ועדת המשנה לנושא תכנון ופיתוח עיר הכרמל, כנסת 16, פרוטוקול מספר 3, 2005-06-02 16:00

עמרם מצנע: כמה דברים לפני שאנחנו מתחילים.

עמרם מצנע: אחד, אני מתנצל על כך שהגעתם לכנסת לפני שבועיים שלושה ואני במפתיע הייתי פשוט צריך ללכת בגלל בעיה רפואית, ואני מתנצל על כך.

עמרם מצנע: שנית, אני רואה שמבחינת מוסדות התכנון אין פה את אנשי המועצה הארצית ולא את הייעוץ המשפטי של משרד הפנים, וזה חבל כי נדמה לי שהנושא מאוד עקרוני ומרכזי ואנחנו זקוקים להם.

עמרם מצנע: מה שאדם יוכל לעזור לנו אני אשמח.

עמרם מצנע: שלוש, תראו, אנחנו קיימנו כבר מספר פגישות.

עמרם מצנע: אני חושב שמי מבינינו שאיננו מתוך משפחת דליה ועוספיה, עיר הכרמל, למדנו להבין פחות או יותר, אני לא רוצה להתיימר שמבינים לעומקם את כל הבעיות, למדנו להבין את הסבך שבו אנחנו נמצאים.

עמרם מצנע: אני איתרתי לפחות שני נושאים שדי מרכזיים שכדי להתמודד, גם לשחרר תכניות, לקדם תכניות קיימות, ללכת על תכניות נוספות, אנחנו מוכרחים למצוא פתרון לשני נושאים.

עמרם מצנע: הנושא הראשון שאנחנו מדברים עליו עכשיו והנושא השני קצת יותר מאוחר יבואו לכאן גם אנשים נוספים, שאני כבר יודע לפחות מאנשי התחבורה, שאמרו לי שהם באים.

עמרם מצנע: הנושא הראשון הוא אותם בסביבות ארבעת אלפים חמש מאות בתים שבנויים ללא היתר.

עמרם מצנע: אנחנו שמענו מאדם, המתכנן של מחוז חיפה, אמירה שכשמונים אחוז להערכתו מהבניינים שנבנו ללא היתר ניתן לתת להם היתר.

עמרם מצנע: כלומר הם מתאימים לתב"עות שבהם הם יושבים.

עמרם מצנע: ועל כן הסמכות לתת היתר היא בידי הוועדה המקומית.

עמרם מצנע: אלא שכדי לקבל היתר צריך לעשות מספר פעולות, שאחת מהן ואולי המסובכת ביותר והקשה ביותר זה תשלום של סכומים לא מבוטלים.

עמרם מצנע: נכון שבמציאות רגילה היינו אומרים אדוני, בנית בית, כמו שכל אזרח ישראלי במדינת ישראל בונה, ואתה צריך לשלם.

עמרם מצנע: אתה צריך לשלם אגרות, אתה צריך לשלם היטלים, אתה צריך לשלם השבחות, אתה צריך לשלם את מה שצריך לשלם, כי אילו היו כולם משלמים בזמן יכול להיות שהתשתיות של שתי המועצות והיום העיר היתה נראית אחרת.

עמרם מצנע: זה הנכון.

עמרם מצנע: אבל, אנחנו יודעים שזה פלונטר, אנחנו יודעים שצריך ליצור איזו שהיא מוטיבציה, להגדיר את זה כמבצע, כפי שעושים בדרך כלל במדינת ישראל בכל מיני דברים, מבצע שתוחמים אותו בזמן, תוחמים אותו במגבלות ונותנים מוטיבציה לאנשים למה כדאי להם לבוא, להגיש את המסמכים, לשלם את מה שנקרא לשלם, להוציא היתרים לבתים, וזה כדאי להם.

עמרם מצנע: במקרים כאלה עושים את זה בדרך כלל עם שוט וגזר.

עמרם מצנע: הגזר הוא היתרונות, כלומר אתה אומר שמע, בתוך תקופה חד פעמית אנחנו מוצאים דרך להוריד את הסכום הנדרש לתשלום, ואולי עוד דברים נוספים שצריך לעשות אותם.

עמרם מצנע: יכול להיות שהוועדה המקומית צריכה להיות פחות בירוקרטית בתהליכים יותר ארוכים, צריך לעזור אולי לוועדה המקומית, אינני יודע.

עמרם מצנע: ונותנים תאריך לגיטימי, זה סיפור לא קצר, של שנה, שנתיים, אינני יודע כמה, ואומרים אדוני, אבל לפחות עם הנהגת היישובים אומרים רבותיי, מי שלא עושה עד לאותו מועד, ויכול היה לעשות, אנחנו נותנים למערכות החוק לטפל בו כפי שמטפלים בדברים כאלה.

עמרם מצנע: אני לא רוצה להוציא את המלה הריסה מפי, אבל גם צריך להגיע לזה.

עמרם מצנע: זה הנושא.

סלימאן אבורוקן: מה קורה עם הבתים מלפני קום המדינה?

עמרם מצנע: בשביל זה אנחנו מתכנסים, כדי לבדוק קודם כל איזה קבוצות בעלות מכנה משותף יש, יכול להיות שכל אחת מהן צריכה לקבל איזה שהוא טיפול, אני יודע, תקן אותי קולמן, שגם בתים שנבנו לפני איזה שהוא תאריך מסויים, אם לא מוציאים להם היתר, אני לא יודע, צריך להתייחס לקבוצות על פי אופי מסויים, מכנה משותף, ולנסות להתמודד עם הבעיה.

עמרם מצנע: זהו, עד כאן.

2523: רק בעניין האחרון שנגעת בו, נושא השמונים אחוז, אני אמרתי את זה גם לפני, הייתי אצל השר, ואומר את זה עכשיו, ואני חוזר, זאת היא הטעיה, שאיננו יותר יכולים להבליג, גם מבחינה משפטית, זו הוצאת דיבה.

2523: עלינו.

2523: כאילו שאנחנו מפרי חוק ולא רוצים לשלם כסף בשביל היתרים.

2523: זו הוצאת דיבה.

2523: אני ביקשתי מקולמן על יד השר, תוציא את הבתים מעל ארבעים שנה.

2523: ארבעים שנה, עוד שלא היה תכנון בכלל.

2523: וחמישים שנה.

2523: וששים שנה.

2523: הארבעת אלפים שאתה מדבר עליהם הם בנויים, הם כבר בלויים אפילו.

2523: הם לא שווים חלק מהם.

2523: אבל אני לא אומר שהם לא צריכים היתר.

2523: זה, רוצים לחזור לתקן מצב היסטורי.

עמרם מצנע: אבל מתוך הארבעת אלפים לדעתך כמה זה כאלה שבנויים מלפני קום המדינה?

2523: חצי לפחות.

2523: על זה אדם מצביע, ואני מבין אותו, אבל כל אדם, אני רוצה, אני מעמיד אתגר בפני הכנסת ובפני רשויות התכנון ובפני בתי המשפט.

2523: לא היה אדם בעוספיה מלפני עשרים שנה לפחות, שרצה לבנות ויכל לבנות בהיתר, כי איפה שהוא צריך לבנות אין היתר כי האדמה איננה מוכשרת לבנייה, אם זה מטעמים של קרן קיימת, אם זה מטעמים של הפארק, אם זה מטעמים של התכנון.

2523: שוכבות אצלם ארבע עשרה תכניות מזה שש שנים שלא נגעו בהם.

2523: ועל זה אמרתי, אכראם נכנס, ואני ישבתי עם הבחורה הנחמדה יחד עם הממונה על המחוז רק לפני שבוע.

2523: איפה ניתנו המאה ועשרים תכניות, רק בזמן האחרון, בשנה האחרונה, היתרים.

2523: לא בחיפה, זה נתנו בעוספיה.

2523: סימן שכולם רוצים היתר.

רואד מזורקי: אבל כמה הגישו,

2523: לא משנה, יש אפשרות לתת היתר וכולם רוצים לשלם מסים.

עמרם מצנע: אני רוצה לשאול על הבתים שנבנו לפני ארבעים שנה, שאתה אומר שלפי הנתונים שלך זה חצי מהארבעת אלפים.

2523: נכון.

2523: זה לא נתונים מדוייקים, אבל חצי או יותר.

עמרם מצנע: יש לי שאלה אדם, מקצועית, מה באמת דינו של מבנה שנבנה לפני ארבעים שנה.

אדם קולמן: תראה, ככל שהחוק אומר, החוק אומר שמבנה ללא היתר הוא מבנה ללא היתר ואנחנו יכולים לעשות לו לגליזציה או לא יכולים לעשות לו לגליזציה.

אדם קולמן: הפן השני, האם מבנה כזה נועד להריסה אחרי שהוא עומד ארבעים שנה זה כבר סוגיה אחרת מבחינה משפטית, שאני כרגע אין לי תשובה עליה.

אדם קולמן: אבל בודאי שבמרכז הכפר ניתן לתת היתרים, בשטחים האלה ישנן תכניות, ודרך אגב תמיד היו תכניות בניין ערים.

אדם קולמן: תמיד היו, דווקא במרכז הכפר תמיד היו תכניות, היו תכניות מיתאריות ישנות של היישובים.

אדם קולמן: יש שם תכניות שמתוכן ניתן היה להוציא בעבר היתרי בנייה.

אדם קולמן: והיום יש שם תכניות אחרות שכיסו אותם בשכבות,

רואד מזורקי: אבל מבנים שנבנו לפני ארבעים שנה, מה דינם, אז לא הוציאו היתרים,

אדם קולמן: ודאי שהוציאו היתרים.

אדם קולמן: במדינת ישראל יש היתרים מנדטוריים,

רואד מזורקי: אדם, השאלה היא אחרת, שואל אותך מר מצנע שאלה ממוקדת, ואני רוצה להגיד לך דבר אחד, אני רוצה לחדד נקודה, מה החוק קובע באשר לשימוש, צו הריסה אתה לא יכול לבקש מבית המשפט היום לבניין שבנוי, לצורך השימוש, כמה שנים מקנה לך החוק לתבוע בנאדם על בנייה בלתי חוקית על שימוש.

אדם קולמן: אני לא יועץ משפטי ולא עורך דין.

רואד מזורקי: אבל אני שואל, חוק התכנון והבנייה קובע את זה.

אדם קולמן: אתה שואל אותי שאלות בנושא של הפיקוח, לפי סעיף 210, 209, לא זאת השאלה בכלל שעומדת על הפרק.

אדם קולמן: אמר מר זיידאן עטשי, תראו, הנתונים שנתתם הם נתונים לא נכונים.

אדם קולמן: מפני שיש פה מבנים ישנים, ובתוך השמונים אחוז זה לא ככה.

אדם קולמן: זה מה שהוא אומר.

אדם קולמן: אני אומר רבותיי, אלה הנתונים שיש בידינו.

אדם קולמן: מי שרוצה להביא נתונים אחרים, מר זיידאן עטשי, יחד עם הוועדה המקומית, יכולים היום לעשות מיפוי של כל המבנים, לקחת את התיקים של הוועדה המקומית ולהגיד רבותיי, מה שמתכנן המחוז אמר הכל קשקוש, לא נכון, הוא הטעה אתכם, בכלל הכל בסדר, נפלא.

אדם קולמן: אלה הנתונים שיש בידינו.

אדם קולמן: נקודה.

רואד מזורקי: יש תכנית כאן לאדם, אני חושב שרותי הביאה אותה, יש לך אותה,

רותי שוורץ: לא, לא פה.

רואד מזורקי: חבל מאוד.

רואד מזורקי: אני רוצה להגיד דבר אחד.

רואד מזורקי: עמרם היה צריך לראות את התכנית הזאת ואני רוצה שאתם תצביעו, באמת, אדם, פעם אחת נצביע איפה בעוספיה ובדליה ניתן לתת היתרים בתוך תחום השיפוט.

רואד מזורקי: אני לא מדבר על תב"עות, על מבנים שנבנו בדיעבד.

רואד מזורקי: בוא תראה איפה ניתן היום לעבוד.

עכרם חסון: חברים, אני מציע שאנחנו נשנה קצת מהדיון, כי אני יודע איך פותרים את הבעיה הזאת, אני רק צריך קצת כלים, שמפחדים לתת לי אותם.

עכרם חסון: עד עכשיו כולם אומרים לי בסדר, לא בסדר, אבל אף אחד לא אומר לי לך תעשה, כי הם מפחדים.

עכרם חסון: אם מישהו יהיה חזק, ובמיוחד במשרד הפנים, ויגיד אני סומך על ראש העיר שיפתור את הבעייה, תוך עשרים וארבע שעות אני פותר לכם את כל הבעיות.

עכרם חסון: הבעיה שאתם לא רוצים שאני אפתור את הבעיות ואתם לא נותנים לי את הכלים.

עכרם חסון: תראה עמרם, היום, מי שבא להגיש היתרי בנייה ואני יכול לתת לו היתרי בנייה זה עשרים שמונים.

עכרם חסון: עשרים כן ושמונים אחוז לא.

עכרם חסון: למה, כי דליית אל כרמל, לכיוון השכונה המזרחית, אני לא יכול לתת אף היתר בנייה.

עכרם חסון: מהכניסה, לשכונת החיילים המשוחררים, בכניסה דליה צעירה.

עכרם חסון: מהכניסה לדליה צעירה עד לכביש עוקף שנכנס לדליה, לואדי אלפאש, כל השכונות שהראיתי לך, יש בקטע הזה לפחות שמונה מאות בתים שלאף אחד אין היתר בנייה ואני לא יכול לתת להם היתר בנייה.

עכרם חסון: זה הקטע הראשון.

עכרם חסון: אני אקח שכונה מערבית, מיד לבנים, ואתה הולך מערבה, אני לא יכול לתת אף היתר בנייה.

עכרם חסון: אם אתה תיקח את הבית של נוואד חלבי, אבו עזאם, מעליו כל ההר הזה למעלה אף אחד אין לו היתר בנייה ואני לא יכול לתת היתר בנייה.

עכרם חסון: אם אתה תיקח את ואדי אל פאש עם הכניסה לעוספיה, שטח השיפוט, אין רצף תכנוני, אף אחד אין לו היתר בנייה, אף אחד לא יכול לקבל היתר בנייה.

עכרם חסון: בואו נלך לעוספיה, עוספיה, כניסה לבית אורן עד לוועדת התכנון רכס הכרמל, שם אפשר היתרי בנייה.

עכרם חסון: עד לוועדה אף אחד אין לו היתר בנייה ולא יכול לקבל היתר בנייה.

עכרם חסון: כל המתחמים מצד ימין של הכביש אי אפשר לתת היתר בנייה, כל המתחמים מצד שמאל אי אפשר לתת היתר בנייה.

עכרם חסון: לוקחים אותך לעמק הזיתים בעוספיה.

עכרם חסון: כל עמק הזיתים, שלוש מאות בתים ללא היתר בנייה, גם השכונה המזרחית ללא היתרי בנייה.

עכרם חסון: ובכביש הראשי של מע"צ 672 שמקשר בין אמצע עוספיה להתחלת דליה לאף אחד אין היתר בנייה.

עכרם חסון: אז היום איפה מתרחבים, אנחנו לא מתרחבים לכיוון גרעין היישוב, לכפר העתיק, איפה ששם מסתובבים כמו במחנות הפליטים.

עכרם חסון: שם גם אם אני ארצה לתת היתר בנייה אנשים לא רוצים.

עכרם חסון: כי התנאים שלהם לא תנאים, ושם הבתים ישנים, ואנשים כבר מתיישבים שם ארבעים חמישים שנה, יש להם חיבור למים, יש להם חיבור לחשמל, אין לי צורך.

עכרם חסון: אני היום כל שנה צריך לתת לארבע מאות צעירים פתרון.

עכרם חסון: אני היום מארבע מאות צעירים יכול לתת מאה.

עכרם חסון: נתתי בשנה הראשונה מאה עשרים.

עכרם חסון: זה מה שיכולתי מהארבע מאות.

עכרם חסון: המאתיים שמונים בנו ללא היתרי בנייה.

עכרם חסון: אני אישרתי להם.

עכרם חסון: אני גם יודע, כי אין סודות כאן, הכל על השולחן, אני אישרתי לכל התושבים.

