הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 91, 2004-03-23 13:00

גילה גמליאל: יום האישה הבינלאומי בדרך כלל מתקיים ב- 8 במרץ, השנה מכיוון שזה נפל בשושן פורים והכנסת לא התכנסה, החלטנו לייעד את היום הזה, הן בוועדה ובהמשך במליאת הכנסת.

גילה גמליאל: הנושא שראינו לנכון להעלות אותו היום הוא ייצוג של נשים ברשויות המקומיות.

גילה גמליאל: לצערנו לאחר בדיקה לאור הבחירות האחרונות שהתקיימו, הממצאים מעידים על כך כי עדיין בכל מה שקשור לייצוג נשים במערך המוניציפאלי, יש עבודה רבה.

גילה גמליאל: כי הנתונים שגם הציגו לנו אותם ממרכז מחקר ומידע, יפעת שחק שמלווה את הוועדה, והן מהשלטון, תציג אותה נדיה חילו.

גילה גמליאל: את הפרזנטציה ואת המחקר שנעשה לגבי הדפוסים של הנבחרות והמועמדות.

גילה גמליאל: ומדוע לא מתמודדות ומה עלינו גם לעשות בהמשך.

גילה גמליאל: יצטרף אלינו בהמשך גם שר הפנים, אברהם פורז, לאור עצם הנושא שאנחנו מעלות כאן היום.

גילה גמליאל: על-מנת להטמיע את המודעות לגבי הסוגיה הזאת והממצאים.

גילה גמליאל: אני אקריא אותם באופן חלקי.

גילה גמליאל: מה שעולה מהמחקר שלמרות שחלקן היחסי של נשים הוא גדול מזה של גברים בכלל האוכלוסייה והן מהוות כ- 51%, שיעורן של הנשים הנבחרות למועצות של הרשויות המקומיות הוא כ- 10% בלבד, וזהו ייצוג חסר ואינו משקף את משקלן בכלל האוכלוסייה.

גילה גמליאל: יש לציין כי שיעור הנשים הנבחרות ברשויות היהודיות היה 14.2% אחוז וברשויות הערביות הוא חצי אחוז.

גילה גמליאל: ב- 45% מהרשויות המקומיות שנערכו בהן בחירות ב- 2003 אין אף אישה במועצות.

גילה גמליאל: כיום עומדות רק שלוש נשים בראש רשות מקומית, בהרצליה - יעל גרמן; בנתניה - מרים פיירברג; ובקדומים - דניאלה וייס.

גילה גמליאל: שצריך לציין ששלושתן היו כבר ראשי רשויות ונבחרו שוב.

גילה גמליאל: כלומר, אין ספק שוב שכאשר נשים מגיעות לעמדות המפתח וניתנת להן האפשרות לממש את הפוטנציאל שטמון בהן, אז הציבור נותן בהן שוב את האמון.

גילה גמליאל: אני הגשתי הצעת חוק, בסיוע גם של ארגון הנשים, קרן כוח נשים, בכל מה שקשור למתן תקציבים, תגמולים, בכל מה שקשור לחוק מימון מפלגות.

גילה גמליאל: למפלגות שיהיה להם ייצוג לנשים.

גילה גמליאל: לצערי, יש בעיות סביב החוק, חוק היסוד שמדבר על כך, שבחוק מימון מפלגות המשאבים שיועברו ויתועלו למפלגות - יהיו על בסיס שווה לכלל חברי-הכנסת.

גילה גמליאל: וברגע שאנחנו מוסיפות פרמטר בהקשר של הנשים - יש בעייתיות משפטית בנקודת הזמן הזאת שצריך לבחון אותה ולראות מה יהיה ניתן לעשות כדי לשנות את ההיבט החקיקתי הזה.

גילה גמליאל: יחד עם זאת, ברור לכולן שאם לא נעשה מעשה ואם לא נדאג לשנות בהיבט של העדפה מתקנת - אז הייצוג של הנשים לא יעלה משל עצמו.

גילה גמליאל: ראינו את זה בכל מה שקשור לכנסת, אנחנו רואות את זה כאן.

גילה גמליאל: בכנסת ישראל יש 18 נשים, שמונה מתוכן הן חברות-כנסת מהליכוד.

גילה גמליאל: וזה היה כתוצאה משינוי בחוקת הליכוד, שדאג להעדפה מתקנת בכל עשירייה, אישה חדשה נוספת בתוך הרשימה.

גילה גמליאל: וזה מה שנתן באמת את הייצוג הנפלא בשורות המפלגה.

גילה גמליאל: נפלא יחסית כמובן ועדיין יש הרבה מה לעשות ומה לשפר בעניין הזה.

גילה גמליאל: מכיוון שכך, אני ארצה ברשותכן, להעביר בינתיים את זכות הדיבור ליפעת שחק ממרכז מחקר ומידע, על מנת שתציג בפנינו את כל הנתונים לגבי הנבחרות לשנת 2003 ברשויות המקומיות.

גילה גמליאל: ואחר כך נפתח את הנושא לדיון ונתקדם.

יפעת שחק: המצגת שאני עומדת להציג בפניכם עוסקת בנושא של ייצוג נשים ברשויות המקומיות סביב בחירות 2003.

יפעת שחק: והיא הוכנה באופן מיוחד עבור הוועדה לקידום מעמד האישה לקראת יום האישה הבינלאומי בכנסת.

יפעת שחק: מטרת המצגת היתה לבדוק את ייצוג הנשים ברשויות המקומיות.

יפעת שחק: לתת תמונת מצב לבחירות 2003; להשוות לבחירות 1998; וכן להציג ממצאים בולטים.

יפעת שחק: לפני שאני אעבור לנתונים עצמם, אני רוצה להבהיר מספר נקודות בנוגע לשיטת הבדיקה.

יפעת שחק: נתוני תוצאות בחירות 2003 נלקחו ממסד הנתונים של המפקח הארצי על הבחירות במשרד הפנים.

יפעת שחק: יש שמות כמו, רוני, טל, חן, ושמות נוספים, שהיה לי ספק לגביהם ולכן פניתי לרשויות המקומיות על-מנת להסיר ספק.

יפעת שחק: בנוסף, נערכה בדיקה משלימה עם משרד המפקח הארצי על הבחירות.

יפעת שחק: בתוצאות ההשוואה בין בחירות 1998 לבחירות 2003, לא חל שינוי במספר הנשים המכהנות בתפקיד ראש רשות המקומית.

יפעת שחק: בנתניה ובהרצליה נבחרו אותן שתי נשים.

יפעת שחק: ובקדומים מכהנת אישה נוספת, זו לא כהונה שנייה.

יפעת שחק: אני רוצה לציין שגם במועצות של הרשויות המקומיות לא חל שינוי של ממש.

יפעת שחק: דבר נוסף שאני רוצה לציין זה ששיעור הרשויות המקומיות היהודיות שבהם לא נבחרה אף אישה אחת למועצה - גדל ב- 7% מ- 1998 לשנת 2003.

יפעת שחק: שוב, בהשוואה בין הבחירות של 1998 ל- 2003 אנחנו רואים ששיעור הנשים מכלל הנבחרים בשתי הבחירות היה כמעט זהה, 10.2% לעומת 10.3%, אבל זה לרשויות באופן כללי.

יפעת שחק: כשאנחנו עושים התפלגות לרשויות יהודיות לרשויות ערביות - אנחנו רואים שברשויות היהודיות היה 14.2 אחוז מכלל הנבחרים, הן היו נשים בשנת 2003.

יפעת שחק: זה חצי אחוז ברשויות הערביות.

יפעת שחק: כאשר אנחנו בוחנים את שיעור הרשויות המקומיות שנבחרו בהן נשים - חלה ירידה קלה מ- 1998- ל- 2003, שוב זה שיעור של כלל הרשויות.

יפעת שחק: כאשר אנחנו בוחנים את הרשויות היהודיות, אנחנו רואים שב- 82 אחוז מכלל הרשויות היהודיות, היה ייצוג לנשים.

יפעת שחק: בשקף שמוצג כרגע, אנחנו בדקנו את מספר הרשויות המקומיות בהן מכהנות נשים במועצה - לפי מספר הנשים שמכהנות במועצה.

יפעת שחק: זאת אומרת, אישה אחת, שתי נשים, שלוש נשים וכיוצא בזה.

יפעת שחק: אנחנו רואים שב- 31 רשויות, שהם 36 אחוזים מכלל הרשויות שנבחרו בהם נשים, יש אישה אחת.

יפעת שחק: אנחנו רואים שב- 28 רשויות, שהם 32 אחוזים מכלל הרשויות שנבחרו בהם נשים, יש שתי נשים.

יפעת שחק: זאת אומרת, קרוב ל- 70 אחוז מהרשויות יש עד שתי נשים.

יפעת שחק: בשקף הזה בדקנו את מספר הרשויות המקומיות שבהם לפי אחוזים שיש בכל רשות מקומית.

יפעת שחק: אני רוצה לציין שמספר חברי המועצה בכל רשות ורשות משתנה.

יפעת שחק: זאת אומרת, שאישה אחת יכולה להוות פעם 22 אחוזים ופעם אחת היא יכולה להוות 7 אחוזים.

יפעת שחק: ולכן בעצם בדקנו פה את השיעור.

יפעת שחק: ב- 21 רשויות שהם בעצם 24 אחוזים מכלל הרשויות המקומיות, יש עד 10 אחוז.

יפעת שחק: ב- 41 רשויות מקומיות שהם 47 אחוזים מכלל הרשויות המקומיות, יש בין 11 ל- 20 אחוזים.

יפעת שחק: מהנתונים עולה שרק ב- 8 אחוזים מכלל הרשויות המקומיות שנבחרו בהן נשים, שיעור הנשים במועצה - עולה על 30 אחוזים.

יפעת שחק: ב- 71 אחוזים מכלל הרשויות המקומיות שנבחרו בהן נשים - שיעור הנשים במועצה אינו עולה 20 אחוזים.

יפעת שחק: רציתי להביא בפניכם גם כמה ממצאים מעניינים.

יפעת שחק: בנתניה, מכהנת אישה בתפקיד ראש העיר, אולם במועצה המקומית אין אף אישה אחרת מלבדה.

יפעת שחק: בהרצליה, מכהנת אישה בתפקיד ראש עיר ו- 32 אחוזים מכלל חברי העירייה הם נשים.

