הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 93, 2004-03-25 00:00

גילה גמליאל: אני פותחת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה.

גילה גמליאל: היום החלטנו לקיים סיור בכל מה שקשור במערך הטכנולוגי תוך מתן דגש לשילוב נשים במערך הטכנולוגי בלימודים, גם במכללת הנגב בספיר וגם פה במכללה הטכנולוגית בבאר שבע.

גילה גמליאל: באופן אישי בחרתי את אזור הדרום, כנראה זה מהנטייה הטבעית שלי.

גילה גמליאל: קיימנו כשלוש ישיבות בוועדה לקידום מעמד האישה, שבהן בחנו את הנושא גם במערכת החינוך, גם במערכת הצבאית וגם במערכת האקדמית.

גילה גמליאל: הגענו למסקנה שאנחנו רוצים לסייר על מנת לבחון את הדברים הלכה למעשה, לשמוע מה לדעתכם הבעיות והכשלים ומה צריך לדחוף מבחינתנו על מנת לדאוג לעודד כמה שיותר נשים להשתלב בכל מקצועות ההנדסה, המדעים והטכנולוגיה.

גילה גמליאל: אנחנו גם נראה את המצגת וגם נשמע את הסטודנטיות.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את חברי חה"כ רשף חן על עצם העלאת הנושא בתחילת דרכו, בהשתלשלות הישיבות ועל הגעתנו לכאן היום.

גילה גמליאל: ברשות

גילה גמליאל: כם אתן לחבר הכנסת רשף חן לומר מספר מילים.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את פרופ' מרקוביץ, נשיא המכללה.

גילה גמליאל: הבנתי גם שהשנה יש כאן חגיגת יום הולדת חמישים להקמת המכללה, יובל.

גילה גמליאל: אולי זה לא מקרי שאנחנו כאן.

רשף חן: ההשקפה שלי היא שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו מצב שיש מקצועות שנתפסים כגבריים.

רשף חן: זאת הנצחה של שוביניזם.

רשף חן: אחת הדרכים המרכזיות להפסיק את התופעה של שוביניזם היא להביא למצב שבו כל המקצועות פתוחים לכל האנשים על פי הכישורים.

רשף חן: אחד המקצועות הבולטים בעניין הזה הם המקצועות הטכנולוגיים שמשום מה שנתפסו בעבר כמקצועות גבריים.

רשף חן: העמדה הזאת שלי נמצאת גם במקומות אחרים, היא נמצאת בספורט, היא נמצאת בצבא, היא נמצאת בכל מקום על פני החברה, בין השאר בנושא של המקצועות הטכנולוגיים.

רשף חן: ככל שנגענו בנושא, הולך ומתברר שהפתרון לבעיה הזאת חייב להיות רב-מערכתי מאפס, מגן הילדים ועד לאוניברסיטה, כל מערכת החינוך דרך הצבא, שיש לו תרומה משמעותית מאוד למערכת החינוך בכלל ולמערכת הטכנולוגית בפרט, אחר כך בהשכלה האקדמית או החצי אקדמית וכלה במקומות עבודה ממש.

רשף חן: זה מה שאנחנו מנסים לעשות.

רשף חן: אנחנו מנסים לקיים דיון מקיף במכלול הסוגייה, וככל שהדברים מתקדמים - חברת הכנסת גמליאל, כאן נקודה אופרטיבית - נדמה לי שאנחנו צריכים לנסות לברר מהי מערכת התגמולים שמוסדות ההשכלה השונים מקבלים ולנסות להביא למצב שמוסדות השכלה שיש בהם נוכחות של נשים במידה מסוימת, יקבלו תגמול מיוחד על העניין הזה.

רשף חן: מצד אחד לא הייתי רוצה ליצור קווטות מוגדרות ששמורות רק לנשים אבל בהחלט ליצור אינסנטיב למוסדות השונים ולהגיד להם: רבותיי, ככל שאתם יותר תקדמו נשים במקצועות מסוימים, למשל מקצועות טכנולוגיים, המדינה תתגמל אתכם בעבור העניין זה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: אנחנו נשמע את פרופ' ג'ורג' מרקוביץ.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: אנחנו בשם המכללה מברכים את כל חברי הכנסת שהגיעו לכאן.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: המכללה הטכנולוגית, כפי שציינת, חוגגת השנה את היובל של המכללה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: זה גם מסמל משהו עבורכם, שבעצם האישיות שפעלה והשפיעה על הקמת המכללה היתה גולדה מאיר, היא הביאה לכך שהגיע תקציב מארצות הברית שהופנה להקמת המכללה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: כמה מילים על גולדה מאיר - אתמול בערב הסתכלתי, יש כאן ירחון "עבודה וביטוח לאומי", בשנת 1954 היא היתה שרת העבודה והקימה את הביטוח הלאומי וקבעה את הכללים, ויש כאן הנאומים שהיא נאמה בכנסת איך היא הקימה את זה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: ב-1954 היא גם הביאה להחלטה שהעולים יֵצאו מהאוהלים וקנתה צריפים, הם עברו מאוהלים לצריפים ואחר כך לאסבסטונים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: בסוף השנה היא הקימה את המכללה, וכאן יש לנו תמונה מהעיתון.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: בספטמבר חזו שבדצמבר המכללה תקום, וב-30 בדצמבר 1954 היא היתה כאן בפתיחת המכללה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: המכללה הוקמה כמרכז להכשרה מקצועית וכמוסד ראשון להכשרת מבוגרים בבאר שבע.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: המיוחד במכללה הוא בכך שהיא שינתה פנים וכדור שלג הוסיפה פעילויות במשך השנה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: ב-1961 הטכניון פתח כאן לימודים לקראת תואר הנדסאי, ב-1970 אנחנו היינו הנדוניה שהטכניון העביר לאוניברסיטת בן-גוריון עם הקמתה ואנחנו צורפנו והיינו חלק מאוניברסיטת בן-גוריון עד לפני ארבע שנים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: המקום הזה שירת את האוכלוסייה בהכשרה טכנולוגית, שירת אותה בהכשרה מקצועית, הכשרת הנדסאים, בפתיחה של בתי ספר למלונאות בערד.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: ב-1995 הקמנו גם בית ספר להנדסה שנמצא מעבר לכביש כעמותה עצמאית שמכשירה מהנדסים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: הפעילויות מאוד מגוונות.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: הפעילויות מתמקדות בנושאים טכנולוגיים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: הנדסאים וטכנאים - לפני שנה למדו קרוב ל-2,000 תלמידים; הכשרה מקצועית - לפני שנה היו 800, השנה לצערנו יש 14.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: השתלמויות שאנחנו עושים למפעלים השונים באזור; ופתחנו גם בית ספר תיכון שצמוד למכללה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: בית הספר הזה נפתח לפני 12 שנה על מנת להראות שניתן להביא ילדים ברישום אזורי לבגרות ללא בעיות, שהילדים מבאר שבע הם לא פחות מוכשרים מהילדים האחרים ועם רישום אזורי הגענו כבר מהמחזורים הראשונים מעל 60% בגרות כוללת.

רשף חן: יש לכם גם כיתות י"ג-י"ד?

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: לא.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: י"ג-י"ד אין.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יש לנו הנדסאים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: רצינו לעשות גם י"ג-י"ד, אבל משרד החינוך לא אישר, והיום אני גם שמח שלא אישר.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: אני אגלה לכם כאן סוד - כשאיזי תורג'מן רצה לפתוח קורסים של משרד החינוך, התברר שתוכניות הלימודים מעודכנות עד 1993, כאשר תוכניות הלימודים להנדסאים במסגרת חינוך מבוגרים הן תוכניות עדכניות, תוכניות חיות שעונות לדרישות השוק.

רשף חן: מה הסיבה לירידה בקורסים להכשרה מקצועית?

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: מספר התלמידים ירד מכיוון שהמשתתפים בקורסים של הכשרה מקצועית אינם מקבלים דמי אבטלה, ואם הם מקבלים דמי אבטלה אז מורידים להם שליש דמי אבטלה אם הם לומדים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: דמי אבטלה יכולים להתפרס על פני חודשיים, כאשר קורס חשמלאי מוסמך נמשך קרוב לשנה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: לכן העסק הזה לא עובד.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יש כאן בעיה חמורה, שאם ההכשרה המקצועית לא תמשיך - חשמלאים, מסגרים, רתכים וכו' - לא יהיו בעלי מלאכה, אנחנו נצטרך להביא עובדים זרים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: אי אפשר לעצור את המדינה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: רתך יכול להרוויח 7,000-10,000 שקל, כדאי לאנשים ללמוד את זה אבל אין להם איפה ללמוד.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: לדעתי זה היה דבר שגוי, ואני חושב שבאיזשהו שלב מישהו יתעשת ויראה שקרה משהו.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: הדבר הזה התחיל בפברואר לפני שנה, שמ-800 ירדנו למספרים הקטנים של היום.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יש בעניין הזה שתי בעיות - צריך לתקצב אותנו, שזה הדבר הפעוט; וצריך לתת לאנשים תמיכה, מפני שאם אדם מובטל בא לקורס, והוא בעל משפחה, ועוד מורידים לו שליש מדמי האבטלה, זה לא מעודד אותו לבוא להכשרה.

רשף חן: ההשתלמויות שמתקיימות כאן הן השתלמויות של משרד החינוך?

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: לא, ההשתלמויות הן בעיקר השתלמויות מפעליות - לדוגמא "טבעטק" כרגע מרחיב את המתקנים שלו ברמת חובב, מרכז ההכשרה מכשיר את האנשים בקורסים קצרים של חודש-חודש וחצי כדי להיכנס לעבוד שם.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: אינטל לדוגמא רוצה לקלוט עוד עובדים, הוא מרחיב את המפעל, אז יש קבוצה של אנשים שנקלטו, הם לומדים כאן שנה ונקלטים באינטל.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: אבל הקורסים האלה הם קורסים ייעודיים, המפעל מגייס את האנשים, מביא אותם לכאן ואנחנו מכשירים אותם.

גילה גמליאל: הקורס של משרד התמ"ת לנשים החד-הוריות, בהכשרה של תעשייה וניהול טכנאים, מומש פה?

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: בבאר שבע יש 11 אלף מובטלות ומובטלים שמקבלים הבטחת הכנסה, אני מניח שחצי מאלה הן נשים.

דובר: משרד האוצר התחייב לארבע כיתות בארבע מכללות.

דובר: היינו יכולים לפתוח הרבה יותר, אבל התקצוב היה לארבע כיתות.

גילה גמליאל: איך היתה ההיענות?

טלב אלסאנע: יוצאת מן הכלל.

גילה גמליאל: צריך לבוא בדרישה לפתוח כיתה גם לאזור, גם למגזר הבדואי ובכלל לכל האזור.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: במידה שנקבל את התקציב, אנחנו יכולים לקיים שניים-שלושה קורסים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: הפוטנציאל קיים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: את הקורסים האלה ניתן לקיים גם לאוכלוסייה הבדואית, מקום שיש נשים חד-הוריות שיכולות לעבוד מהבית מכיוון שהמקצוע הוא תעשייה וניהול.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: טכנאי תעשייה וניהול - חלק מהעיסוק שלהם הוא לנהל סופרמרקטים, לנהל מחלקות וחנויות למסחר.