עכרם חסון: אמרתי את זה לפיקוח של הוועדה המחוזית.

עכרם חסון: תבנה באדמה חקלאית, תבנה בכל מקום שאתה יכול לבנות בשטח השיפוט שלי, אפילו אם אין היתרי בנייה, בתנאי אחד.

עכרם חסון: אם אתה בונה בשטח ציבורי אני הורס לך, אם אתה בונה בתוואי כביש אני הורס לך, ואם אתה לא מגיש תכנית אני הורס לך.

עכרם חסון: תגיש לי תכנית, תשלם תשעים אחוז אגרה כי אני רוצה לחיות.

עכרם חסון: היום אין לי אלטרנטיבה לאוכלוסיה.

עכרם חסון: אני מנסה לייצר אלטרנטיבה ושאני אקבל קצת כסף כדי שאני אתכנן.

עכרם חסון: לדוגמא, לפני שבוע עשיתי צילום אויר ומיפוי לדליה ועוספיה, עלה לי מאתיים אלף שקל.

עכרם חסון: שהמועצות לא עשו בחמש שנים האחרונות ולא יכלו כי אין להם כסף.

עכרם חסון: אני לקחתי על אחריותי, אני מנסה לקדם.

עכרם חסון: הבאתי את התכנית של יצחק פרוינד, תכנית מצויינת.

עכרם חסון: מתכנן המחוז לשעבר, אדם מבין את הבעיות של דליה ועוספיה, נתנו את התכנית, אמרנו חבר'ה, בבקשה, זה התנאים שלנו.

עכרם חסון: הבאנו מכתב שנתנו אותו לממונה על המחוז, על ידי עורך דין שלנו.

עכרם חסון: אמרנו חבר'ה, זו תכנית ההלבנה שלנו לבתים.

עכרם חסון: אנחנו ככה וככה חושבים, תנו לנו את זה, אנחנו נעשה ואתם תנוחו ואף אחד לא יבנה בפארק.

עכרם חסון: היום נפגשנו עם אנשי הפארק.

עכרם חסון: היום אלי אמיתי עם כל הצוות שלו היה אצלנו.

עכרם חסון: הכביש העוקף, פעם ראשונה סוף סוף אנחנו ילדים גדולים, לא ילדים קטנים.

עכרם חסון: כל הזמן תכננו לנו.

עכרם חסון: הפעם תכננו כביש עוקף, והצגנו אותו למנכ"ל משרד התחבורה.

עכרם חסון: הבאנו היום את דורון בלשה, שהוא מייצג את משרד התחבורה עם הצוות שלו, עם כל אנשי רשות הגנים והטבע בבוקר ישבנו, אלי אמיתי ויגאל מנהל המחוז ורעיה וגם מנהל פארק הכרמל ואמרנו זה תוואי הכביש.

עכרם חסון: אני אומר לך, התוואי שלו מאה אחוז מקובל על שר התחבורה, תשעים אחוז מקובל על רשות הפארק.

עכרם חסון: נשאר לנו מתכנן המחוז ואנחנו גומרים.

עכרם חסון: ברגע שמקבלים אותו ומבטלים לנו את הכביש של ואדי אל פאש שמתחיל מעוספיה אני מבטיח לך אני אתן אלפיים היתרי בנייה.

עכרם חסון: גם בעמק הזיתים וגם בשכונה המזרחית בעוספיה וגם בואדי אל פאש וגם במיתחם בין דליה לעוספיה וגם בהתחלת עוספיה במתחמים האלה שהם מנותקים.

עכרם חסון: הדבר הזה רק צריך להגיש אותו S.O.S.

עכרם חסון: עכשיו מה אני הצעתי, אני הצעתי, תראה עמרם, אנחנו לא יכולים לתקן את כל העולם ביום.

עכרם חסון: אם משרד הפנים רוצה, הגשנו הרבה תכניות מפורטות.

עכרם חסון: לא אושרו עדיין.

עכרם חסון: יש כאלה תקועות במחוז.

עכרם חסון: אני רוצה שאדם קולמן על פי סעיף 97א' יגיד לראש העיר כל תכנית שהגשת תיתן היתר בנייה שם.

עכרם חסון: על פי חוק.

עכרם חסון: רק פעם אחת בצורה מה שנקרא אמיצה ולהגיד אנחנו הולכים לקראתכם.

אדם קולמן: זה אתה יכול להגיש על תכנית שהופקדה, ואין עליה התנגדויות.

עכרם חסון: אבל או שלא שמעו את ההתנגדויות או שהתכנית תקועה חמש שנים, ואנשים בונים, ואני רוצה להלבין את הבתים שקיימים, אני לא רוצה לתת היתר בנייה לבית לא קיים שם, רק לבתים הקיימים אני מדבר.

עכרם חסון: אני יכול להכניס אלפיים בתים מינימום להיתרי בנייה תוך שנה אם החבר'ה יגידו לי בבקשה, בסדר.

עכרם חסון: ואני לא מבקש לעשות הרבה דברים, אני מדבר לא לע בנייה בפארק, לא בנייה בשטח ציבורי ולא בנייה בתוואי כביש.

עכרם חסון: צריך להיות אמון.

עכרם חסון: לא יכול להיות יגידו לי תראה, אתה אל תעשה, ואתה תסבך עם החוק.

עכרם חסון: אנחנו נסבך אותך.

עכרם חסון: מצד שני אין לי את הכלים, אין לי אלטרנטיבה.

עכרם חסון: היום השופט שופט את הצעירים של דליה ועוספיה כי אין להם אלטרנטיבה.

עכרם חסון: הייתי אצת השופט המחוזי לפני כמה זמן.

עכרם חסון: אמרתי לחו כבוד השופט, אתה פסקת שלושים אלף שקל.

עכרם חסון: צו הריסה אתה מביא אותו עכשיו, לא הרס, ביזיון בית המשפט.

עכרם חסון: אמר לי נכון.

עכרם חסון: אמרתי לו אתה שופט, למה, הוא אומר לי כי יש אלטרנטיבה, חוק.

עכרם חסון: אמרתי לו ואין אלטרנטיבה, אצלי אין חוק.

עכרם חסון: אומר לי מה זאת אומרת, אמרתי לו במשך שלוש עשרה שנים בעוספיה לא נתנה המדינה חצי מגרש, לא לחייל משוחרר ולא לזוגות צעירים.

עכרם חסון: הרי יש נוצרים, מוסלמים, ויש דרוזים גם שלא עשו צבא וצריכים גם זוגות צעירים.

עכרם חסון: איך אפשר ביישוב של עשרת אלפים איש, במשך שלוש עשרה שנים, לא נתת לאף אחד חצי מגרש, ואתה לא נתת לאף אחד לבנות.

עכרם חסון: אז הוא עבריין בעל כורחו.

עכרם חסון: ואתה לא יכול לעצור אותו.

עכרם חסון: החוק שלך הוא לא חוק.

עכרם חסון: החוק שאתה מדבר עליו הוא טוב בחיפה, הוא טוב במקומות שהם מסודרים, שיש תכניות מיתאר, שיש תכניות מפורטות.

עכרם חסון: השר הקודם, מה אמר עמרם, אמר חבר'ה אנחנו נאמץ אתכם כעיר חדשה, ניתן לכם תכנון, ניתן לכם כסף.

עכרם חסון: תתכננו, ניתן לכם קרקע.

עכרם חסון: לא נתנו לנו מטר אחד קרקע.

עכרם חסון: הפארק רוצה לקחת לנו עוד ארבעת אלפים שמונה מאות דונם חוץ מהשלושים ושבע אלף דונם שלקחו.

עכרם חסון: וגם לא נותנים בידי ראש הוועדה שבא לעזור שום אלטרנטיבה.

עכרם חסון: היום, אני אומר לך, גם אמרנו לחברים, אדם התחיל להבין אותנו בתקופה האחרונה.

עכרם חסון: כי אין אלטרנטיבה.

עכרם חסון: הצעירים של היום זה לא אותה גברדיה מכובדת שמה שאתה אומר לה אומרת קדוש.

עכרם חסון: היום מצפצפים על כל העולם הצעירים, לא מעניין אותם אף אחד.

עכרם חסון: ומחר הם יעשו לנו פאשלות שאנחנו לא חולמים עליהם.

עכרם חסון: יבנו בפארק, ולא יתנו לאף פקח להיכנס.

עכרם חסון: בכוח.

עכרם חסון: החבר'ה האלה כבר הם יודעים שהם חיים במדינה מתקדמת, והם חיים כמו מדינה מהעולם העשירי, לא מהעולם השלישי.

עכרם חסון: אין להם חתיכת אדמה אחת להקים בית.

עכרם חסון: מה לעשות, הדרוזים לא רוצים לעזוב את האדמות שלהם.

עכרם חסון: לא רוצים לעבור לתל אביב ולרעננה לגור שמה.

עכרם חסון: ולכן נתתי אלטרנטיבה.

עכרם חסון: גם לממונה על המחוז וגם למתכנן המחוז וגם לשר הפנים, וגם לכולם.

עכרם חסון: אני חושב, עמרם, אני יודע שאתה בדקת את הכל וכראש עיר יש לך ניסיון יותר ממני ואתה מוכשר יותר מכל אחד מאתנו בקטע הזה.

עכרם חסון: לעניות דעתי אתה צריך להמליץ לתת כוח חוקי לראש העיר לתת היתרים בכל המקומות שניתן לא להפריע לכביש ולשטח ציבורי ולפארק.

עכרם חסון: שהוועדה תאמץ דבר כזה.

עכרם חסון: פעם אחת, מה יכול להיות.

עכרם חסון: אנחנו לא מבקשים על האדמות של אף אחד.

עכרם חסון: על האדמות שלנו.

עכרם חסון: איפה שבנינו.

עכרם חסון: זה הדבר.

עכרם חסון: פעם אחת שנגיד חבר'ה, אנחנו נמשיך להתקוטט מול אדם ומול המחוז ומול כולם, לא יהיה לנו שום אפשרות להחזיק את הצעירים.

עכרם חסון: הצעירים כיבדו אותי וכיבדו את ההבטחות שלי.

עכרם חסון: אמרתי להם תנו לי שנה וחצי.

עכרם חסון: עברו השנה וחצי.

עמרם מצנע: איפה עומד העניין של התשלומים באמת, האגרות, היטלים, השבחות?

עכרם חסון: מאה עשרים היטלים שנתתי שילמו לי.

עכרם חסון: יש לי דווקא אתה יודע מי עושה לי את ההיטלי השבחה, יהודים, חבר'ה שהם נמצאים,

עמרם מצנע: אני לא מדבר על בתים חדשים,

עכרם חסון: על ישנים אמרתי יתנו לי מבצע.

עכרם חסון: כמו עשו עכשיו מס וחלילה, למדינה מותר לה לעשות מס וחלילה, לי אסור לעשות מס וחלילה, אני רוצה עשרת אלפים שקל קבלנות.

עכרם חסון: כל בית ותיק מעשר שנים עד חמישים שנה בוא תשלם עשרת אלפים שקל קח היתר בנייה.

עכרם חסון: אבל גם את זה מפחדים לאשר לי.

עכרם חסון: אומרים לי לך תסתדר.

עכרם חסון: ואם אני אפול מחר, מי יהיה בבית משפט, אני.

עכרם חסון: אני אהיה בבית משפט.

עכרם חסון: יגידו אני עושה קומבינות, אני עושה ככה.

עכרם חסון: לכן אני אומר הגיע הזמן שיגידו חבר'ה, חמישים שנה לא תכננו, אתם אשמים, אנחנו אשמים.

עכרם חסון: היום נגמר העסק.

עכרם חסון: בואו ניקח החלטה באמצע, זה הכלים שיש לך ראש העיר, תוכיח את עצמך אתה והתושבים.

עכרם חסון: נותנים לכם שנה.

עכרם חסון: אבל אלה תנאים שהם מיוחדים.

עכרם חסון: כמו שעושים בארנונה בעיריות, לפעמים עושים מבצע שלושים אחוז תוריד, חמישים אחוז, רק שאנשים ישלמו.

עכרם חסון: אני לא יכול בלי מבצע.

עכרם חסון: כי אבא שלי שהתגורר בבית לפני חמישים שנה הוא לא צריך היתר.

עכרם חסון: אם אני לא אבוא לו בסוכריה הוא לא ישלם את העשרת אלפים שקל.

עכרם חסון: לכן אני אומר, זה הדברים.

עכרם חסון: עכשיו אדם יש לו טעות בדבר אחד.

עכרם חסון: אני עשיתי את המיפוי.

עכרם חסון: חברים, בתים שנמצאים בתוך היישוב שיכולים לקבל היתר בנייה, פחות מאלף.

עכרם חסון: יש לי שלושת אלפים ארבע מאות בתים לפחות,

עמרם מצנע: ולמה הם לא מוציאים?

עכרם חסון: כי הם ותיקים מאוד והם נגמר העסק אתם.

עכרם חסון: אני מוכן לשכנע אותם, אמרתי, תן לי סוכריה, אני אלך ואגיד לו תשמע, אני עושה לך עשרים תשלום עשרת אלפים שקל.

עכרם חסון: תשלם לי בחודש חמש מאות, כדי שאתה לא תהיה עבריין חוק.

עכרם חסון: אני רוצה להכשיר לך את הבנייה.

עכרם חסון: מוכנים, אנחנו נשכנע אנשים.

עכרם חסון: בחרו בנו כדי שאנחנו נשכנע ונקדם רפורמות.

עכרם חסון: אבל צריך לתת לי את הכלים.

עכרם חסון: עכשיו יש לי שלושת אלפים ארבע מאות בתים, הם באדמות חקלאיות.

עכרם חסון: לא בתוך הפארק.

עכרם חסון: יש לי בפארק מאה ומשהו בתים.

עכרם חסון: לא מדברים על המדינה בכלל.

עכרם חסון: המדינה יש לה שלושה אחוז מהאדמות בלבד.

עכרם חסון: אני מדבר על אדמות פרטיות חקלאיות, וגם בתכניות חלק מהתכניות מופקד במחוז.

עכרם חסון: רק יגידו לי אתה יודע מה עכרם, הפקדתי.

עכרם חסון: בנו, לא בנו שם, תתחיל לתת.

עכרם חסון: אנחנו רוצים לפתור בעיה.

עכרם חסון: ואז אני אבוא, עמרם, ואני אתחייב לנבחרי הציבור שמהיום והלאה מי שבונה לא על פי התכנית שלנו אני הורס לו.

עכרם חסון: אני הרסתי בית בעוספיה.

עכרם חסון: חמישים שנה לא הרסו בית בעוספיה.

עכרם חסון: אני הרסתי בית בתוואי כביש.

עכרם חסון: אף אחד לא האמין שאני אהרוס אותו.

עכרם חסון: הרסתי אותו, כי הוא בתוואי כביש.

עכרם חסון: אבל אני לא יכול היום להרוס למישהו, כי אין לי עיניים להסתכל לו בעיניים שלו ולהגיד לו אדוני, כי אני נתתי לך אלטרנטיבה.

עכרם חסון: אין לי שום פתרון לצעירים האלה.

עכרם חסון: כלום.

עכרם חסון: תאמין לי, זה מצב, עמרם, הייתי אצל שר השיכון לפני שבוע, תשאל אותו.

עכרם חסון: עשה תכנית, אומר לי עכרם, אני מתבייש.

עכרם חסון: משרד השיכון, חברים, נתן ארבע עשרה משכנתאות בדליה ובעוספיה במשך שנה שלמה.

עכרם חסון: אתם מבינים על מה אני מדבר, ארבע עשרה משכנתאות.

עכרם חסון: בבלוק של כמה קומות בחיפה נותנים מאה משכנתאות.

עכרם חסון: אני מדבר על שני יישובים, עשרים וחמישה אלף תושבים.

עכרם חסון: אומר לי השר אני מתבייש, אני לא יכול לתת לכם משכנתאות כי אין היתרים.

עכרם חסון: אין אישורים.

עכרם חסון: איך נוצר הדבר הזה.

עכרם חסון: אומר לי אני הולך לדבר עם שר הפנים.

עכרם חסון: הוא הביא את הנתונים.

עכרם חסון: אתה מבין עמרם, אתה כראש עיר, באים אליך עם ארבע עשרה משכנתאות, אז איך הצעיר יבנה את ביתו.