יפעת שחק: בתל-אביב נבחרו 11 נשים, שהן 35 אחוזים מחברי המועצה.

יפעת שחק: זה המספר הגדול ביותר של נשים ברשות המקומית, אבל זה לא השיעור הגבוה ביותר.

יפעת שחק: השיעור הגבוה ביותר קיים בעומר וברמת השרון.

יפעת שחק: בעומר הן היו 44 אחוזים וברמת-השרון הן היו 40 אחוזים.

יפעת שחק: כפי שצויין קודם, נשים מהוות כ- 51 אחוזים מכלל האוכלוסייה בישראל.

יפעת שחק: למרות זאת, שיעור הנשים מבין חברי המועצות של הרשויות המקומיות, הוא רק כ-10 אחוזים.

יפעת שחק: ובוודאי לא נותן ביטוי הולם לשיעור הנשים באוכלוסייה.

יפעת שחק: ועל אחת כמה וכמה לא בקרב ראשי רשויות מקומיות.

יפעת שחק: בהקשר הזה אני רוצה לציין ששיעור הנשים מבין חברי-הכנסת הוא 15 אחוזים, ואילו בקרב הנבחרים של הרשויות המקומיות, כ- 10 אחוזים.

יפעת שחק: תודה רבה.

גילה גמליאל: עצם הנושא שהקדשנו היום לציון יום האישה הבינלאומי, זה הרצון להעצמת נשים בכל מה שקשור לייצוג בעמדות הכוח וההשפעה.

גילה גמליאל: שלטעמנו, מלבד כנסת ישראל, כמובן זה בכל מה שקשור למערך של הרשויות, המערך המוניציפאלי.

גילה גמליאל: הממצאים מאוד קשים.

גילה גמליאל: נכון לבחירות האחרונות הייצוג של נשים הוא פשוט זעום וממש שולי.

גילה גמליאל: ומדובר על בסך הכל 10 אחוז מכלל הנבחרים.

גילה גמליאל: יש כאן איזשהו סימפטום שתכף נראה אותו גם במחקר שתציג בפנינו, נדיה חילו, בכל מה שקשור לערים הגדולות ולערים המבוססות כלכלית, לאזורים המבוססים כלכלית, כמו רמת-השרון ועומר ובירושלים, חיפה ותל-אביב.

גילה גמליאל: שם אחוז הנשים הוא גדול יותר.

גילה גמליאל: ראוי לציין וזה דבר שכולנו מודעות לכך, להיות חברות מועצה זה ללא שכר ואז כמובן זה גם מה שגורם בהיבט הזה, למחסור בייצוג ההולם של נשים.

גילה גמליאל: וכאן היום בישיבה אנחנו גם נרצה לחשוב על דרכים על-מנת לדאוג לכמה שיותר מועמדות בתור התחלה, בוודאי שהתהליך שאנחנו רוצות להגיע לתוצאה הסופית - שתהיינה גם כמה שיותר נבחרות בסופו של תהליך.

גילה גמליאל: אני חושבת שבהיבט הזה, מה שחשוב יותר לציין שאם לא נתחיל היום, דקה אחרי הבחירות, כלומר לא נחכה עכשיו לקראת הבחירות הבאות - אלא מעכשיו נתחיל ונפעל עד הבחירות הבאות - יהיה בידינו יותר כלים ואפשרויות על מנת לדאוג לכמה שיותר נשים, גם שתתמודדנה וגם שתיבחרנה בסופו של עניין.

גילה גמליאל: אם אתה רוצה עכשיו לשאת מספר מילות ברכה, אז נודה לך.

אברהם פורז: אני עצמי הייתי חבר מועצת עירייה במשך חמש שנים בתל-אביב.

אברהם פורז: ומי שלומד משפטים - מכיר אחד מפסקי הדין היותר חשובים בעניין מעמד האישה, זה פסק דין שאני הייתי בו עותר יחד עם אחרים.

אברהם פורז: המקרה שהיה אז וכדאי לציין אותו כי הוא קצת מעיד, זה היה מקרה שהרב הראשי של תל-אביב, הרב ידידה פרנקל נפטר והיה צריך למנות רב חדש.

אברהם פורז: ובהתאם לכללים של בחירת רבני עיר - הגוף שצריך לבחור רבנים - מורכב מנציגי המועצה הדתית, שליש - נציגי בתי-הכנסת, שליש ונציגי מועצת העירייה, שליש.

אברהם פורז: ואז הסתבר שהרב לאו שרק לפני כמה חודשים ואולי יותר, הפסיק להיות הרב הראשי לישראל, הציג את מועמדתו להיות הרב הראשי של תל-אביב.

אברהם פורז: והרב לאו בא לראש העירייה, היה אז שלמה להט, ואמר לו: שמע, שום רב שמכבד את עצמו לא יכול להיבחר על ידי נשים.

אברהם פורז: לכן אני מאוד מבקש ממך לדאוג לכך שבנציגי מועצת העירייה של אותו שליש ששולחים לגוף הבוחר, לא תיכללנה נשים.

אברהם פורז: ואכן, שלמה להט פתח את ישיבת המועצה.

אברהם פורז: היו לנו אז ארבע חברות מועצה נשים, והוא אמר, שהוא מתנצל בפניהן מאוד, הוא היה שמח אם אחת או שתיים או יותר מהן, היו יכולות להיות חברות בגוף הבוחר.

אברהם פורז: בסופו של דבר, מי שנזקק לשירותי הרב, אני לא נזקק, אבל מי שנזקק - גם נשים יכולות להיזקק לשירותיו של רב.

אברהם פורז: הוא אמר, אני מתנצל מאוד על כך, אבל אני מציע למועצת העירייה לא לבחור אף אישה ולבחור רק גברים.

אברהם פורז: אני כמובן, אני ואחרים, אמרנו שהדבר הזה הוא פגיעה קשה בשוויון של נשים, סך הכל זה גוף חילוני, כי הבחירה של הרב נעשית על ידי חברי מועצת עירייה ונשים נבחרו כדין למועצת העירייה.

אברהם פורז: הרוב באמת בחר רק גברים, ואני יחד עם עוד כמה הגשנו עתירה לבית משפט העליון, שקבע שזאת אפליה פסולה של נשים וחייב את מועצת העירייה להתכנס מחדש ולבחור גם נשים, וראה זה פלא, הרב לאו הגיש מועמדות למרות שהיו נשים ונבחר בקולות נשים.

אברהם פורז: לימים, אפילו נבחר לרב הראשי לישראל.

אברהם פורז: זה מראה, שכאשר יש נחרצות ויכולת מאבק, לא צריך להירתע וצריך להגיע להישגים.

אברהם פורז: עכשיו תראו, אני כל-כך עסוק בצרות של השלטון המקומי במכלול ובעובדה שחלק גדול מהרשויות במצב כספי קשה מאוד.

אברהם פורז: מי שלא יודעת על זה באופן אישי - אז קוראת על זה, שפה מנתקים מים ופה שילמו משכורות ופה לא העבירו כאן ופה לא עשו כאן ואחד מהם יסגור את הרווחה ואחד לא ייתן שירותי חינוך ואין כסף להסעות וכל זה.

אברהם פורז: שאני בקושי מגיע לחשוב גם על הנושא הזה של הנשים.

אברהם פורז: אני יכול לומר בסיפוק רב ששני ראשי עיר שמתקבלים אצלי תמיד בסבר פנים מאוד יפות, ואני מאוד מעריך אותן, אלה שתי נשים: ראש עיריית הרצליה יעל גרמן, וראש עיריית נתניה הגב' פיירברג, שתיהן בולדוזריות.

אברהם פורז: הן לא מניחות לי, אם הן צריכות להילחם על הארנונה ועל כל הדברים האלה.

אברהם פורז: עכשיו בכלל יש מאבק, שהוא אבסורד, רוצים להוריד ארנונה, כי עירייה מסוימת שיש לה פתאום משרדים מלאים, המשרדים עומדים להתרוקן לטובת עיר סמוכה שלוקחת ארנונה יותר נמוכה.

אברהם פורז: ואני חושב שהבעיה העיקרית לגבי ייצוג נשים היא העדר רצון של נשים להתמודד.

אברהם פורז: בסופו של דבר, אתן כולכן מיעוט כי התופעה של מעורבות בפוליטיקה, היא בין היתר משום שנשים לא כל-כך רוצות.

אברהם פורז: אני יודע שמה שאני אומר פה, זה לא מקובל, יש חלק שחושבים שצריך לתת למפלגות יותר מימון אם יהיו יותר נשים.

אברהם פורז: וחלק חושבות שצריך להפעיל מודל סקנדינבי, וצריך לקבוע מכסות.

אברהם פורז: חייב להיות לפחות 50 אחוז מבני אחד כל המינים.

אברהם פורז: אני נגד זה.

אברהם פורז: נכון שאני לא חייב להסכים לכל מה שאומרים.

אברהם פורז: אני אוכל להגיד רק את דעתי.

אברהם פורז: אני חושב שאנחנו צריכים לרצות שנשים יתמודדו ונשים ייבחרו בלי אפליות מתקנות.

אברהם פורז: כי כאשר עושים אפליה מתקנת - הגברים אומרים, היא תיבחר ממילא בזכות שריון - לא צריך.

אברהם פורז: ואז התוצאה היא, זה קרה בכמה מקומות, שנשים מוקפצות ואז אומרים, זה ליגה ב', היא לא היתה נבחרת אלמלא הקפצה.

אברהם פורז: ואני חושב שנשים הן איכותיות.

אברהם פורז: לכן, אני בכל מקרה רואה בעין יפה את המעורבות של נשים בשלטון המקומי.

אברהם פורז: אני רוצה לקוות, שבעתיד יהיו לנו עוד נשים בתפקידי ראשי-עיר ובתפקידים אחרים בכירים בשלטון המקומי.

אברהם פורז: במידה רבה מאוד, במקום לחפש מנגנונים טכניים ומכניים, אני חושב שצריך להתמקד יותר איך מביאים נשים.

אברהם פורז: קודם כל, יש לרצות להיות בעניין הזה.

אברהם פורז: קרה לי לא פעם בעבר, שחשבנו שצריך להביא איזה מועמד לאיזה מקום והיה לפעמים גם מצב שרצים על נניח, מקום שני שתהיה אישה.

אברהם פורז: כי היום זה מאוד טוב להציג רשימה שיש בה נשים.

אברהם פורז: מפלגה לא יכולה להרשות לעצמה להציג רשימה שכולם גברים.