גילה גמליאל: אחת המסקנות של הוועדה היום היא לבוא בפנייה לשר האוצר ולשר התמ"ת כדי שיישמו את האפשרות הזאת גם כאן במכללה הטכנולוגית בבאר שבע; במיוחד אם היה ביקוש מאוד עצום בשאר הכיתות, באזור הדרום קל וחומר.

גילה גמליאל: באיזה מקומות זה כן קיבל מענה?

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: בדרום במכללת ספיר; וכן בעפולה, באריאל ובנצרת עלית.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: בנצרת עלית הם קיבלו ראשונים, כי האם החד-הורית, מריה, היתה מנצרת.

גילה גמליאל: היתה גם אם חד-הורית ממצפה רמון, ולא נראה לי שהיא הלכה ללמוד בשדרות.

גילה גמליאל: אם היא היתה רוצה ללמוד, היא היתה באה לפה.

גילה גמליאל: זאת תהיה אחת מהמסקנות שלנו.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: עיקר העיסוק של המכללה הוא בהכשרת הנדסאים וטכנאים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: בשנה הקודמת למדו כ-1,900 תלמידים כולל פרוייקט ורדי, השנה המספרים קצת יותר נמוכים, אנחנו נמצאים במהלך השנה, לכן לא שמנו את הטור של תשס"ד.

שאלה: מה הכוונה בבניין?

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: זה ניהול בנייה ותכנון.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: עד עכשיו כל הנדסאי בניין שמקבל את הדיפלומה רשאי לתכנן מבנה עד ארבע קומות, 12 מטר גובה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יש לנו די הרבה הנדסאי בניין.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יש עוד נטייה עם הנדסאים - אני חושב שלימודי הנדסאים עברו מהפכה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: ב-1969-1970 היה הקורס הראשון, יש ויכוח מי הכשיר את הקורס הראשון - בטכניון בחיפה או בשני צריפים כאן בחצר המכללה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: לא יודעים להכריע מי היה הראשון.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: אבל אז המציאו את המילה "הנדסאי" ויגאל אלון נתן לפתוח קורס הנדסאים ב-1968 בתור ניסיון למשך שנה, והשנה הזאת לא הסתיימה עד היום הזה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: בשנת 2000 כל המערך של ההנדסאים עבר מהפכה, עבר לדרך חדשה של ניהול, הפך להיות דינמי מבחינת תוכניות הלימודים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: התוכניות הן עדכניות, מצד אחד הכל השתנה ומצד שני המערכת מקובעת, הארגון עובד כארגון, נכנסנו לנעליים של הארגון, והבשורה החדשה היא שהיום באים מהנדסים לעבור הסבה להנדסאים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יש כרגע קבוצה גדולה של אנשים שהגיעו מחבר העמים שאנחנו מכשירים אותם להנדסאים במכטרוניקה על מנת להעסיק אותם באינטל ובטבע שמתפתח בצורה פרועה ברמת חובב.

גילה גמליאל: כמה זמן אורך קורס הסבה כזה?

דב תמיר: הקורס הזה הוא קורס מרוכז והוא אורך כ-14 חודש, אנחנו הופכים את המהנדס להנדסאי.

דב תמיר: אבל אנחנו היום משדרים מצוקה, צריך להגיד את זה.

דב תמיר: יכולים להבין שהכל טוב.

גילה גמליאל: זה בסדר, אנחנו באים פרו הנגב, המטרה שלנו היא למצוא גם את הצדדים החיוביים שקיימים פה במכללה וגם תמיד יש בעיות.

דב תמיר: תחום ההכשרה המקצועית שלנו נעלם, בגלל השינויים.

דב תמיר: בגלל התחרות עם המוסדות, מספר ההנדסאים הולך ויורד כל עוד נפתחים מוסדות, וצריך להחזיר את הברק של ההנדסאים חזרה.

דב תמיר: יש היום מצוקה כלכלית במדינת ישראל שאנחנו חלק ממנה, לצערי מספר המלגות הוא לא גדול ואנחנו מנסים למצוא אותן.

דב תמיר: בסך הכל אנחנו היום חוגגים חמישים שנה, אבל אנחנו משדרים מצוקה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: רציתי לציין שיש בקשה של מהנדסי בניין לעבור הסבה להנדסאי בניין על מנת שיוכלו לחתום על פניות.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: המקצוע הנדסאי הוא מקצוע טוב ונדרש.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: דב תמיר הוא משנה למנכ"ל המכללה וממלא מקומו.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: הוא אמר שאנחנו היום משדרים מצוקה, בגלל הסביבה ובגלל אי היכולת שלנו לבצע את ההכשרה המקצועית, וגם בהנדסאים יש ירידה מסוימת במספר התלמידים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יש לנו מנוע, יש כאן צוות שיכול להרים בערך פי 2-3 יותר איכות.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: זאת אומרת, אנחנו כאן בעצם נמצאים באבטלה סמויה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: לכן יעקב דור ושלמה נחמיאס עובדים כדי לגייס אנשים להכשרה מקצועית - פשוט רצינו לבדוק את המדחום, אם אפשר לעשות משהו.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יש לנו קיבוע מלמעלה שלא משחררים תקציבים לבצע את הקורסים, ומלמטה יש בעיה של גיוס של אנשים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יש כ-10,000 אנשים שמקבלים הבטחת הכנסה, ובאמצעות הכשרה מקצועית אפשר היה להכניס אותם למעגל העבודה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יעקב ושלמה הגיעו כרגע מלשכת העבודה, זאת אומרת הם נמצאים כל יום בלשכת העבודה ומנסים לגייס אנשים.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: אנחנו מבקשים לשמוע את שלום בן-משה שיציג לנו את המצגת לגבי טכנאים והנדסאים בישראל.

שלום בן-משה: ברוכים הבאים.

שלום בן-משה: אני מנהל המכון הממשלתי לטכנולוגיה וממונה על כל המכללות הטכנולוגיות בארץ.

שלום בן-משה: אגיד לכם בלשון צבאית - הייעוד של המכון הוא לייצר או לחנך או להכשיר טכנאים והנדסאים, היחס הוא בערך 90% הנדסאים ו-10% טכנאים, כאשר טכנאים הם בדרך כלל אנשים שבאים מתוך התעשייה ואנחנו משדרגים אותם מרמה מסוימת לרמת טכנאים, והנדסאים הם כאלה שבאים מראש להגיע לרמה של הנדסאים.

שלום בן-משה: לימודי ההנדסאים הם לימודים סמי-אקדמיים, מוכרים בחלקם כלימוד אקדמיים.

שלום בן-משה: כל מי שמסיים יש לו הכרה, יכול להמשיך או למהנדס או להשלים עוד כשנה לתואר אקדמי.

שלום בן-משה: זה הייעוד של המכון, הוא נמצא במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה כחלק מאגף להכשרה מקצועית.

שלום בן-משה: כדי לבצע את זה יש לנו גוף מטה שיושב בתל אביב, אנחנו הסמכות להכיר לגופים להיות מכללה שמלמדת לימודים טכנולוגיים, אנחנו מתקצבים אותם בהקבלה למועצה להשכלה גבוהה.

שלום בן-משה: אנחנו מכינים את הבחינות - כל סטודנט צריך להיבחן ארבע בחינות ממלכתיות וגם בחינת סיום שהיא פרוייקט הגמר שלו.

שלום בן-משה: תוכניות הלימודים - אנחנו מכינים אותן, מזמינים אותן באקדמיה לתעשייה כדי שהן תהיינה עדכניות ומתאימות לנעשה.

שלום בן-משה: על כל המערכת הזאת אנחנו מקיימים פיקוח של אנשים בעלי תואר שני ושלישי.

שלום בן-משה: בסוף התהליך, מי שמסיים את לימודיו מקבל דיפלומה.

שלום בן-משה: הלימודים נמשכים על פני שנתיים עד שלוש שנים, סטודנט שלומד בשעות הבוקר שנתיים רצופות מסיים כעבור שנתיים.

שלום בן-משה: סטודנט שלומד ועובד, משלב עבודה ולימודים, מסיים כעבור שלוש שנים.

טלב אלסאנע: הנתונים הם ברמה הארצית?

שלום בן-משה: כן, אני מדבר ברמה הארצית.

שלום בן-משה: יש לנו כ-60 מכללות גדולות ובינוניות, ועוד כעשרים ומשהו שלוחות קטנות שהן של המכללות הגדולות.

טלב אלסאנע: יש מכללות במגזר הערבי?

שלום בן-משה: יש, בוודאי.

שלום בן-משה: יש לנו מכללות לסטודנטים ערבים בהיקף מלא, וחוץ מזה סטודנטים ערבים משולבים בחלק גדול מהמכללות במספרים גדולים מאוד.

שלום בן-משה: פה למשל יש אחוז גדול מאוד של סטודנטים בדואים.

דבר תמיר: מגיעים לכאן מכל בתי הספר התיכוניים הבדואים.

גילה גמליאל: מה החלוקה כאן במכללה בין סטודנטיות לסטודנטים?

דב תמיר: 40% סטודנטיות במגזר היהודי.

דב תמיר: לגבי הנשים הבדואיות, 12% מהתלמידים הבדואים הם נשים.

דב תמיר: אבל מהמפגש שקיימתי במגזר הבדואי בכיתות י"ב, התברר שחלק גדול מהלומדים הם נשים והן מאוד רוצות ללכת לכיוון הטכנולוגיה.

דב תמיר: חלק גדול התגברו על הבעיות בבית, והמספרים הולכים ועולים.

דב תמיר: הבעיה היא שכמו שהמספרים הולכים ועולים, גם העזיבה הולכת וגדלה בגלל העדר מלגות.

דב תמיר: אנחנו קשרנו קשר, היה פה מפגש עם מנהלי תיכון מהמגזר הבדואי בהשתתפות קרן הנס זיידל שזאת קרן גרמנית שלפני בערך 11 שנה היינו בקשר איתם, והם הבטיחו בתוכנית התלת-שנתית שלהם לקחת את זה בחשבון ולהתמקד אך ורק במגזר הבדואי עם דגש על נשים מהמגזר הבדואי.

דב תמיר: זאת אומרת, כל המלגות שהם יתנו, הם יתנו אך ורק לייעוד הזה.

דב תמיר: אבל כמובן שזה עוד לא הגיע, וגם כשזה יגיע זה לא יספיק.

דב תמיר: צריך לעודד את זה.

שלום בן-משה: נעבור ביעף על הנתונים.

שלום בן-משה: אתם רואים שיש גידול מתשנ"ז עד תשס"ג מ-17-18 ל-28 אלף סטודנטים שלומדים לימודים טכנולוגיים במגמות השונות.

שלום בן-משה: יש לנו בסך הכל כ-42 מגמות או חוגים וחוגי משנה בתחומים השונים, כולל מדעי הגרעין שלומדים פה במכללה הזאת.

שלום בן-משה: זאת החלוקה לגבי סטודנטים מתוקצבים ולא מתוקצבים.

שלום בן-משה: ככלל הסטודנטים שלומדים בצה"ל אינם מתוקצבים על-ידינו ועוד סטודנטים אחרים שבאים ורוצים ללמוד לא מתוקצבים, אבל היחס הוא כפי שאתם רואים.

שלום בן-משה: סטודנטים חיילים שלומדים בתקופת הצבא הם לא מתוקצבים, הצבא מממן אותם והם משלמים כסף בעצמם.

שלום בן-משה: האחרים שנרשמים אחרי צבא, אנחנו מתקצבים אותם.

שלום בן-משה: אלה המגמות הראשיות, כפי שאתם רואים במצגת, זה נכון לתשס"ג.