עמרם מצנע: אנחנו יושבים פה בגלל שהמצב הוא בלתי נסבל.

עכרם חסון: אדם צריך לפי דעתי שיקבל הוראות מהשר שיגיד חבר'ה תלכו לקראתם.

עכרם חסון: תפתרו להם את הבעיות.

עכרם חסון: וממחר אנחנו נעצור את הכל.

עכרם חסון: עמרם, יש אלפי דונמים שזה שטח גלילי, בתוך השטח שיפוט שלי.

עכרם חסון: והם לא באחריותי.

עמרם מצנע: לא באחריותך מבחינה תכנונית.

עכרם חסון: כן.

עכרם חסון: משרד הפנים צריך להגיד זה מתנה לעיר.

עכרם חסון: כי זה לא אדמה של המדינה, זה שלנו פרטי.

עכרם חסון: יגיד לי אני מבחינה תכנונית נותן לך את זה במתנה.

עכרם חסון: קח, זה באחריות שלך.

עכרם חסון: גם את זה לא עושים.

עכרם חסון: בתחום השיפוט אני מדבר.

עמרם מצנע: זה לא בתחום השיפוט, ואם זה בתחום השיפוט אז זה לא גלילי.

פהמי חלבי: אמרת שהמצב הוא בלתי נסבל, אתה אמרת עכשיו.

פהמי חלבי: וכל החשיבה לדעתי, כל החשיבה צריכה להיות, חשיבה שלך במיוחד, יש רמה של פקידות שמבצעת מדיניות ולא יכולה לסטות מהמדיניות ויש רמה של קובעי מדיניות.

פהמי חלבי: ואתה עכשיו בתור ועדת משנה, והציפיות שלנו ממך שאתה אדם ברמה של קובע מדיניות שאתה באמת יכול לבוא ולעשות דברים מעבר לדברים המקובעים.

פהמי חלבי: לכן לדעתי, אני רוצה להגיד משהו קצת שונה.

פהמי חלבי: אני חושב, בראיה של הבנייה ההיסטורית נקרא לזה, לא יכולה עכשיו ממשלת ישראל לבוא ולהתחשבן אתנו כספית.

פהמי חלבי: אני אומר לך, זה לא הוגן.

פהמי חלבי: הדרוזים במדינת ישראל בשנת 48', אם נעשה חשבון כולל, מגיע לנו מהמדינה לא יודע כמה מיליארדים.

פהמי חלבי: חשבונות היסטוריים, מה לא קיבלנו, איזה תקציבים לא קיבלנו, מה מצבנו בחינוך, מה מצבנו באדמות.

פהמי חלבי: איזה אדמות לקחו לנו.

פהמי חלבי: בתעשיה.

פהמי חלבי: איפה אנחנו עומדים היום.

פהמי חלבי: זה לא יפה לבוא לקחת נקודתית את הנושא של הבנייה ולהגיד בואו נתחשבן אחד מול אחד.

פהמי חלבי: הראייה צריכה להיות ראיה כוללת.

פהמי חלבי: לדעתי מה שאמר ראש העיר זה דבר מאוד חכם.

פהמי חלבי: צריכים לבוא עכשיו לתת לו אפשרות ולבוא ולהגיד לשכוח את העבר.

פהמי חלבי: אם כל הזמן נסתכל בהיסטוריה לא נתקדם.

פהמי חלבי: אנחנו צריכים להסתכל רק קדימה, וממש כל מי שבנה לפני חמש שנים, קיבל היתר בנייה, מנקודת זמן מסויימת, לפי מה שאמר, יתחיל לעבוד יותר קשוח מחיפה.

פהמי חלבי: כולנו כאן ניתן לו את הגיבוי המלא.

פהמי חלבי: מי שלא יעבוד על פי החוק כל העולם נגדו.

פהמי חלבי: לא יעזור לו בית דין.

פהמי חלבי: אם לא תעשה דבר כזה, אם כל הזמן תרצה ללכת על פי החוק עכשיו בנושא הזה, לא תצא מזה.

פהמי חלבי: במלחמה מתנהגים כמו במלחמה.

פהמי חלבי: זה מצב לא נורמלי.

פהמי חלבי: זה לא מצב טבעי.

עמרם מצנע: שלא תקלו ראש, הבעיה היא שכדי לתת כלים כאלה זה החלטה של מועצה ארצית ברמה הזו, ומחכים, אני מניח, כמעט כל הכפרים הערביים, כמעט באותו מצב.

זאכי עאמר: זה נכון בידי המועצה הארצית, אבל כאשר אתה קיבלת את המנדט מוועדת הפנים על מנת לדון בבעיה הספציפית של דליה ועוספיה ניתן לך אור ירוק את המסקנות שאתה מעלה בפני ועדת הפנים הן אשר יקבעו.

זאכי עאמר: למה, לפי דעתי, כי ועדת הפנים אין לה זמן לדון אך ורק בנושא עוספיה ודליה ולכן אתה קיבלת מנדט.

זאכי עאמר: ואנחנו תולים תקווה, כאדם משכמו ומעלה, כי אתה יודע את העניין, לא צריך להסביר לך.

זאכי עאמר: כל מלה נוספת מה שאמר עכרם והחבר'ה כאן אני חושב היא מיותרת.

זאכי עאמר: אתה מספיק הבנת את הנושא, הנושא בעיה של עשרים וחמישה אחוז מבני העדה הדרוזית.

זאכי עאמר: אם כאן אנחנו פותרים את הבעיה הזאת אתה עשית דבר מאוד גדול.

עמרם מצנע: אדם, אני צריך את השרות שלך, כמי שמכיר היטב את חוק התכנון והבנייה ואת המערכות, לא כדי להגיד מה יכלו לעשות ומה לא עשו אלא איך באמת, איזה כלים אפשר לצפות שהמדינה, על מוסדותיה, תיתן למערכת כזו כדי להתמודד עם הבעיה הזו.

עמרם מצנע: הלא אנחנו חיים באנרכיה שבה מצד אחד אף אחד לא מתכוון להרוס היקף כזה של בתים, ואם אתה לא עושה לגליזציה לדברים שהם ניתנים, לפחות המחיר הוא לא מי יודע מה, אם אתה לא עושה לזה אתה נותן בעצם הכשר בפועל, שבו בונים, אלה יודעים שלא יהרסו להם, כי אין אף כוח בעולם שייכנס היום לכפר דרוזי ויהרוס את הבתים, ומצד שני העולם כמנהגו נוהג.

עמרם מצנע: המדינה עוצמת את העיניים.

עמרם מצנע: המדינה זה אנחנו.

עמרם מצנע: אתה מייצג פה את המדינה מבחינה זאת.

עמרם מצנע: וזה אבסורד.

עמרם מצנע: ועל כן גם אני חושב שצריך בסוף למצוא איזה שהם כלים שברמה הכי גבוהה, שצריך לתת אותה, כי זה כמעט חקיקה חלק מזה, להגיד רבותיי, אנחנו עושים אחד, שתיים, שלוש, ארבע, מיישרים קו.

עמרם מצנע: אחרת אנחנו לא משיגים את מטרתנו.

עמרם מצנע: כי הבנייה נמשכת.

עמרם מצנע: והאנרכיה גדלה והמצב, הזמן לא משחק לטובתנו.

עמרם מצנע: כמעט כל בעיה במדינת ישראל, בעיה קשה, אומרים בעיה קשה, נשים אותה בצד.

עמרם מצנע: עוברת שנה, הבעיה נעשית יותר קשה.

עמרם מצנע: מסובך, נשים בצד.

עמרם מצנע: זה עם הבדואים בדרום.

עמרם מצנע: וזה כמעט איזה שהוא מבחן, מודל, של איך מתמודדים עם בעיה שכולם מכירים בה, כולם מסכימים שהיא בלתי נסבלת, ונותנים לבירוקרטיה לנצח אותנו.

אדם קולמן: שמת רפים מאוד קשים, גם עכרם דיבר.

אדם קולמן: תראו, יש לי איזו שהיא תחושה שהחבר'ה מאוד אוהבים לדבר ופחות אוהבים לעשות.

אדם קולמן: אני זוכר את הישיבות אצל השר פורז כשהוא רק נכנס לתפקידו, אז עכרם לא היה אבל היו שני ראשי מועצות נכבדים, אני חושב שחלק מהאנשים פה ישבו אז.

אדם קולמן: סליחה שאני מתחיל טיפה את ההיסטוריה, מפני שאנחנו בכל זאת רק בשנתיים פה מדברים, והיתה התחייבות של ראשי המועצות לעבוד לפי החוק ולהכשיר, ואז באמת עשינו את הבדיקה הזאת מה יש לנו ומה אין לנו.

אדם קולמן: האמירות של שכונת הזיתים וואדי אל פש הן אמירות נכונות, אבל הן לא האמירות היחידות.

אדם קולמן: יש בתוך שטח השיפוט, בתוך התחום שמותר לבנות בו את אותם בתים שאני מדבר עליהם.

אדם קולמן: זה לא רק בגרעין הכפר זה גם מחוץ לגרעין הכפר.

אדם קולמן: בתים שנבנים, חלקם היום, חלקם נבנו בעשר, חמש עשרה, עשרים שנים האחרונות, ללא היתרים.

אדם קולמן: וניתן לתת להם היתרי בנייה.

אדם קולמן: אתה התחלת בזה, והשיחה כמובן גלשה מייד באותם מקומות שלא רוצים לתת להם תשובה, מפני שהיום בידי הוועדה המקומית כלים לבוא לאותם, ואני רוצה כן לחזור לנקודת פתיחה שלך, למה לא הוועדה המקומית, ויש ועדה מקומית ברוך השם כבר שנה וחצי, יש יושב ראש, ראש העיר, ועדה מקומית שיכולה לטפל בהיתרי בנייה בתחום השטחים שמותרים לבנייה היום.

אדם קולמן: אני מבקש לא לטאטא את הנושא הזה מתחת לשולחן.

אדם קולמן: יש שם הרבה מאוד מבנים.

אדם קולמן: אנחנו קבענו שמונים אחוז, על פי עבודה שעשינו.

אדם קולמן: יכול להיות שאם אתה עשית מיפוי, תעשה עכשיו בדיקה, תראה ששגינו, אני אוריד את הכובע, אני אתנצל, ואני אגיד בבקשה תעבוד לפי הנתונים שלך.

אדם קולמן: דרך אגב, אמרתי, הנתונים שלנו נשאבו מנתוני הוועדה המקומית.

אדם קולמן: יתכן שהשתנה משהו בזמן הזה, אני מקווה שרק יותר לטובה.

אדם קולמן: על כל פנים את הנתונים האלה צריך לבדוק.

אדם קולמן: זאת נקודה אחת שנמצאת בידיים של הוועדה המקומית.

אדם קולמן: לא צריך שום דבר, יש לך את האנשים שלך, אתה יכול מחר בבוקר לדפוק על כל דלת ולבקש היתר בנייה, ושאנשים יעשו.

אדם קולמן: זה אחד.

אדם קולמן: הסוגיה השנייה זו סוגיית השכונות ואדי אל פש ושכונת הזיתים, אלה השכונות הכבדות ביותר.

אדם קולמן: ואנחנו יודעים ששתי השכונות האלה יש להן קושי להתקדם בגלל הנושא הבא שנמצא על הפרק שזה נושא של הכביש.

אדם קולמן: כי ואדי אל פש, שמענו את ראש העיר לשעבר אמר לאנשים תבנו על הכביש.

אדם קולמן: הוא אמר אני הוריתי לאנשים תבנו על הכביש.

אדם קולמן: אז מה אפשר להגיד על זה.

אדם קולמן: אני על זה אין לי תשובה.

רואד מזורקי: סליחה, אתה לא מציג את הדברים, צורת סילוף העובדות, זה מרגיז,

אדם קולמן: ישב פה ראש העיר ואמר, אני אמרתי לאנשים לבנות בואדי אל פש.

אדם קולמן: כך הוא אמר, ישב פה ואמר.

אדם קולמן: אני לא ממציא.

אדם קולמן: ישב בישיבת משנה כשהיינו בזמנו למטה בישיבה הראשונה ואמר.

אדם קולמן: מדינת ישראל יודעת לתת היתרים, חוק יודע לתת היתרים במסגרת תכנית בניין ערים, ואנחנו צריכים לתת תכנית בניין ערים על ואדי אל פש ועל שכונת הזיתים.

אדם קולמן: צריך לעשות שם תכנית בניין ערים.

אדם קולמן: אנחנו לא מכירים מנגנון אחר שאומר תבנו בקרקע חקלאית.

אדם קולמן: לא מכירים מנגנון כזה.

אדם קולמן: כי במנגנון של לבנות בקרקע חקלאית איפה יבנו, איפה יהיו הדרכים, איפה יהיו השטחים הציבוריים, איפה יהיו תשתיות הביוב, אני חושב שזה מקובל על כולם שחייבת להיות תכנית בניין ערים, שמכוחה, מאושרת, שכל אחד ידע איפה החלקה שלו,

עמרם מצנע: כן, אבל אנחנו חוזרים חזרה למעגל הבלתי נפתח הזה, שיש ריבוי תכניות, שכולן נמצאות בשלבים שונים, אבל אף אחת מהן לא מגיעה לאישור.

עמרם מצנע: אתה יכול להתחיל רק אם תכנית מופקדת גמרה את הפקדתה ואין עליה התנגדויות.

פהמי חלבי: בתקופה שלנו הוועדה המקומית אישרה לבנות,

עכרם חסון: יש חוק כזה.

עמרם מצנע: אבל אדם, נכנסים שוב לסינדרום הזה, הלא זה הסינדרום שמלווה אותנו שנים.

עמרם מצנע: תעשו תכנית ועל פי תכנית אפשר להוציא היתר.

עמרם מצנע: אבל אין כמעט תכנית שלא נתקעת באיזה שהוא שלב.

עמרם מצנע: או כי פתאום באה תכנית יותר טובה, במרכאות, או כי היא קשורה משהו בכביש לצורך העניין, או כי היא על שטחים חקלאיים, אינני יודע.

אדם קולמן: לא.

אדם קולמן: תראה, יש שתי שכונות, הייתי אומר שתי שכונות ראשיות.

אדם קולמן: שתי שכונות מרכזיות שהן בעצם, סביבן הנושא הזה של הכביש הוא מרכזי.

אדם קולמן: שתי שכונות מרכזיות.

אדם קולמן: זה שכונת הזיתים ושכונת ואדי אל פש.

עכרם חסון: גם המתחמים, זה מאות יחידות דיור.

רואד מזורקי: לא, הוא מדבר על בנייה שנבנתה בדיעבד, בואדי אל פש זה בנייה בדיעבד שצריך לאשר אותה.

רואד מזורקי: שם אין בנייה.

סלימאן אבורוקן: הוא יכול לתת בכל התכניות, גם מפורטות, גם מוגשות, גם מאושרות, גם מגלילי אפשר לתת היתרים, על פי החוק.

סלימאן אבורוקן: על פי סעיף 97א' ו-145ב' רשאי מוסד תכנון שהפקיד תכנית לאשר מתן היתר בנייה על פי תכנית שהפקיד אם התקיימו שניים אלה: התכנית שבתוקף אושרה לפני יב' כך וכך, לא הוגשה התנגדות לתכנית שהופקדה עד תום תקופת ההפקדה.

סלימאן אבורוקן: סעיף 77 ו-78 לחוק הבניין, בקרקע חקלאית מספיק שאתה מגיש תכנית, כמו התב"ע שיש 276, 273, תן לי שלוש וחצי שנים,

עמרם מצנע: אני אומר לכם, חברים, אני לא רוצה שנגיע לאותם פתרונות שמגיעים אליהם כל השנים.

עמרם מצנע: כולם מתפזרים ושום דבר לא קורה.

עמרם מצנע: אי אפשר למצוא בחוק מדינת ישראל דהיום יכולת לבנות בניינים ללא תכנית מאושרת.

עמרם מצנע: אלא אם התכנית הופקדה, גמרה את הפקדתה ואין התנגדויות.

עמרם מצנע: דרך אגב יכול להיות גם אם אין התנגדויות על הקטע המסויים.