אברהם פורז: וכל כך קשה לפעמים, נשים אומרות, אני לא רוצה, יש לי זה, יש לי זה.

אברהם פורז: הלורדים, לא מגישים לך את זה על מגש של כסף.

אברהם פורז: יש לא מעט מלחמה.

אברהם פורז: ואתן מוכיחות שאתן יודעות גם להילחם וגם יודעות לעשות.

אברהם פורז: דרך אגב, זה חשוב מאוד.

אברהם פורז: כי מי שמגיע לתפקיד כזה - לא צריך להיות לפלף ולא צריך להיות יותר מדי עדין, אלא קצת מנומס, לא גס רוח.

אברהם פורז: אבל צריך להיות בעל רצון ונחרצות ורצון להצליח.

אברהם פורז: אז יכול להיות שאני טועה במה שאני אמרתי.

אברהם פורז: אבל פה יש אנשים ונשים שמבינים בזה יותר ממני.

גילה גמליאל: אני רוצה לומר לך שהיום בבוקר היינו עדות לנאומו של יו"ר הכנסת, שלהזכיר לכולן שלא מזמן חשב על כך שצריך לסגור את הוועדה לקידום מעמד האישה ומאז אמירתו, הוא היום חזר בו מהדברים והוא אמר, שכשנחשפו בפניו הנתונים - אז הוא הבין את החשיבות ואת הפעילות.

גילה גמליאל: ואם תצטרך להישאר וועדה אחת בכנסת ישראל - זאת תהיה הוועדה לקידום מעמד האישה.

גילה גמליאל: כלומר, אני רוצה לומר לך כבוד השר, שאנחנו כאן לא אומרות נואש, בכל מה שקשור לדעות הקדומות, יש מקום באמת לפתוח ולהרחיב את כל המודעות לגבי המצב באמת כפי שהוא.

גילה גמליאל: ולא להתחיל בלסמוך שהדברים יפעלו מכוח האינרציה, כי מה לעשות, זה לא קורה.

גילה גמליאל: ואם זה קורה - זה קורה בכל-כך צעדים איטיים שזה כבר בעידן שלנו, באמת בלתי נסבל.

גילה גמליאל: מה שאני חושבת לנכון, שאנחנו באמת נציג בפני השר גם את כל הנתונים, אמנם לא עכשיו מפאת זאת שאתה צריך ללכת, אבל אנחנו נציג בפניך את כל הדברים ונשמח לרתום אותך לסיוע בסוגייה הזאת.

גילה גמליאל: אז באמת תודה רבה.

גילה גמליאל: הוועדה מורכבת מ- 15 חברים וחברות, ומתוכם יש 6 חברים וזה גם חלק מהתפיסה, גם כפי שהציגה בפנינו מיכל מודעי בכל מה שקשור לתפיסה של האו"ם, שכמה שיותר גברים ונערים ישתלבו בכל העניין של קידום מעמד הנשים.

גילה גמליאל: אז כאן אצלנו בוועדה זה מיושם הלכה למעשה.

גילה גמליאל: אני אשמח לתת לך מספר דברי ברכה.

אילן שלגי: הוועדה לקידום מעמד האישה.

אילן שלגי: הייתי גם בין אלה שהתבטאו בביקורת על דבריו של יו"ר הכנסת בשעתו, לפני שהוא חזר בתשובה היום.

אילן שלגי: ואיך אומרים, מודה ועוזב ירוחם, אז הכל בסדר.

אילן שלגי: ואני גם שמח שיושבת לימיני, חברתי, חבר הכנסת אתי ליבני, חברתי לסיעה וחברתי לעיר הרצליה שבשלב מסוים אני מבין, בקרוב תחליף את יו"ר הוועדה.

אילן שלגי: צריך לברך את כל הנבחרות ברשויות המקומיות שהגיעו לכאן.

אילן שלגי: קודם כל, תודה שבאתן.

אילן שלגי: צריך לברך אתכן על ההישג, נבחרתן רק לאחרונה.

אילן שלגי: אולי חלק מכן כבר פעם שנייה או יותר מזה, אבל אנחנו יודעים שלפעמים זה יותר קשה לאישה להיבחר מאשר לגבר.

אילן שלגי: הראיה היא המספרים שהוצגו כאן.

אילן שלגי: אם המספרים הם בסביבות 10.3 אחוז וגם אם נאמר שבמגזר היהודי זה כ- 14.5 אחוז, אלה מספרים נמוכים.

אילן שלגי: אני מעריך שזה לא משום שהמועמדות שהתמודדו אינן טובות, אלא שבכל זאת לא היו מספיק מועמדות, אינני יודע מה הפרופורציה, אם אתה אומרת, גב' יודין, שהיו כ-2700 מועמדות - אינני יודע כמה זה לעומת מספר הגברים שהתמודד לרשויות המקומיות.

אילן שלגי: יתכן שהפרופורציה גם שם היא כזאת, ולכן התוצאות הן כאלה.

אילן שלגי: נשים נוטות בדרך כלל, כאשר הן רוצות להיות פעילות בקהילה, להיות פעילות בוועד ההורים של ביה"ס, אני זוכר את זה מניסיון אישי, שם בדרך כלל הרוב היו נשים, נשים מאוד חיוביות ופעילות, בעלות כושר ארגון וייצוג.

אילן שלגי: אבל מסתייגות מלהיכנס לביצה או לשלולית הפוליטית.

אילן שלגי: הרי אם 51 אחוז מהאוכלוסייה וגם מהבוחרים הן נשים, ובין הגברים יש גם כאלה שבוחרים נשים, אז יש להניח שאם היו די נשים מן הראויות, רוצות מתמודדות ומשקיעות בכך את המאמץ הראוי, כפי שאתן עשיתן, היו נבחרות יותר.

אילן שלגי: אני הייתי אומר שבשתי מערכות במדינת ישראל חסר איזון ובשתיהן הייתי רוצה שיהיה איזון.

אילן שלגי: האחת זו מערכת החינוך, אני מכיר אותה וחסרים בה גברים, והשנייה זו המערכת הפוליטית, שאני גם מכיר אותה, ובה חסרות נשים.

אילן שלגי: אז צריך ביחד לחשוב, איך לעשות את הדברים נכון וזה חשוב לא רק כאיזון לכשעצמו הוא ראוי, אלא איך אנחנו משדרים פנים של חברה שוויונית, חברה שמחנכת את הדור הבא נכון.

אילן שלגי: חשוב שבין המנהיגים ובין הנציגים בכל דרג נבחר, וגם בקרב המורים, יהיו מבין שני המינים.

אילן שלגי: תודה רבה.

אתי לבני: לקראת מערכת הבחירות הזאת לרשויות המקומיות, פעלתי גם כיו"ר פורום הנשים של שינוי, בדיוק בנושא של קידום נשים וייצוג נשים ברשויות המקומיות.

אתי לבני: ואכן בתוך המפלגה שלי, לא הצלחנו להעביר העדפה מתקנת.

אתי לבני: כן הצלחנו, ושמעתם איזה הדהוד בדברים של השר פורז ממפלגת שינוי, שאמר שזה "בונטון".

אתי לבני: אז "בונטון", זו גם חלק מההעדפה המתקנת ומשינוי העמדות.

אתי לבני: ברגע שמבינים שזה דבר אטרקטיבי שיהיו נשים, שזה צריך להיות ככה ומפלגה שהיום מייצגת את הציבור הישראלי לא יכולה להרשות לעצמה שלא להעמיד מספר ראוי של נשים ולדחוף אותן, זה לא "בונטון" וזה לא בסדר.

אתי לבני: השרים שלנו, לפחות בתוך המפלגה שלי, מבינים את זה.

אתי לבני: זה לא דרמטי, אבל הם מבינים את זה ואני חושבת שאנחנו בתהליך של שיפור ולא של נסיגה.

אתי לבני: באמת בתוך שינוי הצלחנו להעמיד הרבה יותר נשים לבחירה לרשויות המקומיות וגם נבחרו יותר נשים.

אתי לבני: נדמה לי שהיום שיש לנו 25 אחוז נשים ברשויות המקומיות של שינוי.

אתי לבני: הקדשנו לזה הרבה מאמץ, הרבה אנרגיות.

אתי לבני: אני מאוד בעד העדפה מתקנת, ואני חושבת שצריך להתגבר גם על הנושא הזה שהעלו בתחילת הישיבה.

אתי לבני: שמיכל מובילה אותו, של מימון וחצי, יחידת מימון, לכל אישה נוספת מעל X הנשים ברשימה.

אתי לבני: צריך להתמודד עם עניין השוויון.

אתי לבני: אני מניחה או מאמינה כמשפטנית, שאפשר להתגבר עליו.

אתי לבני: כי העדפה מתקנת יכולה להתגבר בצורה מסוימת על עניין השוויון.

אתי לבני: כמו שהצעת חוק אחרת שאני הגשתי, שגם היא מנסה להתגבר על עקרון אחר, זה ייצוג נשים בדירקטוריונים בחברות ציבוריות, לא ממשלתיות.

אתי לבני: כלומר, בחברות שנסחרות בבורסה.

אתי לבני: אני חושבת שזו אמנם חברה פרטית, מסווגת כחברה פרטית, פרטית-ציבורית.

אתי לבני: אבל בדירקטוריונים האלו צריכות להיות נשים.

אתי לבני: ובאו אלי ואמרו לי, תראי, עיקרון של זכות הקניין, כל בעל חברה, בעל מניות, יכול להחליט את מי הוא רוצה.

אתי לבני: ואני אומרת, לא נכון.

אתי לבני: עיקרון השוויון, העדפה מתקנת גובר גם על עיקרון הקניין הפרטי או כל עיקרון אחר.

אתי לבני: אז במובן הזה אני קוראת לכולן להיות אגרסיביות, להיות פעילות, להיות חד-משמעיות בעניין הזה ולא להרפות.

אתי לבני: פשוט לא להרפות.

אתי לבני: תודה.

יהודית פלוטקין: לחרוג עם מה שרציתי להתחיל בו ולהתייחס לדברי השר פורז, שאני מאוד מעריכה אותו באופן אישי.

יהודית פלוטקין: אני חושבת שחלק ממה שהוא אמר קשור גם עם נורמות שאולי יותר מדי מאיתנו מפנימים וזה הימצאות נשים בתוך איזה שהן סטיגמות חברתיות.

