבוי לאותם אנשים שהם מבקשים ממני אותם לפטר.

ראובן ריבלין: אני משאיר את אלה ונוצר מצב שבו אני לא יודע איפה להתחיל ואיפה לגמור, כי הלחץ הוא שלא תפטר.

ראובן ריבלין: לגבי העוזרים הפרלמנטריים, בזמנו ישבנו על המדוכה.

ראובן ריבלין: אני הייתי בוועדה הזאת.

ראובן ריבלין: קבענו שניתן להם כסף כמו בסיפור של התרנגולות, כך שכאשר הם ירצו הם ישנו פה, כשהם ירצו הם ייסעו באוטובוס.

ראובן ריבלין: 500 הפך להיות חלק גלובלי.

ראובן ריבלין: אני אמרתי: במקום 3,000 שיתנו 8,000 שקל לאקדמאים.

ראובן ריבלין: היום רוצים שלכולם יהיה 8,000 שקל, כך שהכל מתיישר לכיוון מעלה.

ראובן ריבלין: אתם הלובי שלהם.

ראובן ריבלין: היום רוצים שאנחנו ניתן וניתן, והחבר'ה באים וגם דורשים ועוד מעט עושים שביתה.

ראובן ריבלין: תבינו שצריך לעמוד בכל הלחצים האלה.

קריאה: בצדק.

ראובן ריבלין: בצדק, אין על זה ויכוח.

ראובן ריבלין: האנשים שהם לוביסטים עובדים פה, צריך לתת להם תנאי עבודה.

ראובן ריבלין: דרך אגב, הוא צודק, כי באמריקה זה אכן כך.

ראובן ריבלין: אבל לוביסטים זה דבר בלתי מוגבל, לפי חוק חופש העיסוק.

ראובן ריבלין: לגבי עיתונאים, הסתדרתי עם מועצת העיתונות.

ראובן ריבלין: אמרנו שיש עיתונאים לכנסת שהם העיתונאים הפרלמנטריים ושהם קבועים בכנסת.

בנימין אלון: בעיקר בונוסים - -

ראובן ריבלין: יש דברים שאתם דורשים מאתנו, ומהצד האחר אתם לוחצים עלינו לעשות זאת.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לשאול שאלה מעניין לעניין שלא באותו עניין.

ראובן ריבלין: כאשר אני לוקח את אותם אנשים שהם ארעיים ואני הופך אותם לקבועים, כי הם עלו לארץ ומגיע להם, פתאום אומרים לי שאנחנו לא יכולים להיות שונים ואחרים מהשירות הציבורי, כי גם דוח מבקר המדינה כתב את זה.

ראובן ריבלין: בשירות הציבורי עושים להם מבחנים.

ראובן ריבלין: אני לא קבעתי את השאלות במבחנים.

ראובן ריבלין: עכשיו שואלים כולם למה לא עושים לחברי הכנסת את המבחנים האלה.

ראובן ריבלין: אני מודה שלא הייתי יכול להיבחר לכנסת, אם הייתי צריך לענות על השאלון הזה.

רוני בר-און: אבל אל תדבר על עצמך.

ראובן ריבלין: אני לא יכול, רק על עצמי לספר ידעתי.

ראובן ריבלין: אנחנו קבענו שאלונים?

ראובן ריבלין: כולם שואלים את המזכיר למה הוא מפיל עליהם שאלונים כאלה.

אריה האן: אנחנו שולחים אותם לנציבות שירות המדינה לאותם מבחנים.

ראובן ריבלין: הא, אלה לא שאלונים שלנו?

אריה האן: לא.

ראובן ריבלין: כי אני הבנתי שאתה התחלת בטלוויזיה שאתה התחלת להשתגע.

אריה האן: יושבת עובדת בכירה שהלכה למבנים, והיא עברה אותם בצורה מעולה.

אריה האן: סימן שאפשר לעבור אותם.

אהוד רצאבי: אני רוצה לקבל את הפירוט לגבי ה-1,600,000 שקל, כי עוד לא קיבלנו אותו.

רוני בר-און: קיבלת.

אהוד רצאבי: לא, הבנתי את הפירוט לגבי 600,000 שקל מתוך ה-1,600,000 שקל.

אבי לוי: 420,000 שקל זה לשלוש משרות וחצי, ו-480,000 שקל זה לתקצוב הממוצע למשרה.

אבי לוי: לגבי השעות הנוספות, ב-2003 היה תקציב של 3,400,000 שקל.

אבי לוי: בשנת 2004 ביקשנו תקציב של 2,600,000 שקל, שזאת ירידה של כ-23%.

אבי לוי: זאת מטרה שקבענו לעצמנו להגיע אליה.

אבי לוי: נעשו מספר צעדים בתחילת השנה, נקבעו מכסות לכל עובד, נאסר על מספר מחלקות ותפקידים לעשות בכלל שעות נוספות.

אבי לוי: באותן מחלקות שנותנות שירותי תמך למליאה הוקטנו גם מספר התורנים במגמה לא לפגוע, אבל להקטין את מספר השעות.

אבי לוי: כאן גם מתחילים לראות סטטיסטית שאם בינואר היה 400,000 שקל שעות נוספות, במרץ יש כבר 303,000 שקל, באפריל יש כבר 261,000 שקל, במאי יש 150,000 שקל, כך שרואים את מגמת הירידה.

אבי לוי: עכשיו שאל חבר הכנסת בר-און למה אני רוצה תוספת, אם צמצמתי.

אבי לוי: התשובה היא שבחודשים הראשונים עדיין היינו במתכונת הזאת.

רוני בר-און: מגמת הירידה נשמרת?

אבי לוי: כן.

רוני בר-און: ניחא לי בזה.

רוני בר-און: תביא ליושב ראש הוועדה ולכל חברי הוועדה דוח חודשי בסוף השנה.

רוני בר-און: אדם קרוב אצל עצמו.

רוני בר-און: אני יודע שלא משלמים כוננויות ליחידת חומרים מסוכנים במשרד לאיכות הסביבה, ואומרים שיתפוצץ, כי אין מאיפה לשלם את זה.

ראובן ריבלין: אני רוצה להעיר הערה בעיקר לחברי הכנסת יהלום, אדלשטיין ובר-און, כי אתם לא נמצאים במערכת המנהלית כרגע.

ראובן ריבלין: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם שיכול להיות מצב שבו אנחנו מרחיבים פעילויות.

ראובן ריבלין: אני רוצה לקראת השנה הבאה להרחיב את את התקנים, כך שלא תהיה עבודה בלתי צמיתה, כך שיהיו יותר תקנים בכנסת, אבל זה יחייב אותנו להבין שמאותו רגע אין יותר עבודות בלתי צמיתות ואין פה סיפורים של תוספות עבודה.

ראובן ריבלין: אני אתן תקנים לאותם אנשים.

ראובן ריבלין: ברגע שאני נותן תקנים, אין אחרי זה סיפור של "תביא עוד מישהו שיחליף אותו".

רוני בר-און: אשרי המאמין.

ראובן ריבלין: כשאנחנו אמרנו שתהיה טלוויזיה בכנסת, חשבו אנשים שאני לא נורמלי.

ראובן ריבלין: ..

רוני בר-און: מי בעד אישור תוכנית 02.03.04?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: הצבעה בעד - 5 נגד – אין תוכנית 02.03.04 אושרה.

רוני בר-און: תודה רבה, אישרנו את כל הבקשות שלכם.

רוני בר-און: אני נועל את הישיבה.