שלום בן-משה: השנה, תשס"ד, יש גידול במכונות מכיוון שתוחלת העבודה להנדסאי מכונות גדולה יותר.

שלום בן-משה: בתוכנה יש משבר כללי שזה כבר שנה שלישית, גם באקדמיה יש ירידה משמעותית.

שלום בן-משה: היו לנו לפני שלוש שנים 4,000 סטודנטים למחשבים, זה ירד עכשיו לכ-1,500, שוב בגלל משבר ההייטק.

שלום בן-משה: אלה המגמות האחרות שהן בינוניות - אדריכלות, חשמל, בנייה, ביוטכנולוגיה.

שלום בן-משה: גם השנה, בתשס"ד, יש גידול בכימיה, רק במכללה הזאת נרשמו כמעט מאה סטודנטים לכימיה.

שלום בן-משה: יש גידול בחשמל, כי בחשמל גם כן יש תוחלת של עבודה.

שלום בן-משה: אפשר להגיד שההנדסאים זה חיישן מאוד קרוב למה שנעשה במשק.

שלום בן-משה: הם מגיבים הרבה יותר מהר לתנודות במשק.

שלום בן-משה: אלה המגמות האחרות שהן מגמות קטנות יותר.

שלום בן-משה: יש לנו גם מכינה שהיא תחליף למי שבא עם בגרות חלקית.

טלב אלסאנע: זה לא קשור להכשרה המקצועית?

שלום בן-משה: לא, זה לא הכשרה מקצועית.

שלום בן-משה: זה הנדסאים וטכנאים.

שלום בן-משה: יש כאלה שמתחילים בהכשרה מקצועית, נניח בחשמל, רוצים לעבור לרמת טכנאי, עוברים לטכנאות וממשיכים להנדסה.

שלום בן-משה: יש גם תופעה כזאת.

שלום בן-משה: מצאתי לנכון להביא בפניכם את המכללות בפיקוח שלנו שהן בתוך קמפוס אקדמי.

שלום בן-משה: יש לנו 15 מכללות שנמצאות בתוך קמפוס אקדמי, בעיקר המכללות הגדולות והמובילות, ביניהן מכללת באר שבע, הנדסאים בחיפה בתוך הטכניון, האוניברסיטה בתל אביב.

שלום בן-משה: יש לנו מכללה אזורית בגליל המערבי, מדרשת רופין, מכללת ספיר שנבקר בה אחר כך, תל חי בצפון, עמק הירדן בצמח, המכללה האזורית יהודה ושומרון שהיא מכללה טובה מאוד ומאוד רצינית.

שלום בן-משה: 39% מכלל הפעילות שלנו היא במכללות האלה.

שלום בן-משה: יש לנו עוד מכללות גדולות שהן לא בתוך קמפוס אקדמי, יש כל המכללות של מינהל שהן לא בקמפוס אקדמי.

דב תמיר: כאן הקמפוס האקדמי הוא בתוך המכללה הטכנולוגית.

שלום בן-משה: נכון, הוא גם הוקם בתוך המכללה הטכנולוגית.

שלום בן-משה: אנחנו רוצה להצביע על זה ולפתוח בפניכם צוהר שאני לא ארחיב עליו את הדיבור כי אין לנו זמן; החשיבות של הקמפוס המשותף הוא בזה שלהנדסאים יש אפשרות - ויש לנו כבר מזה שנתיים מסלול של הנדסאים אקדמיים - שהלימודים שלהם בתוך המכללה הטכנולוגית יוכרו לצורך לימודים אקדמיים.

שלום בן-משה: זה מאמץ גדול מאוד שהיה לי עם המועצה להשכלה גבוהה, ואז ההנדסאי יכול ללמוד כאן תוך כדי, וכשהוא מסיים הוא יכול להמשיך עוד שנה במכללה שהיא בחצר המשותפת והוא מקבל תואר אקדמי.

דב תמיר: היום זה שלוש שנים.

שלום בן-משה: אני יודע, אני מדבר על BA.

שלום בן-משה: עד לפני שנתיים היה מסלול BTech של הנדסאי ושנתיים מהנדס.

שלום בן-משה: המסלול הזה הולך ומסתיים כי כולם הולכים ל-BA, והמשמעות היא שהנדסאי שצריך להשלים צריך להשלים כמעט שלוש שנים.

שלום בן-משה: עכשיו אני עובר לנושא של נשים, שהוא המוטו של הביקור שלכם.

שלום בן-משה: חברת הכנסת גילה גמליאל אמרה לפני מספר ימים, כשהיינו במפגש, שהנשים במדינת ישראל משכילות יותר.

שלום בן-משה: זאת עובדה נכונה, הן משכילות יותר גם בתחום של התואר הראשון, גם בתחום של התואר השני, ועכשיו יכול להיות שגם בתואר השלישי.

שלום בן-משה: יש בעיה אחרת איך הן משתלבות אחר כך ברמות היותר בכירות.

קריאה: הבעיה היא באיזה מגמות.

שלום בן-משה: אני יודע.

שלום בן-משה: השאלה היא עכשיו איפה מוצאים את הנשים.

שלום בן-משה: חלק גדול מהנשים - ועכשיו אני לא מביע עמדה ערכית אם זה חשוב או לא חשוב, הייתי קצין חינוך ראשי אז אני לא אגיד שחינוך והיסטוריה זה לא חשוב, אבל מכיוון שענייננו כרגע הוא טכנולוגיה, אז חלק גדול של הנשים הולכות למקצועות פסיכולוגיה, עריכת-דין שאין עבודה בכלל, תנ"ך, היסטוריה וגיאוגרפיה שזה חשוב בפני עצמו, ואנחנו חושבים שהמשאב האנושי החשוב הזה ככל שהוא מופנה יותר לתחומים הטכנולוגיים, תהיה תועלת גם להן כי יש עבודה ושכר גבוה יותר וגם לתעשייה ולמשק תהיה כמובן תוחלת טובה מאוד.

שלום בן-משה: אשר על כן אנחנו עושים מספר שנים פעולות נרחבות כדי להרחיב את מעגל הנשים שמצטרפות למקצועות הטכנולוגיים.

שלום בן-משה: זה אפרופו שאלתך.

שלום בן-משה: יש סטיגמות, נמצאת פה שרי שהיא עושה סדנה מיוחדת להעצמה, כדי להסיר כל מיני חסמים.

גילה גמליאל: אני רוצה לחדד את הנקודה שהעתקת מהנתונים של מרכז מחקר ומידע של הכנסת, שבאמת כשבחנו את התחומים שבהם נשים בוחרות ללמוד ולהתמקצע מבחינת התארים באוניברסיטאות, מרבית הנשים אכן הולכות לכיוון של מדעי החברה.

גילה גמליאל: 30% מסך כל הלומדות בחרו במדעי החברה, משפטים - 4%.

גילה גמליאל: אם נתמקד במקצועות שאנחנו מדברים עליהם היום, אז בתחום של מדעים פיזיקליים - 2% בלבד מסך כל הלומדות בתחום הזה, הנדסה ואדריכלות - רק כ-4%.

גילה גמליאל: כאן אני מדברת על האחוזים מסך כל הלומדות ולא מסך כל הלומדים שבחרו בתחום הזה.

גילה גמליאל: חינוך והכשרה להוראה - זה גם כ-13%.

גילה גמליאל: אם נוסיף את זה ל-30% שבחרו במדעי החברה, אנחנו כבר נמצאים כאן ברף גבוה.

גילה גמליאל: גם שפות, ספרות - גם כאן כ-9%.

גילה גמליאל: מדעי הרוח הכלליים - עוד 8%.

גילה גמליאל: אם ננסה להתמקד במקצועות ההנדסה, נראה ששיעור מקבלות התארים בתחומים מתימטיקה, סטטיסטיקה, מדעי המחשב, מדעים פיזיקליים, מדעים ביולוגיים, הנדסה ואדריכלות, שזה התחום שאנחנו מדברים עליו פה היום לא עולה 6% מסך מקבלות התארים.

גילה גמליאל: אם ננתח את הסוגייה הזאת מסך כל מקבלי התארים, אנחנו נראה שבכל המקצועות של מתימטיקה, סטטיסטיקה, מדעי המחשב, מדעים פיזיקליים, הנדסה ואדריכלות, שיעור מקבלות התואר מכלל מקבלי התארים, כולל בנים, לא עולה על 40%.

גילה גמליאל: וזה בהתחשב בכל המקצועות שדיברתי עליהם, שאנחנו רואים שיש עלייה במתימטיקה, סטטיסטיקה, ביולוגיה ואדריכלות, שזה קצת יותר מקבל תנופה.

שלום בן-משה: אצלנו אנחנו עושים הבחנה בין טכנאים להנדסאים.

שלום בן-משה: בטכנאים מספר הנשים קטן יותר כי גם הנוכחות שלהן בתוך התעשייה היא יותר קטנה, אבל בהנדסאים אנחנו הצלחנו להגדיל את מספר הנשים.

שלום בן-משה: בתשס"ג, כבר 34% מכלל הסטודנטים שלנו שהן נשים נמצאות בהנדסאים.

שלום בן-משה: במכינות המספר שלהן קטן מכיוון שהן משכילות יותר.

שלום בן-משה: רוב הנשים שמגיעות אלינו הן בעלות תעודת בגרות וחלקן בעלות בגרות 4-5 יחידות כאשר הגברים מגיעים או עם בגרות חלקית ועושים השלמה או עם בגרות אחרת.

שלום בן-משה: כך שגם אצלנו הנשים מקרב ההנדסאים משכילות יותר.

שלום בן-משה: ההתפלגות במגמות השונות.

שלום בן-משה: תעשייה וניהול, תוכנה ואלקטרוניקה - אלה המספרים הגדולים.

שלום בן-משה: אלקטרוניקה - 12%.

דב תמיר: מדובר על האחוז מסך הכל הנשים.

דב תמיר: אם ניקח את סך הכל הנשים ונראה איך מתבצעת החלוקה, 34% מתוכן הן בהנדסאים.

דב תמיר: באלקטרוניקה נמצאות רק 6% מהנשים.

שלום בן-משה: באדריכלות ובעיצוב המספר הוא גדול מאוד.

שלום בן-משה: הנדסת מכונות - מספר קטן.

שלום בן-משה: כל זה עדיין בלי "רקיע".

דב תמיר: זה כש"רקיע" היה קטן יותר.

שלום בן-משה: בביוטכנולוגיה המספר שלהן גדול, בקולנוע ובטלוויזיה ובעיצוב תעשייתי.

שלום בן-משה: אמרתי לכם שאנחנו עושים פעולות כדי להרחיב את מעגל הנשים שבאות למקצועות האלה.

שלום בן-משה: באנו בדברים עם צבא הגנה לישראל, שיש פה מקצת מנציגותיו המכובדות שאני מכיר אותן.

שלום בן-משה: מכיוון שהצבא הוא צרכן גדול מאוד במקצוע הטכנולוגיה והוא הולך וגדל מהבחינה הזאת, הוא גם נותן פלטפורמה מאוד מעניינת כי אפשר גם לקבל שם סטאז' מצוין.

שלום בן-משה: הצבא פתח את המקצועות הטכנולוגיים לנשים לשלוש מגמות - חשמל, אלקטרוניקה ומכונאות.

שלום בן-משה: עד הפרוייקט הזה לא היו נשים בכלל בתחומים האלה.