יהודית פלוטקין: ואולי נכון מה שהוא אומר, שחלק מאיתנו שמאוד מוכשרות ומאוד ראויות - לא מספיק רוצות.

יהודית פלוטקין: אבל זה כל-כך חלק קטן מהתמונה, זה כל-כך חלק קטן.

אני אומרת: אף אחת מאיתנו לא תעז לומר, שאם רוצים העדפה מתקנת לאיזושהי קבוצה באיזו מפלגה, אם זה קיבוצים או אם זה אוהלים, להגיד: הם לא רוצים מספיק, לכן בכלל לא צריך העדפה מתקנת.

אני אומרת: הם רוצים וצריכים העדפה מתקנת, כל פעם מסיבות אחרות ומשיקולים אחרים ענייניים, אז בוודאי שעם נשים צריך וחייבים לעשות העדפה מתקנת וזה כלי מאוד חשוב.

אני אומרת: למה צריך לעשות העדפה מתקנת?

אני אומרת: אני חושבת שכל אחת מהנשים שיושבת פה, יכולה להרצות ביום עיון שלם על העניין הזה.

אני אומרת: אבל אם נסכם את זה במשפט אחד, לפחות חלק רציני מהבעיה - שלנשים יש העדר משאבים לתפקיד הזה.

אני אומרת: ומה זה העדר משאבים - כשאישה צריכה להתמודד מול גבר - משאב הזמן של נשים מוגבל יותר; הכספים שבידי נשים מוגבלים יותר; גברים מוצנחים מכל מיני מסגרות שלא ניהול ונראה את נושא של גברים שבאים מהצבא.

אני אומרת: ויש שם גברים באמת מאוד מוכשרים בצבא.

אני אומרת: אבל כשגבר בא מהצבא וברור לכולם שהוא מתאים לנהל עיר, זה ברור.

אני אומרת: וחלקם מאוד מתאימים ואולי חלקם פחות.

אני אומרת: אלו רק חלק מהמשאבים שאנחנו מדברים שחסרים לנשים, לכן כשאנחנו עומדות היום מול הנתונים העגומים של הקפאה, לעומת לפני חמש שנים בייצוג נשים ברשויות מקומיות, אני אומרת שזו לא הקפאה אלא ירידה.

אני אומרת: כי כל-כך הרבה התקדמנו בכל התחומים האחרים, או בהרבה תחומים אחרים, כולל בנושא החקיקה והעבודה הנפלאה שעושים בוועדה למעמד האישה בראשות חבר הכנסת גילה גמליאל.

אני אומרת: אני חושבת שכל אחת מאיתנו צריכה היום לקחת את הנתונים האלה ולתרגם אותה לתוכנית עבודה לשנים הבאות.

אני אומרת: ותוכנית העבודה לשנים הבאות, גם ישבתי בנושא הזה עם מיכל יודין ומיכל מודעי וכן עם הלנה גלזר ויועצות למעמד האישה ברשויות המקומיות.

אני אומרת: אנחנו צריכים היום לבנות תוכנית לבניית מאגר של נשים מנהיגות, כל אחת בתחומן, וכל אחת תלך לאיזו מנהיגות שהיא רוצה אם זה וועד הורים וועד במקומות העבודה.

אני אומרת: המספר המועט של נשים בוועדים במקומות העבודה , זה גם נושא בפני עצמו, שלדעתי צריך להתייחס אליו ולראות מה אפשר לעשות בעניין הזה.

אני אומרת: כמובן גם במועצות מקומיות, גם בכנסת, גם בעמדות ניהול וכן הלאה.

אני אומרת: אנחנו ברשות הרמנו את הכפפה הזאת, אנחנו גם נכנסים לתוך מקומות עבודה, אנחנו עכשיו פותחים בקורס לקידום נשים מנהלות במגזר הציבורי, לקידום נשים בבזק בשיתוף עם הנהלת בזק, כולל הוועדים.

אני אומרת: אני מקווה שזאת תהיה פריצת דרך, ושנוכל לעשות זאת בעוד כמה מקומות נוספים, בפריסה ארצית של קורסים למנהיגות נשים, בשיתוף היועצות למעמד האישה ברשויות מקומיות.

אני אומרת: אנחנו מקוות שלא לקראת הבחירות הבאות, נצטרך לצאת רק במודעות ולא שמודעות זה מעט, שיצביעו בשביל נשים, יהיה לנו קאדר ענק של נשים שרוצות וראויות ושגם תיבחרנה.

גילה גמליאל: ברשותכן, חולק לכן כאן זרקור שנערך על ידי מרכז מחקר ומידע של הכנסת, זו גם הזדמנות להודות לגילה אלדר מנהלת מח' שירותי מידע, ובו יצוין מצב הנשים במדינת ישראל במספר תחומים.

גילה גמליאל: אז לא ניכנס כרגע לדברים שכתובים בצורה ברורה.

גילה גמליאל: אני ארצה אבל מכאן לעבור לנדיה חילו מהשלטון המקומי שהיא תציג בפנינו את המחקר מטעם נעמת לגבי תנועת נשים עובדות ומתנדבות.

גילה גמליאל: אבל בהיבט של נשים נבחרות.

נדיה חילו: היום, שזה נשים במרכז קבלת ההחלטות וגם את הרשות למעמד האישה שבעצם גם התחילה את היום הזה, גם בנושא הזה, וזה בעצם המשך של היום.

נדיה חילו: מה שאני רוצה להביא כאן, גם בתפקידי בנעמת, המחקר הזה בעצם נערך ביוזמה של נעמת, ויושבת גם פה מלי פינטו מההנהלה שגם מעורה ומעורבת במחקר.

נדיה חילו: המחקר בעצם בא לבדוק את כל הרציונל של המחקר בבחירות של 1998, וקודם ראינו את הנתונים, היתה מגמה שהצביעה על הישגיות מסוימת מבחינת הזירה הנשית ומבחינת מספר נבחרות הציבור בהשוואה לבחירות הקודמות.

נדיה חילו: חשבנו בעצם, האם המגמה הזאת שצוינה וראינו אותה בבחירות 1998 - היא מצביעה על איזה שינוי מסוים מבחינת התפיסה, שינוי מסוים מבחינת סוגיות פוליטיות, עמדות מהבחינה הזאת.

נדיה חילו: ולכן בא המחקר הזה שהוא התבצע עם הנבחרות בעצם, שכיהנו את כל הקדנציה.

נדיה חילו: פורסם באוקטובר 2003 ויש הרבה נתונים כאן שלדעתי נותנים מענה על התייחסות השר ועל הדעות שהוא הביע פה ועל ההתייחסויות השונות.

נדיה חילו: 80% מהנבחרות כיהנו רק תקופת כהונה אחת,.

נדיה חילו: וזה בעצם נתון שמעורר שאלות כמו למשל: האם המהפכה הפמיניסטית הגיעה גם לרשויות המקומיות וזה בעקובת הבחירות?

נדיה חילו: האם התגשמו ציפיותיהן של הנבחרות?

נדיה חילו: מה למדו?

נדיה חילו: ממה התאכזבו?

נדיה חילו: הם ברצונן להמשיך ולהתמודד במערכת בחירות נוספת?

נדיה חילו: מהם הגורמים אשר משפיעים על רצונם להצטרף לפעילות פוליטית ולהתמיד בה?

נדיה חילו: אלו בעצם חלק מהשאלות שהעסיקו הרבה מאוד נשים והרבה מאוד נבחרות.

נדיה חילו: הרקע - בבחירות היו רק שתי נשים נבחרות לתפקיד ראש עיר; 241 חברות מועצות; שלוש נשים ערביות שנבחרו דאז, שבעצם 14.9 מהנבחרים נשים, בלי לקחת את המגזר הערבי, ששם בעצם הנתונים, שמענו, הם כמעט אפסיים.

נדיה חילו: ב-89 מהרשויות יש ייצוג נשי.

נדיה חילו: מטרת המחקר היא, לבחון את העמדות של הנשים המכהנות ברשויות המקומיות.

נדיה חילו: עמדות פוליטיות, סוגיות בין נשים המחויבות שאנחנו שומעי מדים פעם, מה מקומה ומחויבותה של אותה נבחרת ברשות מסוימת לסוגיות נשים או לקידום נשים?

נדיה חילו: זו גם שאלה שמתעוררת.

נדיה חילו: מהן הכוונות שלהן להתמודד בזירה הפוליטית?

נדיה חילו: כל השאלות האלה בעצם, הן שמעסיקות וממשיכות אפילו להעסיק.

נדיה חילו: האם יש איזה שהם קשיים, או ציפיות?

נדיה חילו: מה החלק של מקום ארגוני הנשים?

נדיה חילו: אנחנו שמענו זאת הבוקר ובהמשך נראה מה הנבחרות חושבות גם על החלק של כל ארגוני הנשים והתמיכה בהם.

נדיה חילו: פרופיל נבחרות הציבור - ואנחנו רואים את ההתפלגות פה שמדברת בעד עצמה.

נדיה חילו: רובן, כלומר 49 אחוז, אנחנו רואים אותן בגילאים בין 45-55, זה הגיל שהוא חתך הרבה יותר.

נדיה חילו: אנחנו רואים את שאר הגילאים, שאר האחוזים, זה גם נותן לנו את ההיבט מי הנבחרת בעצם מהבחינה הזאת.

נדיה חילו: התפלגות על פי רמת ההשכלה - אנחנו רואים ונאמר קודם, רצונן, איזה מיומנויות, איזה השכלה יש להן, איזה כלים.

נדיה חילו: אנחנו רואים את ההשכלה שלהן שזה גם תואר שני וגם תואר ראשון.

נדיה חילו: ואני בטוחה, כלומר, לא נעשה השוואה בין הנבחרים הגברים, אבל בלי לעשות את זה - אני אומרת לכם, אני חושבת שכולם מסכימים שהרמה של ההשכלה היא פחות.

נדיה חילו: וזה כלי, כלי חשוב שאי אפשר להתעלם ממנו.

נדיה חילו: תואר ראשון - 40 אחוז.

נדיה חילו: כלומר, קרוב ל- 77% - 80% מהנבחרות הן בעלות תואר ראשון ושני.

נדיה חילו: הן משכילות וגם יש להן את כל היכולות, אם מישהו מדבר על יכולת ומיומנויות להיות מעורבות בעשייה המקצועית ולא רק פוליטית, אפשר לומר שהן עסקניות וכו'.