עמרם מצנע: לא חייב להיות על כל התכנית.

עמרם מצנע: אם על קטע מסויים אין התנגדויות בקטע הזה מותר לעשות.

עמרם מצנע: אף תכנית אני מבין לא נמצאת במצב הזה.

עמרם מצנע: כי אם היא גמרה את הפקדתה זה כבר סיפור הרבה יותר מתקדם, ובטח יש התנגדויות, גם מתושבים אני מניח וגם בטח מגורמי תכנון שונים.

עמרם מצנע: על כן זו לא הדרך.

עמרם מצנע: הדרך, השאלה אדם, אני חוזר, תראה, אני לא הייתי מתערב בזה, אם דברים יכולים להיפתר במסגרת הכללים הרגילים.

עמרם מצנע: בשביל זה יש ראש עיר, שאני באמת מתרשם שהוא לא רק מדבר, גם עושה, ורוצה לעשות.

עמרם מצנע: וזו עיר שהייחוד בה היה בהסכמה.

עמרם מצנע: זאת אומרת היה פה רצון של התושבים שהבינו, לא כולם אני מניח, אבל זה היה בהסכמה, שהבינו שיהיה להם ערך מוסף מהעניין הזה.

עמרם מצנע: המדינה פה צריכה לבוא קדימה.

עמרם מצנע: לא רק בכסף.

עמרם מצנע: אני רוצה להיות קונקרטי.

עמרם מצנע: האם באמת ניתן, אתה יודע השטחים החקלאיים פה, בתחום השיפוט, כשאני מנסה ככה להסתכל, זה לא כמו השטחים החקלאיים של מדינת ישראל, הרחבים, של הקיבוצים והמושבים.

עמרם מצנע: אתה יודע, גם בקיבוץ יש את מה שנקרא המשבצת, המחנה, ויש את השטחים החקלאיים מסביב.

עמרם מצנע: המחנה, גם אם יש בתוכו שטחים חקלאיים, הוא עם שימושים כפולים.

עמרם מצנע: אותו דבר זה במושב.

עמרם מצנע: יש במושב את המחנה מה שנקרא, ויש את השטחים.

עמרם מצנע: יכול להיות שצריך למצוא פה איזו שהיא אמירה שאומרת שבתחום השיפוט, הלא יש המון שטחים חקלאיים מחוץ לתחום השיפוט, ועליהם אני לא מדבר.

עמרם מצנע: בתחום השיפוט השטחים החקלאיים הם לשימוש כפול.

עמרם מצנע: גם שטחים חקלאיים וגם בנייה.

עמרם מצנע: בעיקר שהם כולם פרטיים.

עמרם מצנע: במדינת ישראל רוב השטחים החקלאיים הם לא שטחים פרטיים.

עמרם מצנע: הם ניתנים על ידי המדינה, או בחוזים ארוכי טווח או בכל מיני פטנטים.

עמרם מצנע: עכשיו אנחנו גם עדים למה שקורה שם בדרום, אם הנושא של לקיחת שטחים.

עמרם מצנע: או הקיבוצים, זה לא שטחים של הקיבוץ בכלל.

עמרם מצנע: רוב המושבים זה לא שטחים שלהם.

עמרם מצנע: פה מדובר, ואני מניח שזה דומה בלא מעט כפרים דרוזים והערבים אחרים, פה מדובר על שטח חקלאי פרטי.

עמרם מצנע: הלא גם בעל השטח לא הולך עכשיו לבנות עליו מגדלים, כפי שאולי יש סכנה שאם מישהו בונה בשטח חקלאי אחר.

עמרם מצנע: יכול להיות שצריך למצוא פה איזו שהיא אמירה ,ואם הממשלה מסכימה, כלומר המועצה הארצית לתכנון ובנייה, אפשר בתהליך די מהיר לעשות פה איזו שהיא אמירה שאומרת חברים, כמו שאומר עכרם, בואו ניקח את השטחים שבתוך שטח השיפוט, אני לא מדבר על שטחים שמחוץ לתחום השיפוט, לא משנה לי מה הם מוגדרים, צריך להיות שם שטח פרטי, צריכה להיות תכנית של תשתיות, כלומר כבישים ותשתיות, ואם זה מתקיים הוועדה המקומית יכולה להוציא היתרי בנייה, אפשר להגביל את זה עד אחוז מסויים, הם בעצמם לא בונים מעבר לאיקס אחוזים, כי הם בונים בתים משפחתיים בלבד, הם לא בונים בתים רבי קומות שאחר כך עושים מזה נכס נדל"ני.

אדם קולמן: מה שאתה אומר כרגע נראה לי בלתי אפשרי, לא סביר, זה בניגוד לחוק התכנון והבנייה, צריך לכאורה להפקיד תכנית בניין ערים שתאפשר שבקרקע חקלאית יהיה גם שימוש למגורים.

אדם קולמן: אז צריך להפקיד תכנית שתאפשר את שימוש הקרקע הזה, שתאפשר אותו גם למגורים, מי שירצה להיות חקלאי יישאר חקלאי, מי שרוצה לבנות.

אדם קולמן: מה שאני רוצה להגיד זה שלהגיד תישאר קרקע חקלאית בתור קרקע חקלאית, ניתן יהיה לבנות,

עמרם מצנע: במושבים יש את הנחלה, והיא חקלאית.

עמרם מצנע: אתה אומר אני יכול לבנות יחידת דיור, אחר כך הכפילו, אמרו אפשר לבנות כבר שלוש יחידות דיור,

אדם קולמן: אבל על פי תכנית בניין ערים שמאפשרת ומגדירה,

עמרם מצנע: אמירה כללית.

עמרם מצנע: אני חושב שיש לזה השלכות רוחביות, בכל מקום שהוא, לא נראה לי שהדבר הזה בכלל,

אדם קולמן: מה שאני רוצה להגיד זה ככה, שע"ד 300, תכנית המיתאר של דליה, נתנה שטח מאוד רחב לפיתוח עירוני.

אדם קולמן: הרבה מעבר לקטגוריות ולפרוגרמות שאנחנו מכירים אותם כשאתה עושה תכניות מיתאר.

אדם קולמן: היא באמת הגדירה שטחים לפיתוח, רחבים.

אדם קולמן: היא לא בגבול שטח השיפוט של דליה לשעבר, אבל היא נתנה היקפים מאוד גדולים של פיתוח.

אדם קולמן: כלומר ניתן לעשות את זה.

אדם קולמן: ניתן לבנות.

עמרם מצנע: אבל עוד פעם מאחר ורוב השטח הוא פרטי, אז אתה לא יכול, נניח נתת לאיזור מסויים, נתת לו לבנות.

עמרם מצנע: יבנה שם רק מי שיש לו שטח.

עמרם מצנע: מי שהשטח שלו נמצא במקום אחר, הכרם זיתים שלו במקום אחר, הוא לא פתרת לו כלום.

עמרם מצנע: זה שונה מיישובים יהודיים.

אדם קולמן: אתה טועה.

אדם קולמן: כי אתה לא מכיר את מבנה הקרקעות במדינת ישראל.

אדם קולמן: בחדרה רוב הקרקע פרטית, בבנימינה רוב הקרקע פרטית, בפרדס חנה רוב הקרקע פרטית, בזכרון רוב הקרקע פרטית.

אדם קולמן: בתל אביב הרבה קרקעות פרטיות, בחיפה הרבה קרקעות פרטיות.

אדם קולמן: לפי שיטתך או לפי הגישה שאתה עכשיו אומר מי שיש לו קרקע פרטית יכול לבנות בתוך הקרקע הפרטית שלו בכל מקום שהוא.

עמרם מצנע: מי שיש לו קרקע פרטית בחדרה, בתחום השיפוט של היישוב חדרה, בתחום השיפוט של חדרה להערכתי יש מעט מאוד אם בכלל שטחים חקלאיים.

אדם קולמן: אתה טועה.

עמרם מצנע: ועל משבצת חקלאית כזאת הוא יכול לבנות את ביתו, כולם יכולים לבנות את ביתם.

אדם קולמן: הוא יכול לבנות רק על פי תכנית בניין ערים.

עמרם מצנע: כן, אבל תכנית בניין ערים אומרת שבתחום הנחלה שלך שיש בה שטח חקלאי אתה יכול לבנות בית.

אדם קולמן: אם אתה רוצה לעשות אנלוגיה למושבים אז במושבים יש את אותו שטח, יש נחלה א', שבקצה, יש המשבצת הצהובה שרק שם מותר לבנות וכל היתר מותר לבנות נחלה חקלאית.

אדם קולמן: קיבוצים בנוי אחרת.

עמרם מצנע: אבל לכל מי שיש לו נחלה חקלאית באיזה שהוא מקום בנחלה הזאת מותר לו לבנות את הבית שלו.

עמרם מצנע: לא מדבר על שטחים רחוקים.

אדם קולמן: בתחום שמיועד לבנייה.

עמרם מצנע: בסדר, אבל עשו תכנית שנתנו.

סלימאן אבורוקן: אדם, אני רק שומע למה לא נותנים.

סלימאן אבורוקן: מה האלטרנטיבה, מה האלטרנטיבות שיש לנו.

סלימאן נסראלדין: רבותיי, ראשית כל אני מאוד שמח על הרעיונות שלך, אבל אני כמהנדס, כאיש מקצוע, מבין גם מה שאדם קולמן אומר.

סלימאן נסראלדין: ומה אני מציע, בדלית אל כרמל היום יש תכנית ע"ד 300.

סלימאן נסראלדין: היא תכנית שכמעט הוחלט להפקידה.

סלימאן נסראלדין: הוחלט להפקידה.

סלימאן נסראלדין: היא כיום, עם התצלום האוירי, התצ"א החדשה שראש העיר הכין, ושאנחנו תיכף בימים הקרובים נבדוק, התברר שהתכנית הזאת יש צורך לחולל בה שינויים.

סלימאן נסראלדין: אבל מה מעמדה, היא תכנית מיתאר שהיא איננה מסוגלת על פיה לתת היתר בנייה.

סלימאן נסראלדין: מה אני מציע, לקחת תכנית ע"ד 300, וזה ההליך המזורז היחידי.

סלימאן נסראלדין: כי אם אנחנו נלך לתכנון מפורט בחיים לא נסיים.

סלימאן נסראלדין: לקחת תכנית מיתאר דליה.

סלימאן נסראלדין: לקחת ע"ד 301,

רואד מזורקי: אני מאוד מבקש, אני לא יכול לשמוע את האמירות שלא נותנות חצי פתרון.

רואד מזורקי: אם לא יהיה כאן לגליזציה לבנייה הקיימת, שנעצור את הבנייה הקיימת, לכל הבנייה הקיימת, גם בשטחים הגליליים, לא נפתור את הבעיה.

רואד מזורקי: לא יהיה כביש עוקף,

סלימאן נסראלדין: אתה לא הבנת מה אני רוצה להגיד, סתם אתה מדבר.

סלימאן נסראלדין: מה שאני מציע, מה שאני מבקש ככה, לקחת שתי התכניות האלה, לעשות מהן תכנית, יש עיר בכרמל אומרים, שמעתי בחדשות שיש עיר כאן.

סלימאן נסראלדין: העיר דורשת תכנית מיתאר אחת.

סלימאן נסראלדין: אבל מה הרעיון שאני מציע, תקשיב, ידידי ראש המועצה לשעבר, אני מבקש שהתכניות המיתאר האלה יעברו תכנון מזורז לרמה של תכנית מיתאר מקומית, שתאפשר מתן היתר בנייה.

סלימאן נסראלדין: שיש בה, מה שאמרת בדיוק, בתכנית המיתאר הזאת יש מערכות הדרכים הראשיות, שנדרשות בכל אישור מתוקן, ישנם פחות או יותר שטחי הציבור המרכזיים שנדרשים לעיר הזאת.

סלימאן נסראלדין: אבל לפי תכנית המיתאר הזו, ברגע שתופקד ראש העיר בוועדה המקומית יכול לתת היתר בנייה.

עמרם מצנע: הוא לא יכול, הוא צריך שתיגמר הפקדה,

סלימאן נסראלדין: ברור, זאת אומרת עם סיום ההפקדה.

סלימאן נסראלדין: אבל זה תהליך שיכול להסתיים תוך חודשיים שלושה.

עמרם מצנע: אז למה אתם לא עושים אותו, בשביל זה לא צריך אותי.

סלימאן נסראלדין: אבל הוועדה המחוזית לא הסכימה לרעיון הזה בזמנו.

סלימאן נסראלדין: אני אומר, השינוי התפיסתי,

פהמי חלבי: אנחנו לא מקבלים את ע"ד 300.

פהמי חלבי: זו תכנית שהורסת,

סלימאן נסראלדין: פהמי, אני לא מדבר על התכנית במסגרת הזאת.

סלימאן נסראלדין: אני רק אומר בתכנית הזו ע"ד 300 יש נקודות אור.

סלימאן נסראלדין: יש בה שלד מסויים שהוא בהחלט חיובי.

סלימאן נסראלדין: בעוספיה המצב עוד לא התקדם בשלב הזה.

עמרם מצנע: תסלח לי, אני חושב, אילו כל המערכות היו מתוקנות והכל היה איזה נקודת התחלה ראשונית אז יכול להיות שאתה צודק.

עמרם מצנע: אבל אני חושב שאחת הבעיות מכל מי שהתעסק בזה עד היום זה שכל תכנית חדשה שאתה רוצה להיכנס אליה עכשיו היא תימשך זמן, יהיו לה התנגדויות, והיא לא תפתור את הבעיה.

עמרם מצנע: זה יכול להתבסס על איזה שהוא בסיס של איזה שהוא שינוי רדיקלי, בסגנון שאני מדבר עליו.

עמרם מצנע: עוד פעם, אני לא יודע אם זה אפשרי, אני מצטער שאנשי המועצה הארצית לא נמצאים פה, אבל אני בהחלט מתכוון,

סלימאן נסראלדין: אבל זה יהיה חד צדדי, אם לא יהיה שינוי חשיבתי בוועדה המחוזית ובמועצה הארצית, שכולם מתגייסים ואומרים זו משימה לא שגרתית, לא הכי חוקית בעולם, זה פתרון יצירתי, בואו נלך עליו.

סלימאן נסראלדין: אם לא אז חבל על הזמן.

סלימאן אבורוקן: זה לא יכול להתאים בשני שטחי שיפוט של שתי מועצות.

סלימאן אבורוקן: זה לא יכול להתאים.

סלימאן אבורוקן: זה כן יכול להתאים אם אנחנו שטח שיפוט עיר מוגדל מורחב.

עמרם מצנע: בואו, חברים, אנחנו מתחילים לחזור על עצמנו, ואין פה ערך מוסף נוסף.

מועין מנסור: אני פשוט כמי שלא מספיק שנים במערכת הזאת אני בתחושה נוראה.

מועין מנסור: אני בתחושה רעה מאוד.

מועין מנסור: אני לא יודע למה אני בתחושה שהתכנון, המחוז, תקראו לזה מה שאתם רוצים, עושה הכל במסגרת החוק כדי לא לאפשר לנו להתפתח.

מועין מנסור: אני בשיחה לפני שבוע אמרתי את זה לשמעון פרס, בשיחה בארבע עיניים, ואמרתי את זה לאהוד ברק לפני יומיים.

מועין מנסור: אני אמרתי חברים, ככה אי אפשר להמשיך.

מועין מנסור: מצנע זה גנרל במדינת ישראל, לפני שנהיה חבר כנסת, לפני שנהיה ראש עיר.

מועין מנסור: אני מבקש שהקו שלך תמשיך אותו.

מועין מנסור: כי בלי פתרון קונקרטי אמיתי שפורץ מסגרות, אם נמשיך עם אדם ועם התכניות נמשיך עוד חמישים שנה ללא תוצאות, אני אומר לך.

מועין מנסור: זו התחושה שלי.

מועין מנסור: אני כבר לא יכול, יחד עם ראש העיר, עם הגברדיה הזאת, לא יכולים להביא חיילים לבתי משפט.

מועין מנסור: חברים, מספיק עם זה.

מועין מנסור: אני מציע, אתה, ראש העיר, והנציגים של פה, ללכת לשר, לגבש תכנית שמחייבת אישור, גם של ראש הממשלה.