שלום בן-משה: עשינו הסדר עם הצבא בפרוייקט מיוחד, הבנות לומדות ללא תשלום, הצבא מממן, החילות הספציפיים שרוצים בזה מממנים את לימודיהן, אנחנו משלמים כרגע את ההשלמה של שכר הלימוד, המסלול הוא ארבעה סמסטרים אבל על פני שנה וחצי כדי שיספיקו להתגייס לצבא.

שלום בן-משה: יש דחיית גיוס ללימודים, יש אחר כך חתימה לקבע שנה וחצי שזה שירות בשכר.

שלום בן-משה: הבנות שמסיימות את הלימודים מתגייסות לצבא ומשרתות בתפקידים מקצועיים.

שלום בן-משה: מכיוון שהבנות צריכות ורוצות את זה, הצבא מוכן להכניס יותר בנות ובסוף זאת החלטה של הבת מה היא הולכת לעשות.

דוברת: יש מדיניות להעלות את המספר.

שלום בן-משה: מה שאתם רואים עכשיו במצגת אלה הנתונים של הבוגרות.

שלום בן-משה: אלה המקצועות שהן לומדות, בסך הכל מקצועות די קשים - מתימטיקה, חוזק חומרים, חשמל, יישומי מחשב, רובוטיקה, גרפיקה הנדסית, פיזיקה טכנית.

שלום בן-משה: עכשיו תראו את הפיזור הגיאוגרפי.

שלום בן-משה: אלה סטודנטיות שלומדות בטכניון, והפיזור הוא מכלל היישובים שנמצאים באזור חיפה והצפון - טבריה, יקנעם, כפר ורדים, כרמיאל, להבות הבשן, מנחמיה; גם ערד, עראבה, מעלה אדומים.

גילה גמליאל: פרוייקט "רקיע" לוקחים פה חלק במכללה?

שלום בן-משה: כן, אתם תפגשו אותם.

שלום בן-משה: דבר אחרון, שנוגע לפרוייקט "רקיע", אנחנו ניסינו לעשות מהלך שנקרא "משלוש לחמש" כדי שסטודנטיות שיש להן שלוש או ארבע יחידות במתימטיקה, במהלך לימודיהן נעלה אותן לחמש יחידות.

שלום בן-משה: עשינו את זה בכסף יחסית קטן וההצלחה היתה עצומה.

שלום בן-משה: רוב הבנות שהשתתפו במסלול הזה עברו משלוש-ארבע לחמש יחידות.

שלום בן-משה: זה אומר שעם סיום השירות הצבאי שלהן, מי שרוצה להמשיך לתואר מהנדס, זה משפר לה.

שלום בן-משה: סיכמנו גם עם הצבא שהמצטיינות ממשיכות את לימודיהן לתואר מהנדס תוך כדי השירות הצבאי שלהן.

דוברת: הן עוברות למסלול עתודה אקדמית, שזה גם במימון צה"ל.

דב תמיר: רציתי לומר שמהנדס זה עיסוק והנדסאי זה עיסוק.

דב תמיר: כאשר הנדסאי הופך להיות מהנדס, זה כמו אחות שהופכת להיות רופא.

דב תמיר: אחות יכולה להיות אחות אקדמית ויכולה להתקדם בתחום הזה.

גילה גמליאל: שאלה - הפרוייקט של חד-הוריות לא לוקח פה חלק.

גילה גמליאל: נכון?

שלום בן-משה: לא.

שלום בן-משה: אני אציג אותו שם.

גילה גמליאל: גם מאוד נרצה, כפי שאמרנו בתחילת הישיבה, לפנות אליכם על מנת שהפרוייקט הזה כן יהיה כאן.

גילה גמליאל: אני חושבת שיש חשיבות עליונה שדווקא בבירת הנגב, בבאר שבע, שיכולה לרכז את כל אזורי הפריפריה מסביב וגם את היישובים הבדואים, שיוכלו ללמוד פה בפרוייקט הזה.

שלום שמחון: את יכולה לציין שמנהל מה"ט מתחייב בשם השר והמנכ"ל שיהיה פה גם פרוייקט כזה.

שלום שמחון: נפתח את זה במחזור הקרוב.

גילה גמליאל: מצוין, יש כבר הישג לסיור היום.

דב תמיר: חברי הכנסת, המכללה מקיימת שלוחות באופקים.

דב תמיר: באופקים יש קורס מחשבים רק לבנות דתיות חרדיות.

דב תמיר: יש לנו בית ספר למלונאות בערד, יש לנו שלוחה בדימונה ויש לנו שלוחה באבן שמואל על הגדר של אינטל.

דב תמיר: היתה לנו שלוחה ברהט, אבל זה לא הלך.

דב תמיר: אבל מצד שני לא הייתי רוצה לעשות שלוחה ברהט, אני לא רוצה לעשות לימודי הנדסאים סקטוריאליים, שיגידו: לומדים שם ברהט והתעודה היא תעודה של רהט.

טלב אלסאנע: שיבואו ללמוד כאן.

דב תמיר: כשהסטודנט בא ללמוד כאן, הוא נמצא בתוך הקמפוס.

גילה גמליאל: אנחנו נשמח לעבור לשלב של השיחה עם הסטודנטיות.

גילה גמליאל: (הפסקה) מפגש עם סטודנטיות עולות

גילה גמליאל: שלום לכן, אנחנו חברי הוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת.

גילה גמליאל: נמצאים פה חבר הכנסת רשף חן משינוי, חברת הכנסת מרינה סולודקין מהליכוד, חבר הכנסת טלב אלסאנע מרע"ם.

גילה גמליאל: באנו לכאן בהמשך לישיבות של הוועדה לקידום מעמד האישה בנושא טיפוח ועידוד נשים בלימודי הטכנולוגיה והמדעים.

גילה גמליאל: באנו על מנת לשמוע אתכן כאן במכללה, שתספרו לנו לגבי ההשתלבות שלכן, איך הגעתן ללימודים ואיך אתן מסתדרות, ואיך אתן רואות לנכון את העניין של עידוד נשים אחרות להיכנס למעגל של הלימודים האלה.

יהודית: עליתי לפני שנתיים מארגנטינה.

יהודית: הגעתי למכללה דרך הסוכנות ומשם למינהל הסטודנטים.

יהודית: רציתי ללמוד אדריכלות, ונרשמתי למכללה.

יהודית: עשיתי מכינה, ואחרי המכינה התחלתי ללמוד.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: לגבי עולים חדשים יש מכינת רענון.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: למרות שיש להם תנאי קבלה, אם הם מתקשים בשפה העברית, באנגלית - יש כאלה שעושים מכינה אם אין להם כל התנאים, ויש כאלה שעושים מכינת רענון; הם מקבלים עוד 300 או 600 שעות הכנה לקראת הלימודים להנדסאים.

אליסה: אני עליתי ממרוקו בנובמבר 2001.

אליסה: הגעתי הנה דרך מינהל הסטודנטים, עברתי מכינה של קדם-הנדסאים ונרשמתי לאדריכלות.

אליסה: אני גרה לבד, לא עם המשפחה, וגם עובדת.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: התחלנו לטפל בעולים מ-1972.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: רוב השנים כשליש מהתלמידים היו תלמידים עולים, ממומנים על-ידי מינהל הסטודנטים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: גם היום המספרים גדולים.

ליינה: אני עליתי ארצה מארגנטינה בנובמבר 2002.

ליינה: עשיתי אולפן א' במכללה הטכנולוגית ספיר, למדנו מתימטיקה, פיזיקה ועברית וגם מסורת.

ליינה: אחרי כן למדתי במכללה הטכנולוגית, המכללה לעולים, ועכשיו אני לומדת הנדסאי תעשייה וניהול שנה א'.

ליינה: עליתי ארצה עם אמא שלי.

מרגריטה: הגעתי ב-1998 מרוסיה, בקיץ הגעתי לבאר שבע.

מרגריטה: עשיתי גם מכינה, זה עזר לי מאוד.

מרגריטה: אני לומד במגמת כימיה.

מרינה: אני באתי מאוקראינה.

מרינה: עברתי מכינה, ואני לומדת במגמת כימיה.

אולגה: הגעתי לארץ לפני שנתיים.

אולגה: עברתי אולפן א'.

אולגה: באתי למכללה, עברי מכינה ועכשיו אני לומדת כימיה.

גילה גמליאל: זה מחמם את הלב, אין ספק, אני מתרגשת לראות את קיבוץ הגלויות הזה.

גילה גמליאל: אני רוצה להבין באלו בעיות אתן נתקלות, באלו דברים יוכלו לסייע בידכן, שיהיה יותר קל.

אליסה: יש יותר מדי שעות לימודים, וקשה למצוא זמן להגיע לעבודה.

שאלה: איך אתן מסתדרות עם הוותיקים?

סטודנטית: אין בעיה.

רשף חן: איך בחרתם ללמוד מקצועות הנדסה?

סטודנטית: אני למדתי אדריכלות, לכן הגעתי לזה.

רשף חן: חשבתן על מקצועות כמו מכונאות, חשמל?

סטודנטית: לא.

ליינה: אני התחלתי ללמוד תעשייה וניהול בארגנטינה, בגלל זה רציתי להמשיך פה.

רשף חן: נראה לכן שיש יותר סיכוי שיותר בנות ילכו למקצועות ה"גבריים" - מכונאות, חשמל - ולמה זה לא קורה?

סטודנטית: מכונאות זאת עבודה קשה.

גילה גמליאל: הסטיגמה היא שמכונאות זה להרים משאות כבדים.

רשף חן: ואם הייתן יודעות שיש עבודה, ושהעבודה היא לא באמת קשה כמו שנדמה?

סטודנטית: מכונאות, לא נראה לי.

שלום בן-משה: מי שהולכת לאדריכלות זה ראש אחר.

מרינה סולודקין: אולגה, יש לך בגרות מלאה.

אולגה: כן.

מרינה סולודקין: בברית המועצות היה נהוג שמי שיש לו בגרות מלאה הולך או לאוניברסיטה או למכללה אקדמית.

מרינה סולודקין: את בחרת במכללה טכנולוגית, מה היו הסיבות?

אולגה: כך יצא, כי פה אני לומדת יחד עם בעלי.

אולגה: אנחנו באנו מאוקראינה, לא סיימנו אקדמיה, סיימנו אקדמיה למוזיקה.

אולגה: כשבאנו הנה והיינו בקיבוץ, רצינו ללכת לאוניברסיטה.

אולגה: אבל באוניברסיטה צריך יותר ללמוד מהספרים לבד, אין יחס אישי כמו כאן.

שאלה: האם נפגשתם עם נציגים של מכללות שהציגו את הנושא של ההנדסאים?

שאלה: במרכז הקליטה שמעתם על לימודי ההנדסאים?

סטודנטית: כן.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: המקצוע הנדסאי הוא הרבה יותר יישומי, מאוד ייחודי.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: לכן יש המעדיפים לבוא לכאן ולא לאוניברסיטה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: מהנדס לומד הרבה מאוד מקצועות יסוד והוא יודע הרבה מאוד מתימטיקה ופיזיקה, אבל ניגש בשתי ידיים שמאליות לדברים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: הנדסאי עומד על רצפת הייצור ומנהל עבודה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: ההנדסאי הוא המהנדס המעשי.

גילה גמליאל: תודה רבה לכן, והרבה-הרבה הצלחה.