נדיה חילו: אנחנו גם נראה את זה בעמדות שלהן מבחינת החשיבה ושאר התחומים, כלומר, על-תיכוני וכו', אנחנו רואים את הייצוג שהוא פחות.

נדיה חילו: מבחינת מוצאן וגם אנחנו רואים איך ההתפלגות מבחינת מוצא האם, מבחינת האב.

נדיה חילו: אנחנו רואים איפה זה אחוזים יותר גבוהים.

נדיה חילו: במזרח אירופה, בריה"מ לשעבר, כלומר ככה זה מופיע במחקר, הייצוג שהוא יותר מבחינת הנבחרות הציבור בחתכים והמספרים פשוט לפניכם.

נדיה חילו: ההתפלגות עפ"י מצב כלכלי בעצם מעל הממוצע 43 אחוז או 42 אחוז, ומתחת זה 15 אחוז.

נדיה חילו: כלומר, זה מצביע באופן מאוד ברור על מגמה ברורה שאנחנו יודעים אותה, אבל פה היא בעוצמה מאוד חזקה בעצם על היכולת הכלכלית והכספית.

נדיה חילו: שזה חשוב, המשאבים הכלכלים והיכולת האישית של המתמודדת שהרבה פעמים אנחנו יודעים שהיא מוציאה מכיסה הרבה כסף, כדי לנסות ולהגיע בלי הרשת של התמיכה.

נדיה חילו: אם זה ציבורי או לא ציבורי, אנחנו נראה את הביקורת, גם על ארגוני נשים שמופיעה פה, גם במחקר.

גילה גמליאל: לעצמן בכלל את עצם ההתמודדות בכל מה שקשור למערכת הבחירות המוניציפאלית.

נדיה חילו: שכר ובעצם היא התנדבותית.

נדיה חילו: ואנחנו רואים שהעבודה במשרה מלאה שרובן בעצם עובדות במשרה מלאה: 69-70 אחוז, עבודה במשרה חלקית שזה ממש מעט.

נדיה חילו: כך שזה הנטל שלהיות גם נציגה ומשפיעה וכל מה שנדרש הוא נטל נוסף על תפקידה בכסף, כלומר בשכר, בנוסף לכל התפקידים הנוספים הנשיים.

נדיה חילו: זו מעמסה מאוד גדולה, שצריך גם לחשוב עליה.

נדיה חילו: אני הייתי מסכמת פה את עיקר הממצאים של הנבחרות מתוך כל הפרופיל.

נדיה חילו: עיקר הממצאים בעצם זה הגיל הממוצע הוא מעל 45, משכילה, בעלת משפחה, אשכנזייה, עובדת במשרה מלאה בנוסף לתפקיד במועצה; מצבה הכלכלי עולה על הממוצע.

נדיה חילו: גם בעלת משפחה, כלומר זה גם שקף שהיה ונתון כלומר במחקר.

בשקף הבא: דאגה למקומות עבודה וזה מאוד בלט ביישובים קטנים שבעצם עיקר העזיבה של הצעירים היתה בגלל שיש מחסור בעבודה.

בשקף הבא: התשובות של הדאגה לעבודה בתור פוקוס שהנבחרת שמה כיעד.

בשקף הבא: בילוי, תרבות וחיי בידור ביישוב - זו עוד נקודה.

בשקף הבא: ותשובה פה שאני מצטטת שהרבה נבחרות גם התייחסו אליה: "אם רוצים להשפיע, צריך להיות במוקד קבלת ההחלטות ומוקדי ההחלטות היא פוליטיקה".

בשקף הבא: כלומר זה חלק מאוד משמעותי ואני הבאתי את זה כציטוט ממש מלא והוא אומר הכל בלי להסביר.

בשקף הבא: עכשיו המניעים הנשיים ושוב מניעים מאוד רציניים.

בשקף הבא: נשים חייבות לקחת חלק.

בשקף הבא: בידיהן היכולת לקידום נושאים.

בשקף הבא: ופה רק לחשוב על מה שגם נאמר פה ואיפה גם הסתירות והדעות הקדומות.

בשקף הבא: קידום נושאים בפועל - וכשדיברנו על נושאים - הנושאים חולקו גם בהתייחסות כגבריים ונשיים - וראינו שאין הבדל.

בשקף הבא: כלומר, רצונה של האישה הוא לא דווקא לטפל בנושאים שמוגדרים נשיים או גבריים.

בשקף הבא: ואנחנו נראה את זה בפועל מהן עושות אחר כך.

בשקף הבא: על אף שרצונן את כל מגוון הנושאים.

בשקף הבא: שינוי ושיפור תדמית הפוליטיקה בעיני הציבור - כלומר, החלק של העסקנות.

בשקף הבא: המניעים האישיים אני אדלג, כלומר כל החלק של ההישגיות העזה.

בשקף הבא: התפלגות הנבחרות עפ"י נימוק מכריע ברצון להיבחר - אנחנו רואים את זה בגרף שרובן, 68 אחוז, זה רצון להשפיע ולשנות ולתרום.

בשקף הבא: האינטרסים הסקטוריאליים החיצוני והאינטרס האישי, הם פחות במשקל מהבחינה הזאת.

בשקף הבא: מסלול הכניסה לפוליטיקה - ואנחנו פשוט רואים את הפעילות הקהילתית.

בשקף הבא: איך אישה בעצם המסלול שלה באחוזים נקבע.

בשקף הבא: ואנחנו רואים שארגוני הנשים ומועצות הפועלים והחלק של פעילות קהילתית-התנדבותית, אישה שבעצם מתחילה שם - זה פוטנציאל מאוד גדול.

בשקף הבא: ו-35 אחוז הגיעו לפוליטיקה מעשייה ציבורית קהילתית אזרחית.

בשקף הבא: החלק של האלמנט של המעורבות, ולאו דווקא תפקיד במפלגה שהוא פחות או דברים נוספים שמופיעים פה.

בשקף הבא: רשתות העבודה של הנבחרת - אלו נתונים מאוד חשובים.

בשקף הבא: קודם דיברו על הגיוס של ראשי רשויות וגיוס של נבחרים לצד הנבחרת.

בשקף הבא: ואנחנו רואים את זה מאוד ברור.

בשקף הבא: כשנשאלו נבחרות ציבור, מי רשת העבודה שלך - אחוז מאוד גבוה זה ראש הרשות.

בשקף הבא: ולכן פה המודעות היא גם לעבוד על ראשי רשויות ועל נבחרים שעליהם מסתמכים.

בשקף הבא: חברי הסיעה - 26 אחוז, אנחנו רואים.

בשקף הבא: החלק של נשים נבחרות תראו איפה זה מופיע - זה נתון פשוט 4 אחוז רק מהנבחרות מסתמכות על נשים נבחרות אחרות.

בשקף הבא: ואנחנו פשוט השאלה הסולידריות הנשים וסימני שאלה מאוד גדולים פה שגם מעמיד המחקר.

בשקף הבא: קושי פוליטי מקצועי - איזה קשיים מקצועיים ובסיכום אנחנו ראינו שמתנגדים פוליטיים.

בשקף הבא: לא נתקלנו בקשיים, זה שוב, זה 40 אחוז.

בשקף הבא: ראש הרשות שמופיע ממש למעלה, גם החלק הזה, התארגנויות נשים מקומיות גם - אנחנו שוב רואים את ההשפעות האפסיות גם בעד ונגד.

גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע ברשותכן את מלי פינטו, יו"ר סיעת הליכוד בנעמת שהיא גם שותפה למחקר, במספר מילים.

מלי פינטו: אני רוצה לספר סיפור קטן.

מלי פינטו: כשאני נכנסתי לסניף אצלנו וכולם גברים, אני הייתי האישה היחידה, והקמנו את הסניף וכשהיו צריכים, אז תמיד הנשים בקוסמטיקה.

מלי פינטו: זה לארגן את השולחן.

מלי פינטו: וכשרצינו להתמודד - התמודדתי על יו"ר סניף הליכוד.

מלי פינטו: מה, את רוצה להתמודד?

מלי פינטו: זה תמיד היה נראה כזה מוזר.

מלי פינטו: על אפם וחמתם כמובן שהתמודדתי וכיהנתי בתפקיד כיו"ר סניף הליכוד, כמעט 20 שנה.

מלי פינטו: זה לא יעזור, אם לא יהיה שינוי בחקיקה - כמו שאנחנו עשינו את זה - גילה - בתוך הליכוד - שיגידו, מקום ראשון או מקום שני, מקום שלישי, תהיינה נשים, זה לא יעזור.

מלי פינטו: הגברים נכנסים לחדרים אפלים לבד, והם קובעים הכל לבד.

מלי פינטו: מי יהיה ראשון ומי יהיה שני ומי יהיה שלישי.

מלי פינטו: נשים תמיד נדחקות החוצה.

מלי פינטו: נכון שאולי יש בעיה.

מלי פינטו: אני אומרת לכם, יש לנו נשים נהדרות ויש פה גם נשים בקהל, שאם היו מתמודדות - הן היו זוכות.

מלי פינטו: אבל גם התמיכה כדי שחלק מהגברים יבואו לתמוך בנשים - זה לא קורה, זה לא עובד ככה.

מלי פינטו: ואני חושבת רק בתמיכה של כל הסיעות.

מלי פינטו: כל סיעה, ליכוד, מערך, שינוי.

מלי פינטו: אני פשוט התפלאתי מדברי שר הפנים אברהם פורז, אני בכלל לא רוצה, הוא קומם אותי.

מלי פינטו: עם המשפט הזה שנשים לא רוצות, אנחנו כבר למדנו לקחת, הוא מחזיר אותנו אחורה?

מלי פינטו: לכן גם בנושא דירקטוריונים ברשויות.

מלי פינטו: יש חלק ברשויות המקומיות בעיריות שיש דירקטורים.

מלי פינטו: גם שם צריכים להיות 20 אחוז נשים מעבר למה שאנחנו כבר עשינו את זה בממשלתי.

מלי פינטו: משפט אחרון - בקואליציה כשנבחר מועמד, מה בעצם המועמד אומר.

מלי פינטו: אני לא יכול לבוא לשריין, מפני שיש לי, גם אני רוצה אחרי זה לעשות קואליציה עם מפלגות אחרות.

מלי פינטו: אז מה - אז אני אבטיח לך מקום שני, אז מה, אז אני צריך לתת לו ואני צריך לתת לזה.