מועין מנסור: חייבים לעשות כאן אקט, כמו שהחליטו על התנתקות, אפשר לעשות פה לעיר הכרמל, שהיא עיר שמתחבטת בבעיות שלה חמישים שנה, הגיע הזמן שתהיה לה תכנית מיתאר אחת, מסודרת, וזהו.

מועין מנסור: תודה.

סלימאן אבורוקן: רק הערה אחת.

סלימאן אבורוקן: אני יוצא כרגע בתחושה מכאן שבאנו לכאן לחינם.

סלימאן אבורוקן: ומה אני מתכוון, אדם אתה לא יכול לעצור הכל על פי חוק, על פי חוק, על פי חוק, ואתה לא נותן אלטרנטיבות.

סלימאן אבורוקן: אנחנו צריכים לדעת איפה אנחנו עומדים.

סלימאן אבורוקן: מחר בא מישהו, רוצה לבנות את הבית שלו.

סלימאן אבורוקן: מה אני אגיד לו, שאדם תוקע בגלל החוק, אני רוצה להבין, איזה תשובה אני אתן.

סלימאן אבורוקן: שמישהו כאן יגיד לי בכלל.

סלימאן אבורוקן: אנחנו צריכים אלטרנטיבות.

סלימאן אבורוקן: אתה בא לכאן ואני ציפיתי לקבל ממך אלטרנטיבה אחת, שתיים, שלוש, תגיד לך תתחיל לבצע.

סלימאן אבורוקן: להיות אמיצים, לקחת את הדברים, נכון שלפעמים אנחנו חותכים בבשר החי, אבל יש גבול גם לזה.

סלימאן אבורוקן: אנחנו לא יכולים לעצור את זה.

סלימאן אבורוקן: ואני כאן אומר לכם רק דבר אחד.

סלימאן אבורוקן: אם לא יהיה כאן תוצאה ממשית, התושבים ממתינים לשלושים ליוני, הם צריכים לדעת מה קורה.

סלימאן אבורוקן: בראשון ליולי אנשים מתחילים לעבוד עצמאית ולא רוצים להקשיב לאף אחד.

סלימאן אבורוקן: ואל תגיעו למצב הזה.

סלימאן אבורוקן: אני מבקש אדם, תן אלטרנטיבות מה אתה יכול לתת לנו.

רואד מזורקי: אדם, יש לי שאלה בעניין התכנון.

רואד מזורקי: אם אנחנו ניקח תכנית ונקבע תנאים להיתר, אם קובעים תנאים להיתר ומפרסמים את התנאים, ניתן על פי התנאים האלה, האם ניתן להוציא היתרים חריגים לשלוש וחצי שנים עד שאנחנו מסדירים את העניין?

רואד מזורקי: עמרם, הוציאו היתרים שהם טוענים שהם לא חוקיים, והם לא הלינו עליהם אף פעם.

אדם קולמן: התשובה היא לא.

עמרם מצנע: תראו, אני אומר לכם עוד פעם, אני מנסה לראות איך אנחנו מרבעים את המעגל.

עמרם מצנע: עכשיו אני גם לא חושב, עם כל הכבוד, שיש פה איזה תכנית נגד הקהילה הדרוזית.

עמרם מצנע: אני גם לא חושב שיש פה משהו נגד הדרוזים.

עמרם מצנע: יש פה מערכת בירוקרטית דמוקרטית ששכחה שאנחנו המצאנו את הבירוקרטיה, אנחנו המצאנו את הדמוקרטיה כדי שהיא תיתן לנו פתרונות.

עמרם מצנע: זה הכל.

עמרם מצנע: ובמקום שהכלב יכשכש בזנב הזנב מכשכש בכלב.

עמרם מצנע: עכשיו זה לא המקרה היחידי שאנחנו כפותים בידי עצמנו.

עמרם מצנע: עכשיו האבסורד הוא, כמו שאתה אמרת, החוק נשמר, בקפדנות, חס וחלילה לא להוציא איזה היתר לא חוקי.

עמרם מצנע: אבל בפועל, כתוצאה מכך, מתחת למטריה הזו צצים בתים.

עמרם מצנע: כי מה זה החוק, החוק הוא מכנה משותף בין אנשים שמוכנים לקיים אותו.

עמרם מצנע: ברגע שאנשים מבינים שהחוק לא נותן להם פתרון, ומצד שני גם לא אוכפים אותו, הם עושים מה שהם רוצים.

עמרם מצנע: וכשזה מתרבה, וכשזה כבר הרבה, אז כבר כולם יודעים שעכשיו כבר אי אפשר לפתור את זה.

עמרם מצנע: יש חוק חיים, חוק המציאות.

עמרם מצנע: אבל אנחנו בסדר, אנחנו שומרי חוק.

עמרם מצנע: ולכן אני מתרשם, עם כל הרצון הטוב, כבוד המהנדס, ואדם שהוא גם כן איש מקצוע של תכנון ובנייה, הוא לא מכיר כלים אחרים, מוכרחים פה לנסות ולבנות כלים אחרים.

עמרם מצנע: עכשיו מה החשש, החשש הוא שזה יהיה תקדים לכל המדינה.

עמרם מצנע: ואני טוען שזה יהיה אולי תקדים לאותו מכנה משותף שיש בין כפרים דרוזיים, כפרים ערביים, ששם אותה בעיה, שהיא שונה מההתיישבות האחרת במדינת ישראל.

עמרם מצנע: היא שונה בכך שלא בונים בניינים ענקיים.

עמרם מצנע: היא שונה, אתם דיברתם, אני לא צריך להוסיף עוד.

2523: עמרם, אתה כבר מתחיל להרגיז אותי מאוד.

2523: יעני כל היישובים היהודים במדינת ישראל מקבלים לגליזציה תוך שעות או תוך ימים או תוך שבועות ואתה עדיין אומר לי שאין מדיניות נגד הדרוזים?

2523: יש, ואני יכול להוכיח לך את זה שחור על גבי לבן.

רואד מזורקי: אין מדיניות מוכתבת.

עמרם מצנע: אין מדיניות,

2523: אז איך יוקנעם מתרחבת?

עמרם מצנע: אני אגיד לך, גם בחיפה, ואדי ניסנס וחליסה מסובך מאוד.

עמרם מצנע: ואנחנו לא מצליחים לפתור אותו.

עמרם מצנע: וכאשר אני הרצתי תכנית בחליסה שכבר גמרה הפקדה, אז עכשיו הפילו אותה.

עמרם מצנע: על מה, על איזה קשקוש של כמה תושבים.

עמרם מצנע: לו אני הייתי פה הייתי אומר להם חברים, לא יעזור לכם כלום.

עמרם מצנע: כי בסוף העשרים אחוז שעושים את הבלגן דופקים את השמונים אחוז.

עמרם מצנע: אבל זו אותה בעיה, של שכונה, בעלת אופי מסויים, ושם זה אחר, כי זה לא קרקעות פרטיות וכן הלאה.

עמרם מצנע: אבל אני את זה לא מקבל, ואני אומר לך את זה ואני מוכן להוכיח את זה גם.

עמרם מצנע: הבעיה היא לא הבעיה שמישהו פה עושה מדיניות נגד הדרוזים.

עמרם מצנע: יש פה בעיה שהמדינה צריכה להכיר בתנאים מיוחדים.

עמרם מצנע: חברים, תודה רבה.

סלימאן אבורוקן: מה יעשו התושבים עד אז?

עמרם מצנע: התושבים יעשו את מה שהם עשו אתמול.

עמרם מצנע: זה מה שאני יכול להגיד לך.

עמרם מצנע: אני גם מציע, אתה חילקת מחמאות לכנסת ולי, שלא נתבלבל, אני מייצג לא את הגופים הביצועיים במדינת ישראל.

עמרם מצנע: אני בעצם, אמרתי לכם פעם, זרוע קשר ארוכה שלכם.

עמרם מצנע: הכנסת, חברי הכנסת, ועדות הכנסת, היא בעצם אתם.

עמרם מצנע: ואנחנו נמליץ בסופו של דבר את מה שנמליץ, והקול הוא חזק, אבל הוא לא ביצועי.

זאכי עאמר: עמרם, מלה לפני הסוף.

זאכי עאמר: נפל דבר במדינת ישראל, קמה עיר במדינת ישראל, יש לה צרכים.

זאכי עאמר: מי שהחליט על הקמת העיר זה כנסת ישראל וזה ממשלת ישראל.

זאכי עאמר: אנחנו דורשים משני הגופים האלה, שהם הגופים הרשמיים במדינה הזאת לתת את מה שצריכה העיר הזאת על מנת להתקיים ותושביה יחיו בכבוד.

עמרם מצנע: לעדה הדרוזית יש שני חברי כנסת.

עמרם מצנע: אנחנו בנושא השני.

עמרם מצנע: חברים, אני ביקשתי לעשות דיון על עניין הכביש הארצי העוקף 672 בעיר הכרמל.

עמרם מצנע: למה נדרשתי לעניין, למרות שאני אוהב להתעסק בתחבורה, אבל לא בגלל זה נדרשתי לעניין.

עמרם מצנע: אני עומד בראש ועדת משנה של ועדת הפנים כדי לנסות ולהמליץ על איך מתקדמים באנדרלמוסיה התכנונית והתוצאות כמובן לחיי הפרט בעיר הכרמל, כתוצאה מהאנדרלמוסיה התכנונית, שיש תכניות לא מאושרות, בנייה לא חוקית או בנייה ללא היתרים, כלואה בתוך מובלעת של בין הפארק לבין מורדות הכרמל, וכן הלאה וכן הלאה.

עמרם מצנע: ואני גיליתי מהר מאוד שאחד מהחסמים זה מה שנקרא הכביש העוקף דליה ועוספיה.

עמרם מצנע: וגיליתי שבעצם יש תוואי, שמופיע בכל המפות, התוואי הזה ברור כמעט לכולם, שהוא לא ייבנה.

עמרם מצנע: כי הוא לא יכול להיבנות.

עמרם מצנע: בנו עליו מספיק בתים, אי אפשר לבנות אותו.

עמרם מצנע: אבל אף אחד לא מוכן לבטל אותו, מאחר ואומרים, במלים שלי, הוא בן ערובה.

עמרם מצנע: אנחנו לא נבטל אותו, אנחנו יודעים איזה צרות זה עושה לכם ביכולת שלכם לקדם תכניות, אבל הוא בן ערובה.

עמרם מצנע: כדי שיהיה מאמץ משותף, גם של ההנהגה המקומית וגם של כל מי שידו בעניין, כדי למצוא את הכמעט בלתי ניתן, אם כי אני הבנתי שכמעט אתם מוצאים, תוואי אחר, שיהיה יכול להיות רלוונטי.

עמרם מצנע: ואני רוצה בעצם בדיון הזה להבין באמת איפה נמצאים, כי הבנתי שיש התקדמות טובה, וכמובן רוצה להבין למה לא נסכים להמליץ בפני מוסדות התכנון קודם כל לבטל את התוואי הקיים.

עמרם מצנע: כדי שישוחררו כל מיני חסמים וכל מיני תכניות שאי אפשר להזיז אותם.

עמרם מצנע: או לכל מיני לגליזציות לבתים.

עמרם מצנע: ונמשיך להתעסק עם האישור וההסכמה על התוואי החדש.

עמרם מצנע: אם תגידו לי שהתוואי החדש תוך שבוע מקבל אישור והסכמה של כולם אז אין טעם כמובן לדון בביטול התוואי הישן.

עמרם מצנע: אבל אני מניח שגם אם יש הסכמות רחבות זה בטח לא המצב.

עמרם מצנע: אז זו הפתיחה שלי, ואני לא יודע מי רוצה לפתוח, אבל אם תתלו פה גם איזו מפה, שיכולה להציג את רוב העניין,

משה עובד: קדמה לישיבה הזאת סדרה של לפחות שתי פגישות עם גורמי היישוב, אצל מנכ"ל משרד התחבורה, עם מע"צ ועם כל מי שיש לו מה לומר בנושא.

משה עובד: הפגישה האחרונה היתה גם עם מתכנן המחוז.

משה עובד: הנכונות היא של כולם לקדם את הפרוייקט הזה.

משה עובד: ולא במקרה הדבר הזה עולה גם היום כאן וביום שני הקרוב עולה במשרדי הוועדה המחוזית בדיון עם אנשי דליה ועוספיה, עם כל הגורמים כדי בעצם לשמוע גם את הרעיונות של המקומיים, שאמרו שיש להם תכניות משל עצמם, וכדי לגבש תכנית אחת סופית שאתה רצים.

משה עובד: אין ספק שעניינם של עיר הכרמל וכל מי שיושב בה הוא לקדם את הכביש הזה.

משה עובד: נושא תחבורה ונגישות הוא סם חיים, בודאי לעיר בישראל.

משה עובד: ומע"צ ומשרד התחבורה סוף סוף מוכנים, עוד לא קרה דבר כזה שהמדינה מוכנה להקים כביש, וזה כביש יקר מאוד, בטופוגרפיה לא הכי סימפטית, עם הרבה גשרים ומה לא.

משה עובד: אנחנו לא הצלחנו עד לרגע זה לגשר בין פערים שיביאו להחלטה בלחיצות יד, בשילוב ידיים, ללכת עם הפרוייקט הזה.

משה עובד: גם כך זה לא קל.

משה עובד: אתה יודע מה זה להשיג תקציבים היום בשביל להרים פרוייקט.

משה עובד: ואנחנו בעצם דורכים במקום כבר שנה ארוכה, למחוז במשרד הפנים יש נכונות אדירה, יש לחץ שעוד לא היה לי באף פרוייקט שלי של מע"צ מול משרד הפנים שלחצו עלי לקדם פרוייקט כמו שהם לוחצים בואו נקדם את הפרוייקט הזה.

משה עובד: למה, כי הוא מעכב המון תכניות בינוי ביישובים האלה.

משה עובד: יש תכניות מוכנות, זמינות, אבל הם לא יכולות להתקיים בזכות עצמם ללא פתרון תחבורתי.

משה עובד: אבל יש עדיין מתחים ודברים שלא אוזנו ולא יושבו ברמת ההסכמות.

משה עובד: לדעתי, ואני אומר את זה, הפגישה היא סך הכל ביום שני הקרוב, ולפגישה הזאת זומנו כל מי שצריך להיות, וביקשתי מראש העיר, ביקשתי שאתה באופן אישי תהיה, בשעה אחת עשרה וחצי, אם זכרוני אינו מטעה אותי, אני ביקשתי בכוונה שאתה תהיה שם כיוון שיש פה הרבה אחריות לקבל החלטה עניינית ולא להידבק לעקרונות שסתם יגררו את הפרוייקט הזה ואת העיר הזאת לתהומות לא רצויים.

עכרם חסון: אני רוצה להגיד לך שהיום בבוקר היתה לנו ישיבה, בשעה תשע, עם כל אנשי רשות הגנים.

עכרם חסון: היה המנכ"ל אלי אמיתי, מנהל המחוז, היתה רעיה, וקבענו פגישה, כל המהנדסים שלנו, עם הצוות, ביום ראשון ברשות הטבע והגנים במגידו, כדי לקדם את התוואי, אנחנו הצענו את התוואי שלנו לפני שלושה חודשים לרשות הגנים כי ידענו שהם היחידים שיתנגדו.

עכרם חסון: עם משרד התחבורה התקדמו עם ד"ר בלשה ואנחנו חושבים שאנחנו בדרך הנכונה.

עכרם חסון: נשאר לנו רק את הוועדה המחוזית והירוקים, שביום ראשון נגמר הסיפור מבחינתנו.

משה עובד: העסק שלך הוא מול מע"צ באופן ישיר בפרוייקט מע"צי, שהוא אחראי עליו סטטוטורית ובכל המובנים.

משה עובד: מע"צ עומדת מול הוועדה המחוזית, מול מתכנן המחוז, ולא שיש פגם, אני בטוח שהעבודה שלך עם ד"ר בלשה היא רק לברכה, ואין לי בעיה עם זה שישבת, זה רק מפרה וטוב.