גילה גמליאל: מפגש עם סטודנטיות בדואיות

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: יש לנו ארבע סטודנטיות, שלוש מהנדסאים ואחת מהתיכון שלנו.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: שתיים מהן עזרו לנו הרבה בשנה שעברה בכל הפעילות שלנו במגזר הבדואי.

גילה גמליאל: שלום לכן, אנחנו מהוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת.

גילה גמליאל: אני חברת הכנסת גילה גמליאל, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, חבר הכנסת רשף חן ממפלגת שינוי, חברת הכנסת מרינה סולודקין מהליכוד, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: סבאח אל חייר.

גילה גמליאל: אנחנו כאן על מנת לקדם ולעודד נשים ללמוד טכנולוגיה ומדעים.

גילה גמליאל: אנחנו נשמח לשמוע מכן, קודם כל תספרו לנו על עצמכן, איך בחרתן ללמוד דווקא את התחומים האלה, מה אתן לומדות.

חיסאם: אני מתל שבע.

חיסאם: אני לומדת פה אדריכלות עם התמחות בעיצוב פנים, אני לקראת הסוף, אני עוד מעט מסיימת.

חיסאם: בתור בדואית אני פוגשת קשיים רבים.

רשף חן: איזה קשיים?

חיסאם: הקושי הגדול של כולם זה הבעיה הכספית.

חיסאם: אני מכירה אישית הרבה אנשים שהפסיקו את הלימודים בגלל הכסף.

רשף חן: כמה זה עולה?

חיסאם: שכר הלימוד נע בין 7,000 ל-8,000 שקלים, זה בלי ההוצאות האחרות שלנו.

טלב אלסאנע: קיבלת איזו מלגה?

חיסאם: המלגה היחידה שמקבלים במכללה הטכנולוגית זה פר"ח, והמלגה שלי מתעכבת.

חיסאם: ב-1 במרץ היינו צריכים לקבל את המלגה, ולצערי עוד לא קיבלנו.

חיסאם: באוניברסיטה הם מקבלים הרבה מלגות ממקומות שונים.

חיסאם: יש פה עוד סוג של מלגה, אבל מי יודע אם אני אזכה בה, זה מאוד קשה.

טלב אלסאנע: לגבי תנאי הקבלה יש בעיות?

חיסאם: אני התקבלתי לפני שלוש שנים.

חיסאם: אין קושי, מספיקה בגרות מלאה ועוד מבחן.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: זה מבחן פסיכוטכני שבא להחליף את הפסיכומטרי.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: למבחן הפסיכוטכני לא צריך להתכונן, הוא בודק את היכולות.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: הרבה מאוד מכללות אקדמיות אימצו את השיטה הזאת במקום המבחן הפסיכומטרי שבודק ידע.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: אתה צריך לדעת לעשות כמה תרגילים בקצב.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: כאן התלמיד יושב בניחותא מול המחשב, לא בודקים את הידע המתמטי, אלא את היכולת.

גילה גמליאל: זה הפסיכומטרי הישן, שהיה בעבר.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: ניתן לעשות את זה בשפה הערבית.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: תתפלאו לשמוע שהרבה מועמדים מהמגזר הבדואי מעדיפים לעשות את זה בעברית.

טלב אלסאנע: כי התרגום מהעברית לערבית לפעמים משבש את השאלה.

טלב אלסאנע: עדיף להבין את השאלה ולפתור אותה בשפה הערבית.

סטודנטית בדואית: אני לומדת אדריכלות ועיצוב פנים.

סטודנטית בדואית: המשפחה שלי רוצה שתהיה לי תעודה באדריכלות.

סטודנטית בדואית: גם עבדתי בתור מזכירה, עבדתי גם פעם אצל טלב אלסאנע בתור מזכירה.

טלב אלסאנע: אני תמיד אשמח לקבל אותך, אבל אני רוצה שתשתלבי במקצוע שאת לומדת.

רשף חן: מה התמונה שיש לך?

רשף חן: איפה תעבדי באדריכלות?

סטודנטית: בתור התחלה, כשאני אסיים פה, אני חושבת שיותר קל בשביל להתחיל לקחת עבודות קטנות, לתכנן לאנשים, או לעבוד אצל אדריכל או מהנדס בניין, לשרטט לו על המחשב.

סטודנטית: אפילו אם אני אעבוד במשהו אחר, אני אעבוד גם בזה.

סטודנטית: אני יכולה לעבוד בשני מקצועות ביחד בו-זמנית.

גילה גמליאל: כל הכבוד.

סטודנטית: יש בעיה לסטודנטיות הבדואית, שאין הסעה מאורגנת למכללה.

תלמידת התיכון: אני לומדת תעשייה וניהול שנה א'.

תלמידת התיכון: המשפחה שלי גרה בחורה.

גילה גמליאל: איך סיימת את השנה הראשונה, בציונים טובים?

סטודנטית: בעיקרון אני תלמידה טובה, מצטיינת בלימודים, אבל המחשבות שלי הן כל הזמן על הכסף.

סטודנטית: אני מתחילה לחשוש שאני אעזוב את הלימודים כדי לעבוד.

סטודנטית: זה גם מה שקורה לנשים, שהם מגיעות למחשבה - איך אני אלמד אם אין לי כסף.

טלב אלסאנע: ההודעה של הוועדה צריכה להיות מופנית למשרד החינוך.

מרינה סולודקין: אני למדתי באוניברסיטה ברית המועצות.

מרינה סולודקין: המדינה צריכה לדעת שהשכלה גבוהה למיעוטים זה אינטרס של המדינה.

מרינה סולודקין: יש עכשיו מצוקה, והסטודנטיות האלה יכולות ללמוד רק עם מלגות כי תראו איזה קשיים יש להם.

מרינה סולודקין: יש לעודד בצורה מיוחדת את הבנות הבדואיות, כי אם הן לא ילמדו זה גורם לאבטלה.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לעמוד על זה.

מרינה סולודקין: אני למדתי באוניברסיטה של מוסקבה עם אנשים שקיבלו מלגות מהממשלה; אני ראיתי איך הם היו אחרי האוניברסיטה ומה הלימודים נתנו להם.

מרינה סולודקין: ברור שאנחנו צריכים קצת לטפל בסטודנטיות האלה.

שלום בן-משה: אני ממליץ שהוועדה תמליץ בפני שר התמ"ת שמתוך התקציב של המשרד הוא ינסה למצוא תקציב למלגות לעודד סטודנטים ממגזרי המיעוטים - העולים והערבים.

דובר: הצבא עוזר כשהוא מאפשר ללמוד על חשבונו.

גילה גמליאל: אנחנו פונים לשר התמ"ת על מנת לנסות משאבים לתקצוב המלגות.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: לבנות מהמגזר הבדואי יש בעיה נוספת.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: בעוד שהבנים מהמגזר הבדואי יכולים ללכת בשעות הערב והלילה לעבוד, הבת הבדואית לא יכולה ללכת.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: לכן הבעיה הכלכלית של בחורה מהמגזר הבדואי היא הרבה יותר גדולה.

טלב אלסאנע: באוניברסיטה בן גוריון, דרך המכון למורשת הבדואית, יש מלגות אך ורק לסטודנטיות.

טלב אלסאנע: כמעט כל הסטודנטיות הבדואית באוניברסיטת בן גוריון מקבלות מלגה.

טלב אלסאנע: כאן יש בעיה, ואני חושב שאנחנו צריכים לחשוב איך להסתדר עם זה.

גילה גמליאל: אני חושבת שקל וחומר במערך הטכנולוגי יש חשיבות עליונה למצוא את המלגות המתאימות.

רשף חן: אני מבין שהמשפחה לא מרשה לכן לגור לבד מחוץ מבית.

רשף חן: אם הייתן גרות כמה בנות ביחד, מצד המשפחה זה פותר את הבעיה או שגם לא?

רשף חן: אתן חייבות לגור בבית.

קריאה: צריך לממן את הלימודים ולא את המגורים.

טלב אלסאנע: העניין של המגורים הוא מכשול נוסף, זה מכביד עוד יותר.

סטודנטית: אם אני אגיד לאבא שלי שאני רוצה לגור ליד המכללה, הוא יעדיף לבוא לאסוף אותי מאשר אני אגור פה.

דובר: לפני שלוש שנים למדה אצלי תלמידה בדואית מרהט, המעבדה היתה עד 7:00 בערב.

דובר: האבא היה מופיע ב-5:30 והייתי צריך לשחרר אותה מהמעבדה מכיוון שהוא הסיע אותה הביתה.

דובר: הוא היה עומד בדלת של המעבדה ומחכה.

גילה גמליאל: תודה רבה לכן, שיהיה לכן בהצלחה ותהיינה חזקות, ושתהיינה תוצאות.

גילה גמליאל: נשמע עכשיו את שרי כהן ממשרד התמ"ת, בבקשה.

שרי כהן: אשר לעניין ההכשרה המקצועית שעלה בבוקר, אני מזמינה את הוועדה שבמקביל לנושא של הנדסאים וטכנאים, שהוא לא פחות חשוב, יש אוכלוסייה מאוד גדולה של דורשי עבודה, ורובן הגדול הן נשים.

שרי כהן: נשים ללא מקצוע, אנחנו יודעים מה הסיכויים שלהן להיכנס למעגל העבודה ואלו סיכויי התקדמות יש להן.

שרי כהן: דבר נוסף שחשוב שכולנו נדע - אנחנו נמצאים בנקודת זמן שהשינוי בכל הנושא של מקצועות טכנולוגיים יהיה מאוד איטי אם לא תהיה התערבות של העדפה מתקנת.

שרי כהן: הכיוון צריך להיות כל מיני פרוייקטים מיוחדים כמו "רקיע", וצריך למצוא לזה משאבים כספיים, אחרת זה יהיה מאוד איטי ומאוד לא מספק.

שרי כהן: התמונה של מכונות וחשמל ואלקטרוניקה השתנתה באופן מדהים בזכות "רקיע", והמשאבים הם לא בשמיים.

שרי כהן: צריך לחשוב על מודלים מאוד מיוחדים.

שרי כהן: לגבי האוכלוסייה של הנשים הבדואיות שלומדות פה במכללה, הן עדיין בלימודים אבל בהחלט אחר כך אנחנו מכירים את הבעיה של השתלבות בעולם העבודה.

שרי כהן: זה לא פשוט, זה לא נגמר כאן.

שרי כהן: היחידה שלי עוסקת הרבה מאוד בנושא של הכנה לעולם הוועדה.

שרי כהן: אני מוכנה להציע למכללה ללמד את קבוצת הנשים הזאת כלים לחיפוש עבודה.

שרי כהן: אני לא יכולה לתת את זה לכל הנשים, מכיוון שהמשאבים מצומצמים, אז בסדרי העדיפויות שלי אני מוכנה ללמד אותן לקראת סוף שנת הלימודים האחרונה שלהן איך לחפש עבודה.

שרי כהן: כי אם סטודנטית למדה אדריכלות ועיצוב פנים, אפשר לראות איך לעבוד בזה מהבית ואלו אופציות יש.

שרי כהן: כי לחפש עבודה זה מקצוע, ולא כל כך לומדים אותו.

שרי כהן: אני כבר מעמידה את זה לרשות המכללה, כמו שאנחנו עושים את זה בקורסים רגילים או כמו שאנחנו עושים את זה ב"רקיע", לקבוצה של הנשים הבדואיות לקראת סיום הלימודים.

שרי כהן: נעשה את הפיילוט הראשון ונראה איך להמשיך.

גילה גמליאל: מצוין.