מלי פינטו: ואז, עוד פעם אנחנו נדחקות, הכל על-חשבון הנשים.

מלי פינטו: לכן אני אומרת, הכל בחקיקה אם אנחנו רוצים באמת להזיז משהו.

גילה גמליאל: סיורים שסיירתי ברחבי הארץ, בניסיון לסייע לנשים מהליכוד, אז נתקלתי גם במיכל, בכל מקום על-מנת שנשים תתמודדנה ברשויות.

גילה גמליאל: יישר כח.

מיכל יודין: עכשיו נתון שלא צוין פה במחקר - לעומת 1998 שהיו 700 מתמודדות - הפעם היו 2700 מתמודדות.

מיכל יודין: זאת אומרת, שהמספר הנשים שהתמודדו עלה בצורה משמעותית ונשים איכותיות מול גברים לא איכותיים.

מיכל יודין: וזה כך, אנחנו פשוט הכרנו, אנחנו הסתובבנו בכל רחבי הארץ.

מיכל יודין: ממש לא איכותיים.

מיכל יודין: אזרחי מדינת ישראל נכשלו כשלון חרוץ, כי הם לא הלכו לבחור.

מיכל יודין: יושבים בבית ומקטרים שישי-שבת ויש יום בחירות.

מיכל יודין: פעם בחמש שנים יש בחירות מוניציפאליות לבחור את הנבחרים שייצגו אותנו ויושבים בבית.

מיכל יודין: בירושלים, מבעלי זכות בחירה חילוניים יצאו 28 אחוז.

מיכל יודין: חרדים יצאו 100 אחוז.

מיכל יודין: אז מה אתם באים בטענות.

מיכל יודין: תל-אביב 26 אחוז.

מיכל יודין: חיפה 29 אחוז.

מיכל יודין: הממוצע הארצי 40 אחוז.

מיכל יודין: אז מצד אחד אחוזי הצבעה נמוכים.

מיכל יודין: אז גם עם רשימות שמו אישה במקום ריאלי - שתיים - הוא נכנס רק עם מנדט אחד, אז היא כבר בחוץ.

מיכל יודין: זאת אומרת, ואני פונה אליכן היום, עמותת כן, לא היום - אלא למחרת הבחירות המוניציפאליות התחילה לעבוד לבחירות לכנסת ה-17.

מיכל יודין: אם זה היה ב-2006 או אם זה יהיה 2007 - לא חשוב, אנחנו כבר בדרך.

מיכל יודין: וכאן אני פונה לכולן, לארגונים, לחברות מועצה נבחרות, לנשים שלא נבחרו, כי בעינינו הן כולן ראויות.

מיכל יודין: הן לא נבחרו בגלל שלא בחרו בהן.

מיכל יודין: הרבה פעמים זה נשים שלא בוחרות בהן.

מיכל יודין: וכאן אני קוראת לסולידריות.

מיכל יודין: אני פונה אליכן היום נבחרות הציבור וכאלו שלא נבחרו, תצטרפו אלינו להתחיל לפעול למערכת הבחירות לכנסת ה-17.

מיכל יודין: להביא לכך, בדיוק כמו שצוין, כמו שיהודית ציינה, להתפקד למפלגה שבה את מאמינה.

מיכל יודין: מה זה אני לא מאמינה במפלגה - תבחרו את הרע במיעוטו, אבל תתפקדו למפלגה.

מיכל יודין: כי כך אפשר לשנות את הנוף האנושי בכנסת.

מיכל יודין: להתפקד ולפעול בתוך המפלגה.

מיכל יודין: וזה לעזור במפלגה ולעזור לנשים מתמודדות.

מיכל יודין: והכי חשוב להצביע עבור נשים מתמודדות.

מיכל יודין: כי מה שאנחנו גילינו וזה לא משנה איזו מפלגה, תהיה הכי ליברלית, לא נשים לא בחרו בנשים.

מיכל יודין: ולכן לא נכנסו לכנסת או לרשויות נשים מאוד ראויות.

מיכל יודין: אני כבר אומרת לכם את האמת, אין הבדל בין ש"ס, שינוי ומר"צ ועכשיו זה יחד לגבי נשים.

מיכל יודין: ההבדל היחיד שש"ס ואגודת ישראל ויהדות התורה, הם לפחות אומרים את האמת, אנחנו לא רוצים נשים.

מיכל יודין: אבל גם אין מניעה הלכתית מנשים להתמודד.

מיכל יודין: ולכן אנחנו פועלות לקדם נשים חרדיות לכנסת הבאה.

מיכל יודין: אני מבקשת מכן, אנא עמדו איתנו בקשר ונתחיל לעבוד לכנסת הבאה.

מיכל יודין: אתן הנציגות שלנו בכל רחבי הארץ.

מיכל יודין: ואני מניחה שתדעו איך למצוא אותנו.

מיכל יודין: גם לדור הבא, מקצוע אזרחות לדאבוננו הוא מקצוע זניח במדינת ישראל ולכן אחוזי ההצבעה היו כל-כך נמוכים, כי הציבור לא מבין את המשמעות של מערכת השלטון.

מיכל יודין: אנחנו יוצאים בשיתוף עם משרד החינוך בברכתה של השרה והמנכ"לית, עם קורס חדש, קורס שנקרא "מגדר, ממשל ופוליטיקה".

מיכל יודין: הקורס מתחיל עם כיתות ד' דרך חטיבה לתיכון.

מיכל יודין: וכאן אני שוב פונה אליכן, לעבוד איתנו בשיתוף, כי כשנכשיר את הילדים היום - הם יהיו המנהיגים שלנו בעתיד.

רחל דמרקדי: אני חושבת שחייבים חקיקה, וחייב שיהיה מה שקרה לכנסת שכך יהיה למוניציפאלי.

רחל דמרקדי: אחרת לא תהיינה נשים.

רחל דמרקדי: אף אישה לא נמצאת במועצת גבעת זאב, אף אחת מתוך אותן נשים.

רחל דמרקדי: ואני חושבת שצריך לאמץ את נושא החקיקה של נשים למועצות ולמוניציפאלי.

מרים שכטר: השנה אנחנו מתחילים בתוכניות פיילוט עם 6 בתי"ס מכל האזורים, מפריפריה ומהמרכז.

מרים שכטר: ואנחנו מצפים שבשנה הבאה אנחנו נתרחב לפחות ל-30 בתי ספר.

מרים שכטר: אני רוצה לציין שרוב התוכנית ממומנת על ידי עמותת כן.

מרים שכטר: זה ברור שזה מכספי תורמות.

מרים שכטר: ואני מקווה כמו שמיכל אמרה, שבשנים הבאות תהיה היענות הרבה יותר גבוהה.

מרים שכטר: גם של מורות ומורים, כי הם מצטרפים לפרוייקטים האלה וגם של התלמידות והתלמידים בשנים הבאות.

מרינה סולודקין: ושיש רבולוציה מהפכה שקטה, נשית במדינת ישראל.

מרינה סולודקין: חשבנו.

מרינה סולודקין: אבל בבחירות המוניציפאליות ראינו איך כל המבנה נפל בהרבה ערים.

מרינה סולודקין: בעיר שלי אשקלון, נכנסה רק אישה אחת מרשימה רוסית.

מרינה סולודקין: בגלל שהיא היתה ראשונה ברשימה שלה.

מרינה סולודקין: אז אנחנו צריכים לעשות חקיקה כבדה ולשריין את המקום השני בכל הרשימות לנשים.

מרינה סולודקין: בגלל ריבויי רשימות, בגלל כל מיני התפצלויות שהיו.

מרינה סולודקין: אז אני חושבת, גילה, שאת כיו"ר וועדת מעמד האישה, נעשה ביחד ונתחיל עבודה, לצעוק זה גם חשוב.

מרינה סולודקין: דבר שני, אני עוקבת אחרי התקשורת הישראלית.

מרינה סולודקין: אני מופיעה בתקשורת הרוסית ואני יכולה לומר בצניעות, אני כוכבת בתקשורת הרוסית.

מרינה סולודקין: אבל בתקשורת הישראלית קשה מאוד מה שאני רואה.

מרינה סולודקין: שאנחנו צריכות לשבת עם עורכי עיתונות ראשיים ולומר להם, איך קרה מהפכה נשית במדינות סקנדינביות.

מרינה סולודקין: היא התחילה מתקשורת.

מרינה סולודקין: צריכים לעשות תשומת לב לעניין הכי חשוב, אני לא שמעתי כאן היום התייחסות לעניין.

גילה גמליאל: זה שוב לדיון, שהראשונה שתדבר היא מיכל מודעי, יו"ר ארגוני הנשים שגם זה הזמן לברך אותה על בחירתה ועל הפעילות הנפלאה שהיא עושה כבר מעצם כניסתה באותו יום לתפקיד.

גילה גמליאל: יישר כח.

נדיה חילו: איך החברות, מה נותנים להן בעצם ואיזה אחריות מוניציפאלית הן מקבלות.

נדיה חילו: וזה שוב החלק הסטריאוטיפי, החלק של נשים וחינוך ורווחה, ופחות תחומים של כלכלה וכספים ובנין ערים.

נדיה חילו: אנחנו רואים את ההתפלגות של 32.

נדיה חילו: 24 בחינוך, רווחה וסביבה ותרבות, זה החלק שהוא הכי דומיננטי.

נדיה חילו: והחלקים היותר כלכליים-כספיים ובנין ערים וכל החלק הזה – מספר הנשים שם שנבחרות הוא מועט.

נדיה חילו: זה הסטריאוטיפים פה והדעות הקדומות, אין מילה אחרת.

נדיה חילו: המחויבות לסוגיות הנוגעות לנשים ולרעיון הפמיניסטי.

נדיה חילו: ומקודם אנחנו שומעים והשאלה אם גם נשים נבחרות מנסות לקדם נשים, להיות מחויבות וזה - ויש לנו דווקא נתונים פה מאוד מעודדים.

נדיה חילו: כלומר, לעומת מה שאנחנו שומעים.

נדיה חילו: ויש הבדל בין המבוגרות והצעירות.

נדיה חילו: ואנחנו רואים את ההבדל.

נדיה חילו: אבל בכל זאת 68 אחוז בנבחרות המבוגרות שהן מחויבות לקדם את הרעיון הפמיניסטי - זה מראה שזה בעצם נתון מאוד חשוב.