משה עובד: אבל כיוון שבסופו של דבר אנחנו רוצים ליישם את הפרוייקט הזה ולקבל בו הכרעה מקיר לקיר אז אני מבקש,

עכרם חסון: אז הנה, יש לך את הברכה שלנו,

משה עובד: אנחנו לא ביטלנו ולא מתכוונים לבטל את הישיבה ביום שני, והמטרה שלה היא לראות שיוולד כביש עם קריטריונים ולא לבוא נעול על חלופה אחת עם המשרד לאיכות הסביבה או עם פלוני.

משה עובד: המטרה שלנו היא להוליד, קודם כל הכביש נועד להיות כביש.

משה עובד: אחר כך הוא בא לפתור בעיות אבל אם הוא לא עונה על הפונקציות של כביש איזורי ראוי, אני לא מבקש ללכת פה על קריטריונים אחרים.

משה עובד: אני מוכן לפשרות.

עכרם חסון: תראה, אני, מנסיוני, ואני פוליטיקאי ותיק, אני הייתי בזמן שהיה כאן ראש מועצה הייתי ממלא מקום, כבר כמה קדנציות אני נמצא בפוליטיקה, הגיע הזמן שאנחנו נהיה ילדים גדולים.

עכרם חסון: ואנחנו נציע, ואנחנו נתכנן לעצמנו.

עכרם חסון: עד היום היינו ילדים קטנים ותכננו לנו.

עכרם חסון: זה נגמר.

עכרם חסון: אני בתקופה שלי לא יתכננו בשבילי.

עכרם חסון: אני זה שנבחרתי לייצג את התושבים, לייצג את האוכלוסיה ולתכנן לאוכלוסיה הזאת לפי החזון שלי.

עכרם חסון: לא לפי חזון של מישהו שיושב בירושלים ואומר לי זה מה שאני רוצה.

עכרם חסון: לכן אני הצעתי חלופה אחת בלבד שהיא מקובלת עלי.

עכרם חסון: אני הזעתי דם כדי לשכנע את התושבים, כי רוב הכביש הזה הוא מאדמות פרטיות של התושבים.

עכרם חסון: ולכן אני מבקש, אל תגידו לי עוד חלופות ואל תגידו לי דברים.

עכרם חסון: אני הצעתי משהו, שמר דורון בלשה, שיש לו ניסיון אדיר, בדק בצוות הוא והצוות שלו וראה שהוא ישים.

עכרם חסון: אנשי רשות הגנים והטבע לא קל לשכנע אותם והיום תשעים אחוז כמעט מהכביש הזה מקובל עליהם.

עכרם חסון: לכן אני מבקש מאנשי מע"צ, שאני מעריך אתכם ומודה לכם ואני יודע שאתם רוצים לתקצב אותו, אבל אנחנו המקומיים, אנחנו יודעים מה טוב לנו ומה לא טוב לנו.

עכרם חסון: זה הטעות שהיתה במשך חמישים שנה ולכן לא תכננו לנו טוב ולא תכננו בכלל, והגענו לאן שהגענו.

עמרם מצנע: בואו נראה אם יש בעיה לפחות בעניין הזה.

יוסי קופ: בעניין הזה אני רוצה להגיד כמה מלים, מבחינה הנדסית בלבד.

יוסי קופ: הכביש הזה קודם כל הוא כביש איזורי ונמצא בתמ"א 3, זו תכנית מיתאר ארצית.

יוסי קופ: זה לא רחוב בתוך העיר, שאז אני מבין שראש עיר עושה מה שהוא רוצה, אולי יחד עם משרד התחבורה, המפקח על התעבורה, אבל הוא זה שמכוון מה לעשות.

יוסי קופ: אנחנו מדברים על כביש איזורי, שאמנם הוא איזורי אבל מיועד לו תפקיד יותר מאשר איזורי, כי הוא אמור בעצם לחבר את כביש 6, והוא יחבר אם ירצו או לא ירצו, את כביש 6 עם חיפה, עם האוניברסיטה.

יוסי קופ: מכיוון שכך, כביש כזה, איזורי, יש הנחיות תכנון, ומהנדסים עובדים בהתאם לאותן הנחיות.

יוסי קופ: יש כמובן משחק בתוך ההנחיות אבל יש גם מינימום.

יוסי קופ: בגלל זה הוא חייב להיות מותווה על ידי מישהו שיש לו את הראיה האיזורית.

יוסי קופ: זה יכול להיות ועדה מחוזית, המפקח על התעבורה, מע"צ.

עמרם מצנע: אני מציע, תראו, אנחנו הולכים בכיוון לא טוב.

עמרם מצנע: הכביש הזה לא ייבנה אם הוא יהיה מושלם בעיניים של כל אחד מהשותפים.

עמרם מצנע: כי אז כל השותפים האחרים יראו בו פגמים.

עמרם מצנע: הוא ייבנה, ממה שאני למדתי, והבנתי, ומכיר את הדינמיקה של דברים, הוא ייבנה רק אם תימצא הדרך לספק את רצונותיהם של כל השותפים.

עמרם מצנע: והראשונים זה ההנהגה המקומית, או דלית אל כרמל ועוספיה.

עמרם מצנע: אם תהיה גישה שכל המטרה שלו זה לחבר את חיפה, חשובה, אתם יודעים שאני לא מזלזל בה, עם כביש 6, ולעזאזל מה שקורה בדרך, כפי שלפעמים אולי מהנדסים מתכננים, חבל על הזמן, לא ייבנה הכביש.

עמרם מצנע: ככה חברת חשמל ניסתה להעביר קו מתח גבוה למטה, בשטחים החקלאיים, אמרה אני חברת חשמל, יש לי זיכיון, יש חוק החשמל, אני יכולה להעביר מה שאני רוצה, איך שאני רוצה.

עמרם מצנע: הם לא הצליחו לעשות את זה עד שלא הגיעו להסכמות והבנות עם מי שהיה צריך להגיע, זה במקרה קשור גם בתושבי דליה ועוספיה.

עמרם מצנע: לא ייבנה.

עמרם מצנע: אז בואו נרד מהגישה הזאת.

עמרם מצנע: הכביש צריך להיות שיתוף פעולה של כל הגורמים.

עמרם מצנע: ויש פה בעיה קשה להגיע לשיתוף פעולה הזה.

עמרם מצנע: אני שם רגע בצד את הנושא המרכזי שלי, שהוא לבטל את התוואי הקיים.

עמרם מצנע: אבל זה אני שם בצד, קודם כל להבין באמת מה הבעיה פה, ואחר כך לחזור לנושא הזה.

עמרם מצנע: כי מה שעושים זה דבר שאולי במחוזותינו במשרד התיכון הוא נהוג, אבל עלי הוא לא מקובל.

עמרם מצנע: כי התוואי הקיים היום משמש כבן ערובה.

עמרם מצנע: רק.

עמרם מצנע: במדינתנו הצנועה, אילו הייתי רק עכרם ומע"צ זה היה כבר הכל נגמר.

עמרם מצנע: יש עוד כמה גורמים קטנים ששותפים לעניין, ועל כן זה לא קורה.

עמרם מצנע: והוא בן ערובה, נקודה.

עמרם מצנע: כביכול זה משיג תוצאה, כי עכרם עכשיו נורא משתדל שיהיה כביש, אולי אחרת הוא לא היה משתדל.

עמרם מצנע: לא יודע.

עמרם מצנע: אבל אני רוצה קודם כל לשמוע.

עמרם מצנע: עכשיו אני רוצה להבין , מה "יפה נוף" פה בעניין.

דורון בלאשה: אז ככה, "יפה נוף" בעניין כצוות תכנית אב לתחבורה של מטרופולין חיפה וכיועצים קבועים של משרד התחבורה, ובישיבה שהיתה לפני מספר שבועות אצל מנכ"ל משרד התחבורה בן ציון סלמן למעשה התבקשנו, אנחנו מלוים את הסיפור כבר הרבה שנים אבל התבקשנו עוד פעם להיכנס לעניין ברמה העקרונית.

עמרם מצנע: אני רוצה להבין את זה, יש בעניין הזה איזו שהיא מחלוקת?

דורון בלאשה: עוד לא יודעים.

עמרם מצנע: לא, מחלוקת מי עושה מה,

משה עובד: הפרוייקט הזה הוא פרוייקט מע"צי,

עמרם מצנע: אבל "יפה נוף" עשתה עבורכם הרבה עבודות גם בעבר,

משה עובד: "יפה נוף" נותנת ייעוצים והרבה דברים, ותמיד ברוכים ומקצועיים.

משה עובד: עכשיו לגופו של עניין,

עמרם מצנע: זאת אומרת הם עובדים בעצם תחת הסמכות שלכם?

משה עובד: הם בפרוייקט הזה עובדים תחת סמכותו של מתכנן המחוז ומהנדס של משרד התחבורה.

דורון בלאשה: נדמה לי שהיום, לא רק היום אבל היום עוד יותר, כולם מבינים שצריך למצוא תוואי לכביש נקרא לזה עוקף דליה עוספיה.

דורון בלאשה: אם בגלל פתיחת כביש שש, אם בגלל התפתחות היישוב.

דורון בלאשה: זאת אומרת זה לא רק לתנועה עוברת ארצית אלא גם כמנוף לפיתוח עירוני, לפתור את בעיות הכבישים הקיימים של היישוב.

דורון בלאשה: הרי היישוב היום עצמו, מרכז עוספיה, ועוד יותר מרכז דליה, סובלים מהתנועה הזאת ביותר, וצריך למצוא דרך להוציא את התנועה העוברת, להשאיר את הרחובות לעיר, לתושבים ולמסחר.

עמרם מצנע: שנבין, כמה חיבורים יש בכביש הזה אל היישובים.

דורון בלאשה: אז ראשית כל נדמה לי מוסכם גם על הממשלה וגם על המקומיים שצריך למצוא תוואי.

דורון בלאשה: לצערי עד היום, וכל התוואים, גם התכנית המאושרת, היא לא ריאלית, וכל התכניות שעד היום הוצעו, ופה יש תכנית עם חלק מההצעות, אם היינו שמים פה את כל החלופות אז לא היו רואים בכלל את התצ"א אני חושב.

דורון בלאשה: אין תכנית מוסכמת שעונה על כל הקריטריונים, גם של היישוב, גם של מע"צ או הקריטריונים הכבישיים הטהורים, גם של הירוקים, אין דבר כזה, ולא יהיה דבר כזה.

דורון בלאשה: ולכן אנחנו בשיחה שהיתה לנו, גם עם העירייה, עם ראש העיר ואנשיו, וגם עם הירוקים וגם עם בן ציון סלמן, אמרנו בעצם את המשפט, צריך להתפשר בכל, הירוקים צריכים להתפשר והעיר צריכה להתפשר והכביש צריך להתפשר וכולם צריכים להתפשר אם רוצים כביש.

דורון בלאשה: אחרת לא יהיה כלום, ויישאר המצב הדפוק של היום.

דורון בלאשה: וזה אסור לנו כמנהיגי ציבור,

עמרם מצנע: איזה סוג כביש זה, כמה נתיבים?

דורון בלאשה: שניים לכיוון.

דורון בלאשה: למעשה החידוש, ואני אומר החידוש מבחינתי בשבוע או שבועיים האחרונים שהעירייה באה עם חלופה.

דורון בלאשה: עד היום היו חלופות של מע"צ, שלנו, כל מיני.

דורון בלאשה: אני ראיתי אותה לפני שבועיים.

דורון בלאשה: יש לעירייה חלופה.

דורון בלאשה: והיא אומרת, ראש העיר וכל אנשי העירייה אומרים אנחנו לנושא הקרקעות וההפקעות והתושבים וכל הבעיות האלה, הוא בתוואי שלו הוא פותר את הבעיה.

דורון בלאשה: עוזר לפתור כמיטב יכולתו.

דורון בלאשה: מה שאנחנו אמרנו, צריך לקחת את התוואי, לבדוק אותו הנדסית, האם הוא סביר, לא אידיאלי ולא נפלא ולא הכי טוב, ולא הזול ביותר בטוח, כי הוא יקר.

דורון בלאשה: אבל לבחון הנדסית אם הוא סביר, ואם הוא סביר, ומצד שני אני יודע ההתנגדות של הירוקים, יש כמה קטעים,

עמרם מצנע: לא, אבל יש פה לפחות כתובת אחת של הירוקים, זה פארק הכרמל,

דורון בלאשה: רשות הטבע והגנים, ולכן היתה הבוקר הפגישה.

דורון בלאשה: היום ישבנו אתם, ובעצם המוטו הזה, אני לא יודע, של למצוא פשרות של כל הגורמים, נדמה לי, אם לא עבדו עלינו, מקובל עליהם.

דורון מגיד: הערה סמנטית, אבל לדעתי מאוד מהותית וחשובה.

דורון מגיד: השם של הכביש, כביש עוקף מזכיר לי את השם כביש עוקף קריות.

דורון מגיד: כשהתחילו לתכנן אותו לפני חמישים שנה הוא היה עוקף קריות, היום אנחנו מדברים על כביש בלב הקריות.

דורון מגיד: והכביש הזה הסתכל על כל החלופות, כולנו רואים במרכז היישוב, זה פעם היה עוקף דליה ועוספיה.

מריאן ברוק: שני דברים.

מריאן ברוק: קודם כל מכל מה ששמעת שאני מצטרף, לכביש הזה יש תפקיד מערכתי.

מריאן ברוק: זאת אומרת אי אפשר לוותר על התוואי שקיים מה שאתה הצעת, כל עוד אין לנו חלופה אחרת.

עכרם חסון: זה עמיד בבג"צ?

מריאן ברוק: יש היום בתוך היישוב הרבה בעיות בטיחותיות.

מריאן ברוק: ילדים ואנשים נהרגים.

מריאן ברוק: יש היום בעיות בטיחותיות בתוך דליה וגם בעוספיה שאנחנו צריכים לפתור אותם.

מריאן ברוק: ואם אנחנו לא נמצא תוואי אחר לא יהיה לנו אמצעים איך לפתור את הבעיות האלה.

משה עובד: אנחנו היום בודאי לא נשב על חלופות ועל פרטים, בישיבה האחרונה שהיתה לפני כשבועיים אצל המנכ"ל סוכם שתזומן ישיבה עם העירייה ועם גורמי התכנון כדי שלא יווצר מצב שישבתי אתו בחדר אחד בין ארבעה קירות ואחר כך ישבתי עם ההוא וישבתי עם זה, עם כל אחד מדברים משהו אחר ויש אנדרלמוסיה באינפורמציה.

משה עובד: הישיבה הזאת, שחשוב לנו כי מי שיצטרך לאשר את התכנית הזאת בסופו של דבר זה בלשכת התכנון והוועדה המחוזית.

משה עובד: אז אנחנו ביקשנו לקיים את הישיבה בוועדה המחוזית בהשתתפות מתכנן המחוז ונציגיו.

משה עובד: ביקשנו מאנשי העירייה וביקשתי מראש העיר שיזמן את כל מי שהוא חושב שיכול לתרום לעניין.

משה עובד: ואני דאגתי שכל האחרים שיכולים לתרום לעניין, כדי באמת להוציא מהישיבה הזאת תועלת ולצאת עם חלופה מוסכמת, כי כל דיחוי בהחלטה המוסכמת הוא רק נזק לעיר.

משה עובד: הכביש הזה חיוני לעירייה.

משה עובד: ולכן מלת המפתח, ואני אומר את זה כבר עכשיו, לפני הישיבה ביום שני, מלת המפתח היא קומפרומייס.

משה עובד: העירייה תמצא, אני מקווה, רוצה להאמין, נכונות, גם מצד משרדים שאני לא מייצג אותם אבל אני מקווה, מכיוון שכולם, משרד הפנים הוא הלוחץ בעיני הכי גדול.

2523: אתה איש מע"צ?

2523: והחבר שלך מימינך הוא איש מע"צ?

2523: אתם לא מתואמים בכלל.

סלימאן אבורוקן: האמירה שלו היא לא מתאימה לפורום הזה.

סלימאן אבורוקן: היא מתאימה לאום אל פאחם, סחנין ועראבה.

יוסי קופ: אני דיברתי על הרדיוסים, בפוליטיקה אני לא מבין כלום, לא יודע איפה זה.

יוסי קופ: מה שאמרתי זה שיש גם אלטרנטיבה, נניח שאנחנו באים, בגלל זה גם אמרתי שאני לא רואה באמת בכביש הישן, באלטרנטיבה הישנה, בן ערובה.