גילה גמליאל: תעמידו את זה גם לרשות הנשים העולות?

שרי כהן: הנשים הבדואיות בעדיפות ראשונה, נראה מבחינת המשאבים שלנו אם זה מתחברת לעולות.

גילה גמליאל: אני רואה שבאמת היה משתלם לבוא לכאן עם נציגי התמ"ת היצירתיים.

גילה גמליאל: גם בהיבט הזה יש כאן אמירה.

גילה גמליאל: הרי העיקר הוא לא רק לסייר ולראות את הבעיות, אלא להציג גם פתרונות.

גילה גמליאל: אז באמת יש כאן בשורה נוספת - מלבד הקורס שייפתח פה לנשים חד-הוריות במימון מלא של משרד התמ"ת שבו ילמדו את מערך המחשב, גם נקבל את האפשרות לאותן נשים, בעדיפות ראשונה מהמגזר הבדואי, לקבל הכשרה לקראת מציאת עבודה והשתלבות במערך העבודה לאחר תום הלימודים.

גילה גמליאל: רשמנו, מצוין.

גילה גמליאל: שלמה נחמיאס, ראש המרכז להכשרה והשתלמויות, בבקשה.

שלמה נחמיאס: לצערי היום לא הבאנו בנות ובנים שלומדים הכשרה מקצועית כי אין כאלה היום.

שלמה נחמיאס: עד לפני שנה וחצי למדו כאן במכללה בסביבות 1,300-1,400 תלמידים, גברים ונשים, מהם 55% נשים.

שלמה נחמיאס: כיום אין כמעט, כפי שנאמר כאן יש לנו 14 תלמידים בלבד שהם בנים.

שלמה נחמיאס: כל המקצועות שהיו עתירי נשים, כמו מקצועות המינהל, הטבחות, המחשבים וכו', לא קיימים היום.

שלמה נחמיאס: זאת התמונה נכון להיום.

שלמה נחמיאס: מה יעשה אדם בגיל 35-40 שפיטרו אותו מהעבודה והוא בלתי מקצועי, והוא רוצה לרכוש מקצוע כדי שיפרנס את המשפחה שלו?

שלמה נחמיאס: אין לו איפה ללמוד, אין שום קורס, גם איך הוא יקיים את עצמו בזמן שהוא לומד.

שלמה נחמיאס: אז אדם כזה גומר את תקופת דמי האבטלה שלו במשך חודשיים, ואחר כך עובר להיות נסמך על תקציב המדינה דרך הבטחת הכנסה במשך כל החיים שלו.

שלמה נחמיאס: בן-אדם כזה לא יכול ללמוד שום מקצוע.

שלמה נחמיאס: לכן ברגע שהמדינה לא מעודדת נשים ללמוד מקצוע כדי שלא יהיו נסמכות על תקציב המדינה, היא למעשה גורמת להגדלת האבטלה יותר ויותר.

שלמה נחמיאס: ואז כולם יֵשבו בלשכת העבודה, כולם יהיו מרוצים, ואנחנו נממן אותן שיֵשבו בשירות התעסוקה במקום להפנות תקציבים להכשיר אותם למקצועות שהשוק דורש, כמו רתכים.

שלמה נחמיאס: למשל היום מדברים על חברות זרות שמביאות 1,000 רתכים.

שלמה נחמיאס: למה לא לוקחים את תושבי הדרום, גם נשים.

שלמה נחמיאס: המדריכה שלנו לרתכות היתה מהנדסת רתכות מברית המועצות, היא הכשירה את הרתכים.

רשף חן: כמה עולה להכשיר רתך?

שלמה נחמיאס: 800 שעות, כי זה עם רשיון של מכון התקנים.

שלמה נחמיאס: מי שמסיים את הקורס ומקבל רשיון - בלי חתימה שלו, לא יבצעו ריתוך.

שלמה נחמיאס: הוא יכול להגיע ל-10,000 שקלים כי הוא צריך רשיון.

רשף חן: למה השוק הפרטי לא יוזם הכשרה של רתכים?

שלמה נחמיאס: יותר זול להביא רתך זר, שהוא כבר מוכשר.

גילה גמליאל: אנחנו מבקשים לשמוע את סא"ל שירלי קרני, ראש אגף קידום ומיצוי פוטנציאל נשים, סגנית יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים.

שירלי קרני: אני רוצה להגיד משפט בסוגיית "רקיע".

שירלי קרני: אני חושבת שדי ברור מההצגה, אנחנו כבר מכירים את זה כי אנחנו מלווים את הפרוייקט בצורה משותפת שלוש שנים, והפרוייקט הזה הוא הצלחה.

שירלי קרני: הוא הצלחה גם משום שהוא מעודד נשים שבאו מעולם עיוני להיכנס לתחום, הוא הצלחה גם כי הצבא מעביר להן פלטפורמה להתנסות ואז הן יוצאות לא רק עם מקצוע אלא עם מקצוע והתנסות, שלשוק האזרחי זה כמובן הרבה יותר טוב.

שירלי קרני: בחורה כזאת לא צריכה ללמוד ומיד לחפש עבודה, כי הצבא נותן לה ישר את מקום העבודה.

שירלי קרני: יש מדיניות בצבא להרחיב את זה, כרגע גם יש אמירה להרחיב את זה לשנה הקרובה, אנחנו כבר בתוך תהליך המיון, אבל באיזשהו שלב זה ייפסק כי גם בתוך הצבא בסוף תעלה סוגיית הכסף.

שירלי קרני: הצבא היום מממן את זה באופן מלא, הוא מממן גם את הבנות שממשיכות אחר כך לעתודה אקדמית, אותן מצטיינות ממשיכות לקבל מימון של 90% על לימודי התואר שלהן לכל שנות לימודיהן.

שירלי קרני: אחד החששות שלי הוא, שגם אם נרצה ללכת למחוזות מאוד רחוקים, אנחנו רואים שזה פרוייקט שאפשר ללכת איתו רחוק גם בכמויות, הצבא יכול לקלוט אותן מבחינת מקום העבודה במסות הרבה יותר גדולות, הוא לא יוכל לממן את המסות שאפשר לקלוט בעבודה.

שירלי קרני: אני חושבת שאחד הדברים ששווה להתחיל לחשוב עליהם היום - האם אפשר למצוא מימון נוסף כך שגם אם הצבא יחזיק שני שליש ממימון הלומדת, אבל שליש יבוא ממקום אחר, הוא יוכל להרחיב את מספר הלומדות, להכניס יותר נשים לתוך הצבא כעובדות ואחר כך גם להוציא אותן החוצה עם ניסיון, כי אחרת באיזשהו שלב תהיה מכסה בשל חוסר בכסף.

גילה גמליאל: תודה.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: תעודה של מהנדס עולה למדינה, בלי שכר לימוד של התלמיד, בין 120 ל-150 אלף שקל.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: תעודה של הנדסאי, שזה שנתיים לימוד, עולה 12,000 שקלים.

פרופ' ג'ורג' מרקוביץ: אנחנו מדברים על סדרי גודל אחרים.

גילה גמליאל: ענת, נציגת נעמ"ת, בבקשה.

ענת: אני רוצה לשאול את סא"ל שירלי קרני.

ענת: אני שומעת לראשונה על תוכנית "רקיע", היא מאוד מעניינת אותי.

ענת: אני מנהלת מחוז הדרום מאשדוד עד אילת, אני אעשה הכל כדי שזה יימשך, כדי שהבנות יתפתחו מכאן בתחום של הצבא.

ענת: אני אדם מאוד פרקטי ומיליטנטי בתחום התעסוקה.

ענת: אני אומרת לכל המשרדים הממשלתיים שחייבים לדאוג לתעסוקה.

ענת: כבאר-שבעית שבאה מהמרכז, אבל המון שנים אני בבאר שבע, אני יודעת שבתחום הכימיה יש תוחלת תעסוקה, כי כל התעשייה הכימית היא בדרום.

ענת: אבישי ברוורמן ידידי זועק, הוא זורק את הכפפה למכללה הטכנולוגית שתתמחה בתחום הכימיה, שתתמקצע, שתרחיב בכל הארץ בתחום של כימיה, ואז ייתכן שמשרד התמ"ת יתקצב מכללות אחרות פחות כדי לנייד סטודנטים מהמרכז שילמדו יותר בבאר שבע, שיעבדו במפעלים הכימיים בדרום.

ענת: הרי הוא בעד, הרי רוצים תושבים בדרום.

ענת: תחום הכימיה, אם לא באוניברסיטת בן-גוריון, יהיה פה - טכנאים, הנדסאים, אולי אחר כך תואר ראשון בשילוב עם האוניברסיטה או שיקבלו אישור מהמועצה להשכלה גבוהה להעניק אותו פה.

ענת: יש להרחיב את התחום הזה במכללה, ולעזוב תחומים שאין בהם תעסוקה.

ענת: נשים לא יעבדו בבאר שבע ברתכות, תעשייה וניהול - כן, כי נשים שלומדות את זה מוצאות עבודה במקצועות ליד תעשייה וניהול.

שלום בן-משה: זה מקצוע אוניברסלי.

ענת: הוא בטוח.

שלום בן-משה: משפט אחד לגבי כימיה.

שלום בן-משה: כל סטודנט או סטודנטים שרוצה ללמוד כימיה במכללה בבאר שבע, לא תהיה לו בעיה של מקום להתקבל.

שלום בן-משה: אם מחר יבואו ללמוד עוד 200 או 300 סטודנטים במכללה, נאפשר להם את זה, עם תקצוב.

מרינה סולודקין: אני קודם כל רוצה להודות, שמענו היום הרבה דברים מאוד מעניינים וגם ראינו תהליכים מאוד מעניינים.

מרינה סולודקין: לגבי התוכנית בצבא, צבא זה כמו אמא שנותנת הזדמנות טובה מאוד ללמוד מקצועות ולעבוד בהם.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: יש לנו עוד סיור עם הבנות של מסלול "רקיע".

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לכם ממש מכל הלב.

גילה גמליאל: אני חושב שהצגתם פה את התמונה בצורה הטובה ביותר שניתן כדי להמחיש לנו את המצוקות.

גילה גמליאל: יש גם בשורות טובות, אז זה בכלל טוב.

גילה גמליאל: מפגש עם סטודנטיות במכללת ספיר

גילה גמליאל: שלום לכן.

גילה גמליאל: אנו רוצים לשמוע על התוכנית, וכן בדיוק מה הצרכים על מנת לתרגם אותם גם לסיוע מצד הממשלה ומצד משרד התמ"ת.

גילה גמליאל: אני אשמח לשמוע גם איך הגעתן ללימודים, למה בחרתן דווקא במסלול הזה, איך אתן רואות את ההשתלבות ואת הלימודים שלכן כאן.

גילה גמליאל: אשמח לשמוע אתכן יותר מאשר להשמיע.

סטודנטית: מאוד משקיעים בנו כאו.

סטודנטית: יש לנו בעיות אחרות.

גילה גמליאל: אני מבינה שכולן מאזור הנגב.

גילה גמליאל: בעקבות כל הקיצוצים בקצבאות של הנשים החד-הוריות, הוחלט לתעל את המשאבים כדי להכשיר את הנשים לעבודה, לתת להן הכשרה מקצועית לפי הצרכים של התעשייה.

גילה גמליאל: זה המסלול שנמצא כאן היום, ואני קוראת למשרד התמ"ת להרחיב אותו כאן ובמכללה הטכנולוגית בבאר שבע.