נדיה חילו: אם אישה כבר שם והיא נמצאת שם - אז היא מתחילה גם להשפיע והיא גם מחויבת לקדם נשים ולקדם את החלקים הפמיניסטים.

נדיה חילו: פחות עם הצעירות וזה מראה שהצעירות יותר מאמינות עדיין בחלק של השוויון ופחות בחלקים של השריונים וקידום ודחיפה של נשים.

נדיה חילו: קשיים ואתגרים העומדים בפני נשים בפוליטיקה - ואנחנו רואים שבעצם הסביבה אינה תומכת בנשים בפוליטיקה.

נדיה חילו: 65 אחוז מהנבחרות.

נדיה חילו: הסגנון הפוליטי בישראל הוא גברי ושמענו את זה קודם גם בסיפורים, גם בהערות.

נדיה חילו: והעדפה מתקנת לנשים - 61 מהנבחרות שכבר הגיעו כבר, מאמינות שרק דרך העדפה בעצם ניתן לקדם.

נדיה חילו: והן מאמינות בזה.

נדיה חילו: החלק של בעיות התקשורת ואנחנו שמענו קודם והחשיבות של התקשורת היא בעצם לא מבוטלת.

נדיה חילו: ואנחנו רואים איך בעצם הנבחרות חושבות, שהרוב בעצם, שהתקשורת מגויסת לצד השני של המפה הפוליטית.

נדיה חילו: התקשורת לא אמינה, מחפשת סנסציות ובעצם בהגדרה אחת שהתקשורת, היא לא פמיניסטית והיא לא עוזרת לנבחרות והיא דוחקת אותן.

גילה גמליאל: נס-ציונה, טלי חייט אבירז.

גילה גמליאל: ונתחיל לשמוע גם קצת מהחברות הנבחרות.

מיכל מודעי: שמעתי את סוף דבריו של השר פורז.

מיכל מודעי: אני מוכרחה לומר, אנחנו דנו, ארגוני הנשים כולם לפני הרבה שנים, בחוק העדפה מתקנת.

מיכל מודעי: היו בינינו ויכוחים רבים, היום אין לי שום ספק שללא העדפה מתקנת - אנחנו לא נוכל להגיע לאותם מקומות שאנחנו רוצות להגיע אליהם.

מיכל מודעי: או אני רוצה לומר בעצם, רוצים להגיע אליהם.

מיכל מודעי: היו"ר גילה גמליאל הזכירה קודם את הנושא של שילוב גברים ונערים בנושא של שוויוניות בין המינים.

מיכל מודעי: אני חושבת שאם לא נשלב את הגברים - אנחנו לא נגיע לשום מקום.

מיכל מודעי: תשמנה לב שבפורומים שבהם מדברים על מעמד האישה, יושבות בעיקר נשים.

מיכל מודעי: וכשאנחנו רואות שר או חבר כנסת בינינו, אנחנו מרגישות איזה מין התרגשות גדולה, גבר יושב איתנו.

מיכל מודעי: אני חושבת שאחד הדברים הראשונים לשלב בין התקשורת שצריכה לשים לב לנושא הזה.

מיכל מודעי: ואגב, זה לא נכון שהתקשורת מגויסת למען הגברים.

מיכל מודעי: יש היום הרבה מאוד נשים בתקשורת, נשים פמיניסטיות שבוודאי תעזורנה לנו.

מיכל מודעי: אבל אם אנחנו לא נמצא את הדרך איך לשלב את הגברים שיבינו על מה אנחנו מדברות, שיבינו שאנחנו מדברים היום על טובת העם ולא אישה זו או אחרת שמחפשת תפקיד חשוב.

מיכל מודעי: נושא החינוך - בנושא החינוך לא צריך להתחיל כאן בכנסת, אלא נושא החינוך צריך להתחיל במעונות היום.

מיכל מודעי: להעביר את הנושאים האלה במעונות היום, בבתיה"ס, במועדוני הנוער.

מיכל מודעי: בכל מקום שבו נמצאים נערים, "מיילז" מה שנקרא, צריך לעשות את זה.

טלי חייט אבירז: כחברת מועצת עיר צעירה אני בהחלט פונה לעמותת כן, ולך באופן אישי, מיכל.

טלי חייט אבירז: אני מציעה אותי כפרוייקט.

טלי חייט אבירז: אני רואה את עצמי כרגע בתחילת הדרך הפוליטית שלי ואני הצבתי לעצמי כמה מטרות ואני אשמח, בפרט מהעמותה ומכל אחת ואחת מכן, לקבל עזרה מהותיקות יותר, מהותיקות פחות.

טלי חייט אבירז: לעניין התקשורת אני רוצה לומר לכם שאני באופן אישי ביום יום, לפחות בעיתונות המקומית האזורית שלנו, בהחלט מנסה לדחוף ובהחלט מנסה לקדם את המועצה שלי ואותי מעל דפי העיתון.

טלי חייט אבירז: וזה בהחלט קשה, קשה לי מאוד.

טלי חייט אבירז: ואפילו פניתי למספר עיתונאיות ברמה הארצית וגם הן לא ראו כל-כך עניין בנושא של מועצת הנשים.

טלי חייט אבירז: אז אני חושבת שאנחנו צריכות ביחד לראות איך אנחנו מקדמות את העניין הזה, כי בפוליטיקה, עשית ולא פרסמת, זה כאילו ולא עשית.

טלי חייט אבירז: זו הפעם הראשונה שאני מדברת במעמד ובפורום שכזה, אני מקווה שאנחנו ניפגש עוד פעמים רבות ושזו תהיה תחילה של עשייה משותפת לכולנו.

טלי חייט אבירז: תודה רבה לכולכם.

מיכל אכלמן: ביישוב.

מיכל אכלמן: לא מפאת היותי אישה, מפאת היותי אדריכלית.

מיכל אכלמן: אני רציתי לעלות ולהגיד מספר דברים.

מיכל אכלמן: אני גאה שאני אישה.

מיכל אכלמן: זאת אומרת, יש מין תחושה שאנחנו זקוקות לאיזה שהיא הצלה היום, תנו לנו.

מיכל אכלמן: לא, אני אישה ואני גאה בזה ואני מגשימה את כל מה שאני מגשימה בזכות זה שאני אישה.

מיכל אכלמן: והמטרה העיקרית שלי זה גם להיות אימא וזה הדבר הכי חשוב, יותר מפוליטיקה ויותר מהקריירה.

מיכל אכלמן: ואני חושבת שבמקום רק לבוא ולזעוק, תכירו לי, תכירו לי.

מיכל אכלמן: צריך לפעול שיהיה לנו תנאים סבירים שנוכל לעבוד וזה גם במסגרת של יום לימודים ארוך, כדי שאנחנו נוכל להגשים איזה שהיא רמה של משרה מלאה.

מיכל אכלמן: וגם תנאים אחרים.

מיכל אכלמן: הקשיים שלי היום במיוחד בשוהם, יכול להיות ששוהם זה לא מקום שמשקף מקומות אחרים - אני חייבת לציין שאצלנו בשוהם יש פרגון מאוד גדול לנשים.

מיכל אכלמן: גם באוכלוסייה, בעסקים המקומיים וגם בעובדות המועצה וגם לחברות המועצה עצמה.

מיכל אכלמן: אנחנו שלוש חברות בקואליציה מתוך 9 חברים בקואליציה.

מיכל אכלמן: וגם הרחוב עצמו בשוהם אומר, אישה צעירה, אימא לילדים, היא בטוח יודעת מה צריך לעשות פה.

מיכל אכלמן: זאת אומרת, יש דברים שאני כחברת מועצה ביישוב צעיר ש-50 אחוז מהאוכלוסייה בו הם ילדים.

מיכל כפרי: ראשית, חשיבותן של נשים במועצות מקומיות.

מיכל כפרי: שאלתי את עצמי למה יצאתי מאוכזבת מדברי שר הפנים אברהם פורז, כי קרוב לוודאי ציפיתי שהשר אברהם פורז יאמר דברים אחרים.

מיכל כפרי: ובכן, התשובה ההולמת ביותר היא חקיקה.

מיכל כפרי: אני רוצה לסיים ולומר שבמשרד החינוך התרבות והספורט, עם כניסתה של השרה, שולש התקציב של השוויון בין המינים.

מיכל כפרי: מלבד הפיילוט שאנחנו הולכים להתחיל אחרי פסח, עם עמותת כן, קיימת כבר שלוש שנים תוכנית עם שדולת הנשים בישראל, שנקראת "נערות מובילות שינוי".

מיכל כפרי: זה הבייבי של השרה, אם אפשר לקרוא לזה כך.

מיכל כפרי: זה תוכנית מיועדת לבוא ולהעביר לבנות את המסר שהשמים הם הגבול.

מיכל כפרי: את יכולה לעשות ולהגיע לאן שרק תרצי.

מיכל כפרי: וכמובן, אנחנו משלבים כשליש מהמשתתפים בתוכנית - הם בנים.

מיכל כפרי: תודה.

סיגלית פרקש: מאוחדת עם מכבים ורעות, בתיק היזמות העסקית ואני מסייעת לראש העיר בהקמת מועצת נשים.

סיגלית פרקש: אני בעד אפליה מתקנת.

סיגלית פרקש: אני רק סבורה שאת אותו סעיף 6(ג) לחוק שוויון זכויות האישה, שהוא בעצם הסביר את הנושא - צריך להרחיב לא רק על דירקטוריונים של חברות - אלא גם על executive והדוגמא הבולטת היא חברת חשמל, שהיא חברת ממשלתית.

סיגלית פרקש: יש שם לפי מיטב ידיעתי, רוב לדירקטוריות.

סיגלית פרקש: אבל השאלה הגדולה היא כמה מנהלים שמרוויחים מעל 50 אלף ש"ח בחודש, יושבים בהנהלה של חברת חשמל, וכאן המפתח.

סיגלית פרקש: אחת הבעיות הגדולות שהזכרנו כאן יום לימודים ארוך, הוא השכר של נשים.

סיגלית פרקש: יש פער בשכר ממוצע של 60 אחוז בין גבר לאישה במדינת ישראל.

סיגלית פרקש: אישה כשהיא יוצאת ליום עבודה מלא, לא יכולה לשלם עבור מטפלת.

סיגלית פרקש: קודם כל, בואו נשאל למה היא - למה לא הגבר - אולי הגבר צריך לשלם עבור המטפלת.

סיגלית פרקש: נתחיל עם זה.