ראסם נאטור: אתה לא חי כאן אדוני.

עמרם מצנע: חבר'ה, זה נורא חבל, לא כולם מבינים, אתה צריך להיות קצת יותר זהיר בלשונך.

עמרם מצנע: יש פה אמירות שהן באמת מקוממות.

עמרם מצנע: כשאתה בא ואומר שזה כביש ארצי, והמשמעות שלו ארצית,

יוסי קופ: זה בתמ"א 3, מה לעשות,

עמרם מצנע: אז מה אם זה בתמ"א 3, אנשים הכניסו לתמ"א 3, אנשים גם יכולים להוציא מתמ"א 3.

עמרם מצנע: אז זו אמירה שמקוממת את התושבים, שכבר שנים יש שם כביש, או תוואי, נדבר בשפה אמיתית, יש שם תוואי, והתוואי הזה לא מאפשר לבנות, לתת היתרים או לבנות חוקית.

עמרם מצנע: אבל התוואי הזה הוא בן ערובה.

עמרם מצנע: וזה מה שאמר מריאן.

עמרם מצנע: כל עוד אין לי תוואי אחר זהו התוואי.

עמרם מצנע: כשכולם יודעים שהחלופה היא לא התוואי החדש או התוואי הישן.

עמרם מצנע: החלופה היא או תוואי חדש או כלום.

עמרם מצנע: אז זה העניין.

יוסי קופ: אבל אם העובדה היא, מה שאני אמרתי דיברתי הנדסה.

יוסי קופ: אז יכול להיות שאנשים לא הבינו, כי המלים הם הנדסיות.

יוסי קופ: אני אשתדל להגיד מלים לא הנדסיות.

יוסי קופ: מדובר בכביש שמופיע בתמ"א 3, והפירוש של התמ"א זה תכנית מיתאר ארצית.

יוסי קופ: מה שאמר ח"כ מצנע זה נכון, וגם אני אומר את זה, כמו שזה נכנס זה יכול לצאת.

יוסי קופ: אין שום בעיה עם זה.

יוסי קופ: אבל כל זמן שזה נמצא הוא כביש כזה.

יוסי קופ: התפקיד שלנו לבנות כבישים כאלה שחס ושלום לא ייפול אוטובוס ולא יהיו תאונות וכו'.

יוסי קופ: אז על זה אנחנו בונים.

יוסי קופ: יש אחרים שתפקידם לשמור שזה יהיה ירוק.

יוסי קופ: כל אחד ותפקידו.

עמרם מצנע: אני מציע שתשמע גם אדם, יש שם שכונות חדשות,

משה עובד: על רקע התכנית, כשאני דיברתי על קומפרומייס דיברתי בעצם על שינוי גם באמירה שלך אדוני ראש העיר, שאני מבקש, אני באמת מבקש, כי החוכמה היא להשיג את התוצאה, המטרה היא שביום שני ניכנס לחדר ונצא עם לחיצת יד על חלופה שכולם מתפשרים בה ויכולים לחיות אתה.

משה עובד: לא משנה איך יקראו לזה, בסופו של דבר כולם יודעים שהכביש הזה קודם כל משרת את העיר, הוא עובר בתוכה, הוא על אדמות שלה והוא חי בתוכה והוא זורם בתוכה.

משה עובד: וכדי שאני אגיע לביתי בדליה אני צריך לנסוע בכביש הזה, כי אין לי דרך אחרת.

משה עובד: כך שזה בוודאי משרת את היישובים.

משה עובד: אבל הוא גם משרת תנועה של מי שרוצה להגיע לחיפה.

משה עובד: אתם לא תעמידו שם פקח כדי שימנע ממנו לנסוע.

משה עובד: אנחנו בישיבה הזאת מבקשים דבר אחד, שתבוא פתוח, במחשבה פתוחה.

משה עובד: אני מבקש לא לבוא עם כזה ראה וקדש.

משה עובד: אם לא תקבל את הצעתי כמו שהיא, כל שינוי מתפוצץ ואין דיון.

משה עובד: כי אז באמת לא משיגים תוצאות.

משה עובד: התושבים שלך יסמכו עליך שתפעיל שיקול דעת.

משה עובד: אני לא מבקש לכפות עליך פתרון.

משה עובד: כל פתרון שיוצע או שמוצע כרגע או שמתוכנן, עם גמישויות כאלה או אחרות, הוא נושא שיש בו היגיון.

משה עובד: דברים לא שורטטו סתם.

משה עובד: לכל אחת מהחלופות יש איזה שהוא היגיון, אחדות שורטטו כדי להראות כמה הן פרדוקסליות, אחרות שורטטו שיש בהן היגיון כזה, מול היגיון אחר בחלופה אחרת.

משה עובד: בקיצור, מה שאני מבקש, היות והפתרונות שאנחנו באופן כללי נדון בהם, החלופות שהרגישות שלהם בין התוואי של מע"צ ותוואי אחר שאתם רוצים אותו ואנחנו לא מתנגדים לו, אבל מי שמתנגד לו זה המשרד לאיכות הסביבה.

משה עובד: אז אנחנו ביחד נבוא למשרד לאיכות הסביבה, כשאנחנו נפעל ביחד למזער את ההשפעה על הנזקים לסביבה כדי עדיין לקיים אותו אולי בחלופה האחרת, נבקש את המחוז שיראה, עד כמה שהוא יכול, כיוון שהנושא הזה הוא כל כך רגיש, ונגררנו אתו אין סוף שנים, כדי לצאת עם פתרון שקצת המשרד לאיכות הסביבה יוותר, קצת אולי הוועדה המחוזית, כי אם אנחנו צריכים לעבור באיזו שהיא נקודה בסמיכות לבתים אז יכול מאוד להיות שהדרך היחידה לעבור בסמוך לבתים ולקחת מהם קרקעות ולעשות להם השפעה אולי לתת איזה שהן זכויות, כי המדינה כנראה לא יכולה לתת קרקע כנגד קרקע לכל תושב שלוקחים ממנו קרקע.

משה עובד: אז דובר, גם אצל המנכ"ל, ואני מקווה שאם זה נקודתי, ולא דבר גורף לאורך הכביש, אז לפעמים כדי לפצות מישהו,

עמרם מצנע: בואו נשמע, מה זה האדום?

דורון בלאשה: אני מציע שגל, שמכיר את כל החלופות, מהי החלופה הסטטוטורית, מה חלופת העירייה,

גל גרונר: התוואי המאושר זה התוואי הירוק, פה, אני מלווה אותו, זה הסטטוטורי, וזה בעיקר הבינוי, ההמשך זה כאן והחיבור לכביש הקיים ושכונת החיילים משוחררים, זה התוואי הירוק, זה התוואי המאושר ג' 792.

גל גרונר: זה הכתמים של כל מיני תכניות בינוי של מתחמי בינוי ביישוב.

גל גרונר: התוואי האדום זה התוואי שמע"צ קידמה עד היום, מבחינת התכנון שלה, כך העיר רצתה לאשר את התוואי, מה שנקרא פה ציר הביוב פחות או יותר, עד חיבור בנקודה הזאת לכביש הקיים כיום, כאשר התוואי הזה היה אמור לשרת בחלקו את המתחמים וחיבור לכביש הקיים פה וההמשך של התוואי העוקף עם חיבור עוד פעם לתוואי הקיים.

גל גרונר: ואני לא מדבר עכשיו על ניואנסים כאלה או אחרים.

גל גרונר: התוואי שהוגש לנו לפני שבוע על ידי היישוב זה התוואי הכחול.

גל גרונר: בקטע הזה הוא פחות או יותר יושב על ג' 792 התכנית המאושרת, עובר עוד פעם פה באמצע היישוב וממשיך פה ועוקף את שכונת החיילים משוחררים מכיוון מזרח וחוזר ליישוב.

גל גרונר: לעיר, אם יורשה לי להציג רק, חשוב גם לעקוף את השכונה הזאת מכיוון מזרח ולא להשאיר אותה מחוץ ליישוב.

סלימאן נסראלדין: פה בשכונה דליה צעירה יש עוד ענף, בדיוק על הכחול פה.

סלימאן נסראלדין: בתהליך בנייה.

גל גרונר: הכחול אני פשוט ניסיתי, על פי הבנתי המקצועית, לשפר את ההתוויה שקיבלתי מהיישוב.

גל גרונר: עיקר הבעיה היא בנקודה הזאת, מבחינה הנדסית שלי.

גל גרונר: אחד, אנחנו עולים בתוואי שהוצע על ידי היישוב על איזה שניים שלושה בתים פה.

גל גרונר: שתיים, כדי להגיע לתוואי הזה אנחנו נכנסים פה לקטע של מנהרה של אורך של שני קילומטר שניסיתי למנוע אותה.

גל גרונר: מנהרה בגלל טופוגרפיה.

גל גרונר: וניסיתי לשפר את זה באמצעות כניסה לואדי, פה יש ערוץ ואדי, ניסיתי להיכנס פה.

גל גרונר: מבחינתי זה ניואנסים, יכול להיות שמבחינתם זה אומר לא.

גל גרונר: מבחינת הרגישות של התוואי, כל הקטע הזה הוא קטע בעייתי טופוגרפית.

גל גרונר: בכל מקרה, כל הגוש הזה של עוספיה נגיד, בעייתי טופוגרפית, זה לא משנה באיזה תוואי נלך, צריך גישור או מינהור שיהיו לאורך התוואי.

גל גרונר: גם בחלופה הזאת וגם בחלופה הזאת.

גל גרונר: הנקודות הבעייתיות הן בעיקר בחיבור באמצע בין שני היישובים למערכת הקיימת כדי ליצור נגישויות באמצע, בלב היישוב, למערכת הקיימת.

גל גרונר: אם זה בנקודה שמע"צ הציעה או בנקודה שהיישוב הציע, זו בכל מקרה נקודה בעיה.

גל גרונר: הקטע הזה הוא פחות או יותר מישורי יותר, הוא פחות בעייתי, ויש לו יותר גמישות מבחינת החלופות, מבחינת טופוגרפיה, מלבד עוד פעם הקטע שהם הציעו,

עכרם חסון: סליחה, ההצעה שלנו מבחינתך כמתכנן היא ניתנת ליישום?

גל גרונר: תיכף אני אענה לך.

גל גרונר: הדבר הנוסף שצריך לזכור ולדעתי הוא חשוב זה האם אנחנו גם מצליחים לתת לכם מענה כדי שתוכלו להרוויח מהכביש עוד תועלת מלבד שיש ביישוב כביש.

גל גרונר: הציר הזה הוא לא נבדק, ולדעתי, עוד פעם, בהיבט ההנדסי שלי, יהיה קשה לחבר חיבורים מלמטה לכיוון למעלה.

גל גרונר: התוואי שהם הציעו הוא ישים הנדסית, מלבד, אחד – הנקודות הבעייתיות שזה יכול להיות בעיה רק של היישוב, או בעיה כספית, הקטע של המנהרה.

גל גרונר: מעבר לזה הוא מבחינה הנדסית ישים, יש לו את העלויות ביצוע שלו.

גל גרונר: אין פה איזו בעיה שמפילה אותו על הסף.

גל גרונר: זה גם היה ידוע בעבר, כי גם ג' 792, שפחות או יותר יושבת עליו נבדקה בעבר ונמצאה כישימה.

גל גרונר: מותר לציין גם שג' 792 לפני עשר שנים מע"צ יזמה תכנית כזאת והיא לא קודמה כי כל הירוקים התנגדו לתוואי הזה, פחות או יותר שתאם את ג' 792.

גל גרונר: ולכן לפני עשר שנים כשניסו לחדש את זה לא הצליחו בגלל התנגדות חזקה של הירוקים.

דורון בלאשה: גל, יש לי שאלה, התוואי של העירייה לעומת התוואי של מע"צ, האדום, בסטנדרטים הגאומטריים,

גל גרונר: הסטנדרטים של העירייה הוא יותר משופר, אנחנו ירדנו בגיאומטרי שלנו כדי להקל,

דורון בלאשה: יפה, כלומר אם התוואי של העירייה, נעזוב רגע את הירוקים, הוא אפשר, מבחינת העירייה, ומבחינת הירוקים, אז מבחינת מע"צ ודאי וודאי, נכון?

גל גרונר: אמת.

גל גרונר: ההיפך, משפרים.

גל גרונר: מע"צ כל הזמן אמר, תנו לנו להיות איפה שאנחנו ביקשנו להיות,

משה עובד: במיוחד אם העלויות של התוואי החדש שמוצע הן טובות יותר, הן זולות יותר.

דורון בלאשה: לא, הן הרבה יותר יקרות.

דורון בלאשה: גם אם הן יותר יקרות, לפנות שבע מאות בתים אני לא יודע כמה זה עולה.

דורון בלאשה: ולכן הסוגיה המרכזית היא הירוקים.

עמרם מצנע: הסוגיה היא תמיד הירוקים והתושבים.

דורון בלאשה: ולכן הבוקר כשישבנו אני מאוד שמחתי לפחות הטון הראשוני היה, לא קפצו, לא תקפו, לא נבהלו, עוד יותר מזה, אמרו אולי בפליטת פה או לא, אני לא יודע, שאת הקטע הזה שהוא מאושר טסטוטורית, תתחילו מחר לבצע.

דורון מגיד: זו התכנית הסטטוטורית הישנה.

דורון בלאשה: כך שאם לירוקים אין בעיה בקטע הסטטוטורי, ויש עדיין בין הקטע הזה, פה צריך לבדוק, יכול להיות שהעירייה לא תתנגד, אני לא יודע מה לגבי זה.

דורון בלאשה: לגבי הקטע הזה, זה הם מסכימים, הירוקים, הם מסכימים עד לפה, פה יש עדיין ויכוח, אבל יש התכנסות.

עמרם מצנע: יש לי שאלה דורון, הקטע של התוואי, זה אני מבין הקטע הבעייתי,

דורון בלאשה: נכון.

עמרם מצנע: זאת אומרת, האם אנחנו יכולים ללכת במשותף, משרד התחבורה, משרד הפנים, מע"צ, העירייה בטח, לבטל לפחות את הקטע הזה.

עמרם מצנע: אף אחת מהחלופות, לא של מע"צ, לא של העירייה ולא הכחול, לא מדבר על החלופה שבתוך המבנה.

עמרם מצנע: בואו נסכים שאת הקטע הזה בואו נבטל.

אדם קולמן: סליחה, אני חושב שזה לא נכון.

אדם קולמן: התוואי, אמרו פה הרבה אנשים כל מיני דברים, לא כדאי להוסיף, אז אנחנו נשמע בסופו של דבר את כל העמדות ונראה איך נקבל איזו שהיא החלטה בנושא הזה.

אדם קולמן: גם אני מחכה לפגישה ביום שני, אני שמעתי שהם נפגשו היום עם הרשות, שוב, עושים פה פגישות בנפרד ולכן זה חשוב שתהיה איזו שהיא פגישה, כדי שנשמע, ולא שהוא אמר שההוא אמר שהשלישי אמר.

אדם קולמן: אני לא אוהב כאלה דברים כי אחרי זה בסוף מסתבר שאף אחד לא אמר שום דבר.

אדם קולמן: השטח שיושב היום על הכביש אי אפשר לבטל אותו מפני שהיום מה שמופקד בוועדה המחוזית בתמ"א 6 זה התוואי האדום, כי זה היה התוואי בזמנו שהמועצה הארצית קיבלה על סך מה שהוועדה המקומית הציעה אותו וקיבלה אותו.

אדם קולמן: אמרה אפשר.

אדם קולמן: ולכן יש כאן כל מיני החלטות שעניינם התוואי הזה.

אדם קולמן: מבחינה סטטוטורית.

אדם קולמן: אני אסביר לך למה.

אדם קולמן: יש החלטה מאוד ברורה של המועצה הארצית בנושא הזה.

אדם קולמן: היא אומרת, המועצה הארצית אפילו הייתי אומר ועדת היגוי אפילו הרחיקה לכת ואמרה עד שלא יהיה תוואי מבוצע, מתוך הראייה הברורה שמי שלקח תוואי צריך גם לתת תוואי אחר.

אדם קולמן: זה היה הדבר.