גילה גמליאל: זה מופעל בעוד שלוש מכללות נוספות, שתיים בצפון ואחת באריאל.

גילה גמליאל: המגמה היא שהנשים תקבלנה את האפשרות בתוך שנת הלימודים גם להשתלב בעבודה בתעשייה, כי יש ביקוש עצום למה שהתלמידות לומדות כאן.

גילה גמליאל: זה לא פותר את כל הבעיות, אבל זה מסייע מאוד.

סטודנטית ישראלית: השאלה איך גומרים את השנה הזאת.

גילה גמליאל: יש בעיה כלכלית, כמו הנסיעות שזאת היתה נקודה שעלתה ושאלתי לגביה כדי לוודא שאכן טיפלו בכך שמשרד התמ"ת יממן את הנסיעות, כי אחרת זה נטל כלכלי נוסף שמאוד קשה לעמוד בו.

גילה גמליאל: הלימודים הם בחינם והנסיעות אמורות להיות גם כן בחינם.

גילה גמליאל: איך אתן מקבלות את הכלכלה במהלך התקופה הזאת?

סטודנטית ישראלית: כרגע אני מקבלת כלכלה, אחר כך אני לא יודעת מה יהיה.

שלום בן-משה: הסיכום הוא שבמהלך כל 12 החודשים שאתן לומדות כאן, אתן מקבלות או הבטחת הכנסה או דמי אבטלה.

שלום בן-משה: אם יש כרגע מישהי מכן שלא מקבלת, היא צריכה להגיד.

סטודנטית ישראלית: אנחנו מקבלות.

סטודנטית ישראלית: אבל ממה שאני מקבלת כרגע, אני לא מתחילה את החודש.

סטודנטית ישראלית: אני מקבלת 1,500 שקל.

סטודנטית ישראלית: מזה אני צריכה לשלם שכר דירה, חשמל, מים, כלכלה, יש לי גם ילד בבית.

סטודנטית ישראלית: זאת אומרת שאני לא מתחילה את החודש וגם אין לי ממש הכנסה.

סטודנטית ישראלית: זה המצב.

סטודנטית ישראלית: זה יפה שבאים לקראתי ומאפשרים לי ללמוד, אבל תעזרו לי.

סטודנטית ישראלית: מבחינתי אני רואה את זה כבזבוז זמן.

סטודנטית ישראלית: שנה אני באה ולומדת, זה נעים וזה נחמד, אבל עדיין אין לי במה לגמור את החודש.

גילה גמליאל: אני מסתכלת קצת קדימה.

גילה גמליאל: בתום השנה הזאת יהיה ניתן לשלב אותך בעבודה, אבל אין ספק שבמהלך השנה הקרובה חייבים למצוא פתרונות אלטרנטיביים.

גילה גמליאל: מה לגבי הקצאת משאבים לדיור?

סטודנטית ישראלית: אני גרה בדירה ששכרתי בעצמי, לא קיבלתי דרך עמיגור.

גילה גמליאל: חייבים לסייע בהחזר הוצאות שכר דירה.

סטודנטית ישראלית: יש הוצאות של שכר דירה, שגם את זה הורידו בקיצוצים.

סטודנטית ישראלית: הייתי בבנק וביררתי את העניין, נאמר לי שכמעט לכולם הורידו את הסיוע בשכר הדירה.

סטודנטית ישראלית: זאת אומרת שאם הייתי מקבלת סיוע בשכר דירה קרוב ל-7,000 שקל לשנה, היום אני אקבל אולי 3,000 או 4,000.

סטודנטית ישראלית: יש כאלה שהורידו להם לגמרי.

סטודנטית ישראלית: בגלל שיש לי דרגה גבוהה של זכאות, אני עדיין זכאית לקבל אבל זה לא אותו סיוע שהיה, הרבה פחות.

סטודנטית ישראלית: נכון שלטווח הרחוק באמת צריך לחשוב מה יהיה הלאה, אבל במצב הנתון היום אני לא מסוגלת.

גילה גמליאל: כמה זמן אתן כבר לומדות?

סטודנטית: ארבעה חודשים, מנובמבר.

סטודנטית: אתם צריכים לדעת שהרבה עזבו כאן בגלל הקשיים.

גילה גמליאל: כמה עזבו?

סטודנטית: התחלנו 38 והיום אנחנו רק 22.

סטודנטית: אני לא יודעת איך אחרים, אני לא מדברת על כולם, אני מדברת עליי.

סטודנטית: אני יודעת שמחר-מחרתיים אני חייבת לעזוב את הקורס, אני פשוט לא מסוגלת, יש לי בן שעוד מעט הוא מתגייס, הוא הולך לצבא, ויש לי ילדה שהיא חולה מאוד.

סטודנטית: רק לתרופות אני חייבת להוציא כמעט 1,000 שקל כל חודש ואני מקבלת רק 2,500 שקל.

סטודנטית: יש לי הלוואה של הסוכנות, תשלומים של חשמל.

סטודנטית: היום אני רוצה להגיד לכם שאני בלי גז, היום אחר הצהריים מנתקים לי את המים.

סטודנטית: אין לי ממה לשלם.

סטודנטית: יש לי סכרת, ויש הוצאות לתרופות גם בשבילי.

סטודנטית: לפעמים בבוקר אין לי במה להאכיל את הילדה כדי לשלוח אותה לבית הספר, וזאת ילדה שחשוב שהיא תאכל טוב.

סטודנטית: ומה אני יכולה לתת לילד בן 18 שעוד מעט הולך לצבא?

פרופ' זאב צחור: אבל אם תסיימי את הלימודים את תוכלי לעבוד.

פרופ' זאב צחור: זאת טעות להפסיק את הלימודים.

סטודנטית: אני מסכימה אתך, אבל מה אני יכולה לעשות עוד שמונה חודשים?

סטודנטית: היום אני בטוחה במאה אחוז שעכשיו אני חוזרת לבית וכבר לא יהיה לי מים, וגם כבר אין לי גז בבית.

שאלה: איפה את גרה?

סטודנטית: אני גרה בנתיבות.

גילה גמליאל: איך את משתלבת בלימודים?

סטודנטית: אני חושבת שאני בסדר גמור.

סטודנטית: בשביל עולה שש שנים בארץ זה מאוד קשה, השפה מאוד חדשה, הכל שפה טכנית, אבל אני מנסה.

סטודנטית: כל מה שתלוי בי, אני רוצה לעשות.

גילה גמליאל: אתן מבחינת

גילה גמליאל: כן רואות את הקורס כמנוף בשביל לפתור בעתיד את הבעיות, וצריך רק למצוא פתרון למהלך השנה הקרובה?

שלום בן-משה: זה מסלול אחר.

שלום בן-משה: כאן המסלול הוא תעשייה וניהול.

גילה גמליאל: כאן זה מסלול זה מסלול של תעשייה וניהול.

גילה גמליאל: אחר כך תהיה לכן קדימות לגבי מציאת מקום עבודה, כי משרד התמ"ת יהיה מחויב לכן לתעל אתכן מבחינת הצרכים שקיימים.

סטודנטית ישראלית: הכל עשר, הבעיה היא איך אני אגמור את השנה הזאת.

סטודנטית ישראלית: אם לא יהיה לי מה לאכול עוד חודש, לא יעזור לי שעוד שנה תהיה לי תעודה.

סטודנטית ישראלית: אני כבר לא אהיה שם.

גילה גמליאל: לגבי הבעיה הספציפית שלך, מדוע את חושבת שינתקו לך את המים או את הגז?

סטודנטית: כי לא שילמתי, אין לי ממה לשלם.

סטודנטית: היו"ר גילה גמליאל:

סטודנטית: לגבי גיל, אני מכירה אותו אישית וכמה שהוא יכול לעזור הוא עוזר.

סטודנטית: אין מה לדבר.

סטודנטית: הוא מאוד עוזר.

סטודנטית: בשום פנים ואופן אני לא רוצה לעזוב את הקורס הזה, אבל אין לי ברירה.

סטודנטית: אני יודעת שזאת ההתקדמות שלי, אני יודעת שאולי עוד שנה תהיה לי עבודה, זה לא רק עברית, זה גם עבודה, זה עתיד.

סטודנטית: אבל אני מדברת על הרגע הזה, ואני לא מדברת רק עליי, אני מדברת על כל הכיתה.

סטודנטית: אני רוצה להגיד לך תודה-תודה-תודה, ואני לא יודעת איך להגיד תודה לכל המרצים שלנו, כמה הם עוזרים לנו, כמה הם מדברים והכל, וכמה חשוב הקשר.

סטודנטית: הקשר פה הוא מאוד חזק, המרצים שלנו - גם דני, גם אבשלום - כולם, אין מילים.

גילה גמליאל: אני רוצה לדעת לגבי הנשים שעזבו את הקורס.

גילה גמליאל: באיזה שלב בקורס הן עזבו?

דוברת: הסיבות מגוונות, אין מגמה אחידה, כל אחת עם הסיבות שלה.

דוברת: חלק על רקע כלכלי.

סטודנטית: רק רציתי להוסיף שאני למשל ניסיתי לעבוד, גם ללמוד וגם לעבוד אחר הצהריים.

סטודנטית: אבל קודם כל זה נורא קשה כי כל היום הייתי בחוץ, ודבר שני עכשיו מותר לי להרוויח סך הכל 500 שקל כדי לא לפגוע בהבטחת הכנסה.

סטודנטית: זאת אומרת שמה שהרווחתי, 1,600 שקל בחודש, מזה הורידו לי 1,000 שקל.

סטודנטית: אז מה עשיתי?

סטודנטית: אני רציתי לעבוד, אז תנו לי, תעזרו לי, אני עובדת ואני לומדת.

סטודנטית: אז גם הורידו לי.

סטודנטית: אני לא יודעת מה זה, זה חוק חדש?

שאלה: למה אסור לעבוד?

סטודנטית: גם לא ידעתי על זה.

סטודנטית: כשידעתי, פשוט עזבתי את העבודה וזהו.

גילה גמליאל: אולי שווה לבחון פנייה לשר האוצר, שתהיה החלטה שבזמן שנת ההכשרה כן ניתן יהיה לעבוד.

סטודנטית ישראלית: לגבי דירות, למה לא עוזרים לנו בדירות?

סטודנטית ישראלית: למה אנחנו צריכות לשכור בעצמנו?

סטודנטית ישראלית: פתאום אין דירה, פתאום יש בבאר שבע או בשדרות.

סטודנטית ישראלית: אני גרה בנתיבות, נולדתי שם, אני רוצה לגור שם.

סטודנטית ישראלית: יש דירות בנתיבות, אבל במשרד השיכון הקפיאו אותן כדי שקודם יתמלאו הדירות בשדרות ובאופקים.

סטודנטית ישראלית: לא יודעת מה הסיפור שלהם.

סטודנטית ישראלית: אני די הרבה הולכת אליהם, וזה ממש נורא ואיום.

גילה גמליאל: את יודעת על דירות פנויות וריקות?

גילה גמליאל: סטודנטית ישראלית:

גילה גמליאל: אבל עוזרים לכן בהוצאות שכר הדירה.

סטודנטית ישראלית: 2,100 שקל לארבעה חודשים.

סטודנטית ישראלית: זאת העזרה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: ראשית, אנחנו נבחן כמה נקודות שעלו כאן היום, אחת מהן - כמו כל הסטודנטים במדינת ישראל שיכולים לשלב גם עבודה כדי לממן את ההוצאות.