סיגלית פרקש: כלומר, יש כאן איזה בעיה של תפיסה.

גילה גמליאל: זמן לישיבה.

גילה גמליאל: והיו עוד דוברות רבות, אני מבקשת מכל אחת משפט אחד בקצרה, ואם ניתן גם להתמקד בנושא שאנחנו מדברות עליו.

סיגלית פרקש: הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה לגופים ממשלתיים, החל ממשרדי ממשלה וכלה ממוסדות ממשלתיים.

סיגלית פרקש: להיות יותר פתוחים ליישום.

סיגלית פרקש: שלא נגיע לבג"צים של שוטר מול המשטרה.

סיגלית פרקש: כמו שהיה לגבי סעיף 4 (א) לחוק שיווי זכויות האישה.

גילה גמליאל: מור, חברת מועצת עיריית הרצליה.

מרים גרייבר: חשובות, וגם החינוך.

מרים גרייבר: אבל אני חושבת שהסולידריות בין נשים, שנשים באמת תצאנה ותבחרנה בנשים.

מרים גרייבר: זה מאוד חשוב.

מרים גרייבר: ואני יכולה להגיד לכם, אני נשיאת הדסה ישראל, היתה לנו אישה בשם הנרייטה סאלד שבעצמה הקימה את התנועה.

מרים גרייבר: לא רק זאת, אלא היא בנתה את הדסה.

מרים גרייבר: רק הנשים בנו את הדסה, והנשים מממנות את הדסה.

מרים גרייבר: אנחנו פשוט עוזרות אחת לשנייה.

מרים גרייבר: ואני חושבת שאם אנחנו נלמד בתור נשים לעזור אחת לשנייה - השמים הם הגבול.

מרים גרייבר: אנחנו יודעות לעשות הכל.

ורדה מור: שנשמעו כאן לגבי המחקר.

ורדה מור: למשל הנתון על 2700 מתמודדות.

ורדה מור: זה לא משנה כמה מתמודדות תהיינה, יכולות להיות גם עשרת אלפים, הן צריכות להיות במקומות ריאליים.

ורדה מור: לנשים מראש.

ורדה מור: המאבק הוא מכוער, צריך לצרוח כמו תרנגולת שחוטה.

ורדה מור: צריכים לעשות את כל הדברים האלה, את תהיי לא נחמדה.

ורדה מור: כשאנחנו מתמודדות, אנחנו חייבות לא לוותר על המקום הריאלי.

ורדה מור: ולפעמים צריך להיות בשביל זה מכוערת.

ורדה מור: דבר שני, שאנחנו כבר מצליחות להגיע ואני רוצה את זה אצל עמיתות שלי, אנחנו משום מה נוטות להתרכז ברווחה וחינוך, כי זה מתאים לנשים, זה נורא חשוב, חינוך זה הכי חשוב, זה לא חשוב !!, חשוב זה וועדת כספים, חשוב וועדת מכרזים.

ורדה מור: וחשוב, כמו ששמענו מהחברה שלנו משוהם, זה תכנון ובניה.

ורדה מור: הסיבה לנתון שרק 4 אחוז מסתייעות בנשים, היא בגלל שהנשים בין כה וכה יושבות ברווחה וחינוך, אז למה יש לפנות אליהן?

ורדה מור: אם הן תשבנה בכספים, במכרזים, היכן שזה חשוב, אנחנו נוכל להסתייע בנשים מסתייעות בנשים.

גילה גמליאל: אם כבר דיברנו על כספים, חברת מועצה ויו"ר ועדת כספים בכפר ורדים, עדי גרינפלד, בבקשה.

עדי גרינפלד: אני מכהנת כרגע קדנציה שנייה.

עדי גרינפלד: ובכפר ורדים בבחירות הקודמות, נבחרו חמש נשים מתוך תשע.

עדי גרינפלד: היום אנחנו שתי נשים מתוך תשע.

עדי גרינפלד: אני רצתי עם ראש המועצה, רון מוסקוביץ' במקום השני.

עדי גרינפלד: הייתי במקום השני אחרי הרשימה.

עדי גרינפלד: אבל כיוון שהיו הרבה רשימות והיה איחוד רשימות - אז איכשהו הקפיצו אותי למקום רביעי.

עדי גרינפלד: זאת אומרת, כשמיינו משתי הרשימות איכשהו מצאתי את עצמי במקום כמעט לא ריאלי.

עדי גרינפלד: במלחמה שלי באמת, אחד הדברים היה להקים פורום נשים בכפר ורדים שלא היה.

עדי גרינפלד: אבל אני לא יו"ר הפורום - אני יו"ר וועדת כספים, וועדת ביקורת וועדת מכרזים.

עדי גרינפלד: אני כלכלית במקצועי ורציתי את התפקידים ששם אני יכולה להפעיל את השיקול דעת המקצועי שלי.

עדי גרינפלד: בפורום נשים נתתי לקולגה לנהל, כאשר אני עם הרקע שלי מנציבות שירות המדינה, עוזרת לה ותומכת בה.

גילה גמליאל: לקידום ויישום יום חינוך ארוך.

גילה גמליאל: והיא מתעתדת להתמודד כחבר כנסת מטעם מפלגת העבודה ,וכולם תקווה במקום ריאלי.

רות דיין: אז כעו"ד, כאמא צעירה לשתי בנות, אני מבקשת ממדינת ישראל שתיישם שני חוקים שחוקקה מזמן.

רות דיין: מזה למעלה מעשור ואת ההמלצות שלה היא כבר הגישה לפני שלושים שנה.

רות דיין: יום חינוך ארוך ליישם, חוק חינוך חינם לגילאי 3-4 ליישם.

רות דיין: לא ייתכן שאני בתחילת דרכי ובעלי בתחילת דרכו, נשלם 4,000 ש"ח מדי חודש כדי ששתי הבנות שלי יהיו במסגרת של לימודים.

רות דיין: אף אחד לא מעלה על דעתו שילדים בגיל 3-4 צריכים עדיין לשבת בבית.

רות דיין: אז מדינת ישראל, אם היא רוצה להיות מדינת מדע, שהחינוך בראש מעייניה, אנחנו מבקשים ליישם את החוק ולהפסיק לדחות את זה כל פעם בחוק ההסדרים.

רות דיין: ואני מבקשת מחברות-הכנסות שיפעלו לעניין.

רות דיין: ומשרת החינוך שתפעל לעניין.

רות דיין: למה צריך להיות יום חינוך ארוך ביש"ע?

רות דיין: למה צריך להיות חוק חינוך חינם ביש"ע לגלאי 3-4.

רות דיין: אני לא מספיק תורמת למדינה, למה אני צריכה.

רות דיין: אני פשוט אדם עני.

יעקב ורשבסקי: אז במרכז המחקר והמידע של הכנסת, יושבות כאן כמה עדות שנמצאות בה, שמסלול הקליטה הוא מאוד קשה, לא רק בנתוני השכלה - אלא גם בעמידה בלחצים ובלוחות זמנים וכן הלאה - יש למעלה מ- 50% נשים.

יעקב ורשבסקי: גם בין החוקרות משמעות מעל 45 איש.

יעקב ורשבסקי: אז למעלה 50% משמעותית הן נשים.

יעקב ורשבסקי: גם בחוקרות "הזוטרות" וגם במנהלות המחלקה.

יעקב ורשבסקי: אז אולי קצת נותן איזה פרספקטיבה.

יעקב ורשבסקי: מה שרציתי לציין בנושא המחקרים - המחקרים התמקדו בין אלה שנבחרו לרשויות מקומיות.

יעקב ורשבסקי: ונרמז על זה כאן כי יש כאן איזשהו פער בין ה- 51% נשים באוכלוסייה לבין אלה שנבחרו.

יעקב ורשבסקי: מה כל התהליך של מנגנוני הבחירה ואחוז השתתפות.

יעקב ורשבסקי: אם נדיה הצביעה על זה ש- 60% יש להם יחס חיובי ברשויות המקומיות, מבין נשים לתמוך בנשים?

יעקב ורשבסקי: אז האלמנט הפוליטי קצת הוא פחות דומיננטי.

יעקב ורשבסקי: ויכול להיות שצריך לכוון יותר גם למחקר וגם מה לעשות כדי לעודד נשים גם להצביע וגם לתמוך בנשים.

יעקב ורשבסקי: הערה אחרונה, אנחנו בודקים הרבה מאוד הצעות חוק פרטיות בנושאים כלכליים.

יעקב ורשבסקי: ההצעות האלה היום נופלות בגלל שהן לא עוברות את ה- 5 מיליון ₪.

יעקב ורשבסקי: ויכול להיות שצריך ליזום מסלול דרך הממשלה.

יעקב ורשבסקי: כמו הכרה במטפלת כהוצאה מוכרת ודברים מסוג זה.

גילה גמליאל: פגישה עם שר האוצר בנושא.

גילה גמליאל: ואנחנו נגיע להצעה משותפת, מוסכמת על הממשלה.

גילה גמליאל: ואני אגיש אותה בזמן הקרוב.

נדיה חילו: שני דברים - שהמחקר הוכיח שיותר נשים מוכנות להתמודד שנית ולשכנע נשים נוספות להיכנס לזירה הפוליטית.

נדיה חילו: וזה מנוגד, ברור לדברי השר.

נדיה חילו: ויותר מ-50 אחוז מהנשים הנבחרות שואבות עידוד מנבחרות אחרות ואינן מקבלות את הדעה שנשים מכשילות נשים.

נדיה חילו: זהו הוכח והמלצות המחקר בעצם זה גם הרחבה, גם החלק של הגברת המודעות, הקמת רשתות תמיכה.

נדיה חילו: החלק של ארגוני נשים, הסיוע יותר, החלק של רשת תמיכה כלכלית.

נדיה חילו: אני רוצה להודות לך, באופן ממש מיוחד.

נדיה חילו: להודות לכל הנבחרות ואם מישהי רוצה עוד חומר בנושא, היא יכולה לפנות אלי.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות למרכז מידע ומחקר גם על הזרקור וגם על ההצגה של הפרזנטציה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לשר שהגיע, לכל חברות הכנסת וחברי הכנסת.

גילה גמליאל: ולכן, הנבחרות, יש עבודה מאוד קשה וארוכה.

גילה גמליאל: אין לי ספק שנשלב זרועות יחדיו ונצליח במשימה.

גילה גמליאל: תודה רבה.