אדם קולמן: כי אחרת, החלופה הנוספת, כמו שאמר כרגע יוסי, אפשר להחליט שמוותרים על הכביש.

אדם קולמן: אני חושב, אני רוצה לייצג את עמדת המדינה בקטע הזה, אסור לוותר על התוואי הזה.

אדם קולמן: זה עובר בקרקעות פרטיות, וגם עם התוואי שכרגע הציעה העירייה בוודאי מישהו ייפגע מהתוואי הזה.

אדם קולמן: אולי לא אלה שהיום תומכים בתוואי, אולי אחרים, לא משנה כרגע.

ראסם נאטור: אני רוצה להגיד לחברים שהם צריכים להבין, לא יעזור לכם, אני יודע שזה מדינת ישראל, אבל אנחנו בעלי הקרקע.

ראסם נאטור: המצב הכי טוב זה שניקח את החוק לידיים, נפרוץ בחיבור של דליה, כמו שעשו בבית ג'אן וחורפש, ביום אחד, בלילה נפרוץ כביש, נפתור את הבעיה הפנימית שלנו, בבקשה תסתדרו אתם עם עצמכם.

ראסם נאטור: זה מה שצריך.

ראסם נאטור: ככה תבינו שזה יכול להיות.

עמרם מצנע: זה מאוד חבל בדיון כזה לשמוע גם דעות כאלה.

עמרם מצנע: אנחנו יושבים פה כדי לפתור את הבעיה.

רואד מזורקי: בחנו את החלופה שלנו, תאמין לי שהטילו עלינו לבדוק את הסוגיה הזו, ראש העיר, לא חסכנו מאף בעל קרקע שלא דיברנו אתו.

רואד מזורקי: זה לא היה קל לבוא ולשכנע אדם כאן, משפחת שיח', שיש לו שמונה מאות מטר, שהוא מפסיד עשרים וארבעה דונם מתוך ששים.

רואד מזורקי: שכנענו אותם.

רואד מזורקי: עוד דבר אחד, אנחנו בחנו את החלופה הזו ואני רוצה להגיד לך, בנקודה הזו, אתה רואה את הכביש כאן, בנקודה הזו, יש כאן עשרה בתים.

רואד מזורקי: בנויים כיום.

רואד מזורקי: אז כשבחנו ואמרנו בואו, זה תוואי ישים, בתצ"א כשאנחנו הצענו את הכביש לא הראתה לנו כאן שאנחנו עולים על בתים.

אדם קולמן: מחר בבוקר, רק כשתראה את התוואי, מחר יהיו עשרה בתים.

רואד מזרוקי: אדם, אתה יודע מה הבעיה, שגם כל אדם שכאן יש לו אדמה יודע שכאן עובר הכביש.

רואד מזרוקי: לפני ההרחבה של הכביש כל בעל קרקע כאן הלכנו אליו, דיברנו אתו, שכנענו אותו שזה טוב בשבילו.

עמרם מצנע: זה תעשו בדיון.

עמרם מצנע: אני רוצה שנבין, הערך המוסף של עבודה על תוואי שבו ההנהגה של היישובים היא בעד, זה ערך מוסף שלא יסולה בפז.

עמרם מצנע: לא ייבנה פה כביש אם הוא לא יהיה בשיתוף לפחות עם ההנהגה.

עמרם מצנע: ההנהגה תהיה לה בעיה עם אנשים.

עמרם מצנע: וזה לא יסולה בפז.

סלימאן אבורוקן: תראו, אמרו החברים כאן שהדרך, התוואי הצהוב, בעלי הקרקעות כאן רובם ככולם מסכימים לדבר.

סלימאן אבורוקן: אם אנחנו כעירייה וראש העיר בראשנו אמר לכם אנחנו בעד כביש עוקף, כביש מחבר.

סלימאן אבורוקן: הוא קרא לו תמ"א 3.

סלימאן אבורוקן: כולנו יודעים מה זה תמ"א 3.

סלימאן אבורוקן: אנחנו רוצים שהכביש הזה גם יתן איזה שהם דיבידנדים לעיר הזאת.

סלימאן אבורוקן: לא יכול להיות שזה סתם יעבור באויר.

סלימאן אבורוקן: שיעבור על גשר אחד, אין בעיה לאנשים אולי.

סלימאן אבורוקן: ולכן אנחנו כאן אגב רוצים לעזור לכם, וברגע שנגיע, בעזרת השם לתוואי מוסכם אנחנו, אנחנו נדאג לזה שפה אנשים לא יצוצו כמו שאמר אדם קולמן בתים, כי אנחנו הוועדה זאת שנותנת אישורים.

סלימאן אבורוקן: אנחנו רוצים להיות אתכם ובצד שלכם, כי אנחנו מבינים למה הכביש הזה חשוב.

סלימאן אבורוקן: אבל אם אדוני ממע"צ אומר שלא ישאל את האוכלוסיה, לא יעבור כאן כביש.

יוסי קופ: תסתכל בפרוטוקול ולא תמצא מלה כזאת, שהמצאת כרגע.

יוסי קופ: יש פה הרי טייפים מכל דבר.

יוסי קופ: בוא תחפש את המלה הזאת.

יוסי קופ: סתם לדבר,

סלימאן אבורוקן: אני רוצה להגיד פה בקטע הזה, חבל שהכביש עובר כאן, שזה התוואי המתוכנן, כי כאן באמת מתוכננות שכונות.

סלימאן אבורוקן: חשוב לי באופן אישי שזה היה עובר כאן ומאפשר לשכונות האלה תכנון ללא בעיות.

סלימאן אבורוקן: הקטע הזה חשוב מאוד שיעבור בתוואי הכחול, כי פה אוטוטו אנחנו נכנסים ללב השכונות, שזה לא רוצים.

פהמי חלבי: אני רוצה לשאול, הכביש הזה ישרת את שני היישובים, לכן חשוב לציין, כמה יציאות, כמה חיבורים.

פהמי חלבי: זה לדעתי חשוב מאוד.

סלימאן נסראלדין: אנחנו בישיבה שהיתה אצל דורון דובר בזמנו על בין עשר לחמש עשרה התחברויות לכביש הזה בתוואי.

דורון בלאשה: לא לזה, לאדום.

סלימאן נסראלדין: לא משנה, לאלטרנטיבה שתיבחר יהיו התחברויות שונות.

סלימאן נסראלדין: אבל אני אומר כרגע המצב שנוצר הוא שאם האלטרנטיבה שזוכה להכי הרבה הסכמה, גם מקומית וגם תכנונית וגם מיטיבה עם התכנון האיזורי שאתה ציינת, האלטרנטיבה הזאת היא ברת יישום, וזה צריך להדגיש, עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, ואם היא ברת יישום ניתן לבצע וליישם אותה.

סלימאן נסראלדין: לדעתי לא חשוב כרגע במיוחד, ויכול להיות שזה ירגיז מישהו, אם יהיה פחות התחברויות לקטע המוצע כרגע, ויהיה ברמה ארצית העיר המקומית יכולה לבצע כבישים ברמות מקומיות, לפתור את הבעיות האלה של השכונות המקומיות.

סלימאן נסראלדין: זה לא בכביש הזה.

סלימאן נסראלדין: זאת אומרת אם יש מתחמי המינהל שמסומנים שם עדיין יש עיר ויש ועדה מקומית שיכולה להציע כבישים ברמה מקומית.

סלימאן נסראלדין: זה חשוב לציין, לא לחבר לי את זה תמיד.

משה עובד: אני רוצה, כדי שביום שני לא נבזבז זמן, לכנס את כל האנשים ובאמת כדי לצאת משם אני מקווה עם כן,

עכרם חסון: הירוקים הוזמנו גם?

משה עובד: אני לא הזמנתי את הירוקים,

עמרם מצנע: לא הירוקים אבל רשות הטבע והגנים, הם הכתובת.

עמרם מצנע: אם תגיע אתם לסיכום מצבך יותר טוב.

אדם קולמן: סליחה רגע, רבותיי, ירוקים יש את המשרד לאיכות הסביבה, יש את החברה להגנת הטבע ויש את רשות הגנים.

אדם קולמן: מפני שזה עובר כרגע בתוך גן לאומי, לחברה להגנת הטבע יש מעמד בוועדה המחוזית וגם למשרד לאיכות הסביבה.

עמרם מצנע: לא, הבעיה שאצל הירוקים זה כמו אצל החרדים.

עמרם מצנע: אם החברה להגנת הטבע תגיד אנחנו הסכמנו, באופן אוטומטי רשות הגנים תגיד,

משה עובד: אני לפחות מצפה מהישיבה ביום שני שמבחינה מקצועית ניתן יהיה להיפרד ביום שני עם חלופה, זאת אומרת אם יהיה לי פה כביש והוא לא נותן לכם את החיבורים כי אין לו אפשרויות לחיבורים, כי הטופוגרפיה היא מטורפת, בשביל להתחבר לבתים או לשכונות אני צריך לעשות מנהרות, והוא לא ישים, בשבילי זה לא חלופה, אפילו אם אתם רוצים את זה.

משה עובד: אני לא בעד או נגד להיות בכל מחיר.

משה עובד: אני צריך לראות שמשרד התחבורה, מדינת ישראל, שמשקיעה כל כך הרבה מליונים בתוואי חדש, הוא צריך להיות רציונלי, מקצועי, ולשרת את המטרה.

משה עובד: אלה שיעורי הבית שאני מבקש, אתם לקחתם על עצמכם, ואני מברך על הרעיון שלכם לקחת יוזמה ולהציע משהו.

משה עובד: אני אף פעם לא ראיתי בזה פגם, חבל שלא עשיתם את זה שנתיים קודם,

עמרם מצנע: זה אחד הפירות של עיר משותפת.

עמרם מצנע: כשיש שתי מועצות כל אחת זורקת את זה לצד השני.

משה עובד: אני מבקש שביום שני תנסו, מכיוון שעלינו כאן במהלך הדיון הזה על שני נושאים שאני הייתי ער להם, אז נעשה על זה שיעורי בית, יש לכם הרי מהנדסים שעבדו על זה, זה לא רק מהנדסי מע"צ.

משה עובד: אז אני מבקש שתחשבו על נקודות החיבור ההגיוניות.

משה עובד: זו תהיה ישיבה הנדסית, זאת לא תהיה ישיבה רק על תיאוריות אלא לפתוח תוואי אנכי, תוואי אופקי, לראות שמבחינה הנדסית זה בסדר.

משה עובד: לא מספיק לי אמירה לא שלך ולא של המתכנן שלי, תסמוך עלי זה בסדר.

משה עובד: אנחנו רוצים לראות בישיבה שזה בסדר.

משה עובד: זה בעניין הזה.

משה עובד: בעניין האחר חשוב שכאן הועלתה חלופה שונה.

משה עובד: כיוון שאחד הדברים, חוץ מהגנת הטבע והסביבה, שהם מכשול לא קטן, לסייע אם הם יסכימו לפתרון, יש גם שיקולים כספיים, כי כל חלופה, גם החלופה המקורית היא חלופה מאוד יקרה.

משה עובד: ואני מבין, לפי מה שהבנתי מהמתכנן, שהחלופה הזאת היא יותר יקרה.

משה עובד: קצת יותר יקרה זה לא שיקול, אבל אם היתרה, בדרך כלל מנהרה עולה פי עשר מאשר לעשות קטע כביש, זה ידוע, אז אין סיכוי, הסיכוי קטן מאוד, אני לא רוצה להגיד שאין, אני מבקש לעשות שיעורי בית, כי אולי זה יקרב אותנו, אני לא מכיר את זה, אני נחשפתי לזה פעם ראשונה היום במהלך הדיון הזה.

משה עובד: ביום שני כשניפגש אנחנו נראה את כל התוואי, אבל אני מבקש שמלכתחילה הפתיחות תהיה הרבה יותר גדולה לתוואי הכחול כאן מאשר לתוואי הזה.

משה עובד: אז תעשו שיעורי בית.

דורון בלאשה: משפט אחד, שלושת המרכיבים של כבישים, בעיות העיר האורבניות והצדדים נקרא להם הסביבתיים, ללמוד על הקונפליקטים ביניהם.

דורון בלאשה: כרגע שניים מתוך השלושה נראה לי שהולכים בכיוון אחד.

דורון בלאשה: צריך לשכנע את השלישי ובעצם משרד הפנים הוא האינטגרטור והוא מעל כל הגופים האלה צריך לשאוף באמת למצוא את הפשרה.

דורון בלאשה: ואני מקווה אדם שזה בעצם יימצא.

עמרם מצנע: אני רוצה שני משפטי סיכום.

עמרם מצנע: אני חושב שהמפגש הזה, לעומת הקודם, היה מאוד תכליתי.

עמרם מצנע: אני מאוד מקדם בברכה, מה שבאמת לא היה בעבר זה את הגישה של הנהגת היישוב שמבינה שהיא שותפה מלאה לעניין.

עמרם מצנע: ורק בדרך זו זה ייפתר.

עמרם מצנע: הכביש הוא לא כביש עוקף.

עמרם מצנע: הוא כביש מחבר, שכונות, את שני היישובים, וקושר כביש 6 וחיפה.

עמרם מצנע: כדאי להשתמש בטרמינולוגיה הזו.

עמרם מצנע: הדבר האחרון, אנחנו נעשה פגישת מעקב בעוד איזו שהיא תקופה.

עמרם מצנע: אתם תתקדמו, אני בעניין הזה לא מעורב.

עמרם מצנע: אני רק אומר שאני לא מתכוון לוותר, כי כל תוואי שלא יסוכם ייקח לא מעט זמן עד שהוא יגיע לאישורו הסטטוטורי.

עמרם מצנע: כי גם כשמסכימים תכנון לוקח זמן, התהליך הסטטוטורי, גם אם ההנהגה מסכימה עוד יש פה תושבים שיתנגדו, וזה סיפור לא פשוט.

עמרם מצנע: ואני עומד על כך, ואני כמובן אפעל לזה, שהתוואי שפחות או יותר יהיה מקובל על כולם יאפשר שיחרור חלקים לפחות מהתוואי הסטטוטורי הקיים כדי לאפשר התקדמות של תכנוני בנייה.

אדם קולמן: מצנע, אנחנו נהיה הראשונים שנעשה את זה.

אדם קולמן: כי אישור תסריט דרך 77-78, אפשר יהיה אז כבר להתחיל לעבוד.

אדם קולמן: אנחנו נהיה הראשונים לעשות את הדבר הזה.

עמרם מצנע: יש משמעות גם לזמן.

עמרם מצנע: אז אם אתם מגיעים תוך זמן סביר, זה לא יקרה ביום שני, ביום שני יהיו הבנות, כל אחד ילך הביתה, אני מכיר את זה.

משה עובד: מה שאתה מבקש איננו מחייב אישור תכנית סטטוטורית, בשביל לשחרר את התוואי מספיק שנעבור בתמ"א 3,

אדם קולמן: רבותיי, אני אחראי לנושא הזה.

עמרם מצנע: צריכים להבין, אדם מכיר, אתם אולי פחות.

עמרם מצנע: יש פה פלונטר נוראי שחלק ממנו יותר התוואי.

עמרם מצנע: דרך אגב, לא כי פה היו כולם יפי נפש.

עמרם מצנע: הם בנו עליו, ויודעים שהם בונים על תוואי.

עמרם מצנע: זה לא שמקבלים צל"ש על זה.

עמרם מצנע: אבל אנחנו עם הפנים קדימה.

אדם קולמן: גם בנו עליו וגם אני באופן אישי כבר שלוש ארבע שנים מנסה לקדם את התוואי הזה, ולצערי הרב כמו שנאמר ללא הצלחה.

אדם קולמן: אז לכן ברגע שאנחנו רואים שיש לנו תוואי שבאמת נסכים עליו, ואנחנו רואים שאפשר ללכת אתו קדימה, כי אנחנו על התוואי האדום הזה האמת היא שהתכניות מוכנות ואין עם זה בעיה.

אדם קולמן: יכול להיות שהתוואי הזה לא ישים,

עמרם מצנע: מה שלא יהיה בהבנות עם ההנהגה המקומית, אני אומר לכם, אני מצייר לכם את פני המציאות, לא יבוצע.

עמרם מצנע: חברים, תודה רבה לכם.