גילה גמליאל: כאן אמנם אין הוצאות של לימוד, אבל יש הוצאות מחיה וגידול ילדים.

גילה גמליאל: נפנה לשר האוצר כדי לבחון את האפשרות שבמסלולים של שנת קורס הכשרה לנשים חד-הוריות תהיה אפשרות לעבוד ללא רף מקסימלי של הכנסה.

סטודנטית: מדובר בסך הכל על חצי משרה, ארבע שעות ביום.

גילה גמליאל: אני מסכימה אתך.

גילה גמליאל: אי אפשר מצד אחד לבקש לצאת ללימודים כדי שעוד שנה תוכלו להשתלב במעגל התעסוקה באופן מלא, ומצד שני למנוע מכן את שאר העבודות במקביל ללימודים.

גילה גמליאל: אני אפנה לשר האוצר באופן אישי בשם הוועדה.

פרופ' זאב צחור: יש גם את התופעה של סטודנטיות חד-הוריות מן המניין שבאות ללימודים אקדמיים רגילים.

פרופ' זאב צחור: מי שבאה ללמוד, פוגעים בקצבה שלה.

גילה גמליאל: את זה פתרנו כבר במהלך המאבק של האמהות החד-הוריות.

גילה גמליאל: העליתי את זה בהתחלה כהצעת חוק, ואז הורדתי אותה כי שר האוצר בעצמו אמר שנשים שהולכות ללימודים לא רק שלא יפגעו להן בהקצבה אלא גם ידאגו להן למלגת לימודים.

פרופ' זאב צחור: אני לא בטוח שזה מוחל בפועל.

סטודנטית: יש לי בת דודה שלומדת באקדמיה, ופגעו לה בקצבה.

גילה גמליאל: אני מבקשת שכל השמות של הנשים האלה יעברו אליי כי זה נאמר במפורש על-ידי שר האוצר והם אמורים להחיל את זה.

גילה גמליאל: זה נאמר בצורה חד-משמעית שלא משתמעת לשני פנים.

שלום בן-משה: החוק אומר שאפשר ללמוד עד 12 חודשים.

שלום בן-משה: במסגרת הזמן של 12 חודשים הן יכולות ללמוד, לקבל תמיכה בלימודים ולהמשיך לקבל הבטחת הכנסה.

שלום בן-משה: אם הלימודים הם מעבר ל-12 חודשים, אוטומטית הבטחת ההכנסה יורדת.

גילה גמליאל: במצב כזה מן הראוי היה לאשר להן את שנת הלימודים הקרובה, ובמהלך השנה לבצע את השינוי החקיקתי המתאים כי החוק הזה הוא אבסורד וצריך לשנות אותו.

גילה גמליאל: אבל אני אומרת לכם בוודאות שהנושא הזה יטופל, ואני חושבת שהשיחה היום היתה מאוד חשובה ופוריה.

גילה גמליאל: אני מאחלת לכן הצלחה, תשרדו את השנה הזאת, אין ספק שזה ישתלם בסוף.

גילה גמליאל: לגבייך (העולה מחבר העמים), תעבירי לנו את הפרטים האישיים שלך, ונראה מה ניתן לעשות בעניין שלך כדי שלא ינתקו לך את המים והגז.

סטודנטית בדואית: אני לומדת פה בגלל השפה וגם בגלל הגיל שלי.

סטודנטית בדואית: אני לא יכולה להיות פה בשעות יותר מדי מאוחרות כי אין הסעות.

סטודנטית בדואית: יש פה שיעורים גם עד הערב, ואין הסעות אז אני לא יכולה להישאר.

פרופ' זאב צחור: זאת בעיה של המכללה, אנחנו ננסה לטפל בזה עוד פעם.

גילה גמליאל: קודם כל, טוב שהעלית את הבעיה כי אנחנו נפנה להנהלת המכללה כדי שימצאו לך פתרון.

גילה גמליאל: נשיא המכללה פרופ' צחור נמצא פה, והוא אומר שימצאו לך פתרון.

פרופ' זאב צחור: אמרתי שנשתדל.

גילה גמליאל: הוא ישתדל בחיוב.

גילה גמליאל: ממש תודה לכן, ושיהיה לכן בהצלחה וחג שמח.

סטודנטיות: גם לכם.

גילה גמליאל: לאחר הפגישה עם הסטודנטיות, אנחנו מתכנסים כאן לישיבת סיכום.

פרופ' זאב צחור: אני רוצה לומר שעלות קורס של פרופסור מן המניין שלנו לעומת פרופסור מן המניין שמביאים מאוניברסיטת בן-גוריון זה אחד לחמש, כלומר אותו אדם עצמו עולה פי חמש.

שלום בן-משה: הוא קול קורא במדבר.

פרופ' זאב צחור: הם לא מבינים אותי, אני אומר להם: לטובתכם.

פרופ' זאב צחור: הם לא מוכנים.

פרופ' זאב צחור: הם נעולים בקונספט מסוים.

פרופ' זאב צחור: הם לא מבינים שמכללה זה לא פחות מאוניברסיטה וזה לא יותר מאוניברסיטה, זה משהו אחר, עם דגש לא על המחקר אלא על הוראה.

פרופ' זאב צחור: הוראה יכולה להיות הרבה יותר זולה במובן הטוב, כלומר אני לא מציע להוריד את הרמה.

פרופ' זאב צחור: להיפך, אני מביא את כל הפרופסורים הטובים של בן-גוריון, הם ילמדו את הסטודנטים, והסגל שלנו יהיה ממש שלדי.

פרופ' זאב צחור: זה מה שאנחנו עושים.

גילה גמליאל: אתה רואה בעצם את האוניברסיטאות כמוסדות מחקר, ששם צריכים להיות תקנים קבועים של מצבת כוח אדם וממנה לקבל את המשאבים של מרצים מן החוץ לכל המכללות בסוף.

פרופ' זאב צחור: כן.

פרופ' זאב צחור: ועוד מרכיב אחד - הדוקטורנטים שלהם, שזה גם מאפשר להם להיות דוקטורנטים.

גילה גמליאל: מה קורה היום בשאר המכללות?

פרופ' זאב צחור: המכללה הדומה לנו מבחינת גודל היא אריאל.

פרופ' זאב צחור: באריאל - אני אומר את זה בזהירות - להערכתי יש כ-140 אנשי סגל במינוי.

פרופ' זאב צחור: לנו, עם אותו גודל, יש 40 אנשי סגל במינוי.

פרופ' זאב צחור: איש סגל במינוי יקר מאוד, ההבדל של 100 אנשי סגל מאפשר לנו עולם שלם, עולם אדיר.

פרופ' זאב צחור: מינוי זה 50-60 אלף דולר לשנה, תכפילי את זה ב-100 ותגיעי לכספים אדירים.

גילה גמליאל: אחת הבעיות הקשות היא החופש האקדמי, שהממשלה לא תתערב בחלוקת המשאבים הפנימיים של הקמפוסים.

גילה גמליאל: אין ספק שאחד הדברים שהסגל הבכיר של האוניברסיטאות וההנהלה מתחילים להפנים, שאם הם לא ישכילו להתייעל זה יחזור אליהם כבומרנג באיזשהו שלב, ולא פלא שכל פעם מחדש עולים רעיונות שקשורים באופציות להתערב בחלוקה הפנימית של המשאבים בתוך המוסדות להשכלה גבוהה.

גילה גמליאל: אני מסכימה אתך שאם לא ימצאו דרך להתייעלות פנימית, ההתערבות תימשך.

שלום בן-משה: קודם כל, יש כבר החלטה במועצה להשכלה גבוהה, שמוסדות המחקר הם באוניברסיטאות ולא במכללות.

שלום בן-משה: לכן זאת כבר השנה השנייה שבשנה הראשונה לומדים יותר סטודנטים במכללות מאשר באוניברסיטאות.

שלום בן-משה: המכללות הן להוראה, וזה בהגדרה.

שלום בן-משה: אגב, הן מקבלות פחות כסף מאשר האוניברסיטאות.

פרופ' זאב צחור: אני מציע שנקבל עוד פחות.

שלום בן-משה: איך עושים את זה בפחות כסף?

שלום בן-משה: אם יאפשרו למכללות לקחת מרצים מהאוניברסיטאות.

שלום בן-משה: היום המל"ג לא מוכנים לזה.

פרופ' זאב צחור: בואו נדבר בגילוי לב.

פרופ' זאב צחור: הסטודנטים שלנו מגיעים לכאן כי נקודת ההתחלה שלהן היא טובה פחות.

פרופ' זאב צחור: מי שמסתיר את זה, אומר לא אמת.

פרופ' זאב צחור: אנחנו מקבלים אותם ברף יותר נמוך, דורשים מהם בתום שנה א' לעמוד במבחנים שאוניברסיטת בן-גוריון דורשת, אותו מבחן.

פרופ' זאב צחור: כדי לעשות את זה יש סוד אחד, והסוד הוא המורה שיודע להביא אותם לנקודה הזאת.

פרופ' זאב צחור: ואז במל"ג כועסים עלינו שאנחנו מעסיקים מרצים מהאוניברסיטה.

פרופ' זאב צחור: אנחנו מעסיקים אותם כי זה צורך קיומי של הסטודנטים שלנו.

גילה גמליאל: זה נובע מתוך חסך בכל אזור הנגב.

גילה גמליאל: מראשון לציון עד אילת, בכל הנגב, אין שום בית ספר למשפטים.

גילה גמליאל: בסופו של תהליך, אחד המוסדות יקבל את האפשרות לממש את הלימודים האלה.

פרופ' זאב צחור: רק מוסד אחד.

פרופ' זאב צחור: באוניברסיטת בן-גוריון זה לא יכול להיות כי בשיטה הקיימת היום, כדי להכניס תחום חדש, צריך להוריד תחום.

פרופ' זאב צחור: אי אפשר להעלות על הדעת שהיום פרופ' אבישי ברוורמן יתייצב בתוך האוניברסיטה שלו ויאמר: אנחנו פותחים פקולטה למשפטים וסוגרים פקולטה להנדסה.

פרופ' זאב צחור: כיוון שאנחנו עוד בשלבים של הסבת תוכניות בן-גוריון, אנחנו כן יכולים להגיד: אנחנו פותחים מחלקה למשפטים ולא מכניסים את משאבי אנוש.

פרופ' זאב צחור: הצענו את זה על אותו כסף שיש לנו.

גילה גמליאל: איפה זה עומד?

פרופ' זאב צחור: בדיון בות"ת.

פרופ' זאב צחור: יש התנגדויות גדולות מאוד של אגף תכנון בות"ת.

גילה גמליאל: מדוע אזרח של מדינת ישראל באזור אילת, דימונה, שרוצה ללמוד משפטים, צריך ללכת למרכז הארץ?

גילה גמליאל: אין לכך שום היגיון בעולם.

פרופ' זאב צחור: את יודעת כמה סטודנטים מקו אשקלון ודרומה לומדים עכשיו במכללות למשפטים במרכז הארץ?

פרופ' זאב צחור: 1,100.

פרופ' זאב צחור: כמעט כולם לומדים במכללות פרטיות, והעלות של כל אחד היא גבוהה.

גילה גמליאל: גם מבריחים אותם מאזור הנגב לגור במרכז הארץ.

פרופ' זאב צחור: העלות למשפחה, כדי להביא בן ללימודי משפטים במרכז הארץ במכללה פרטית, היא בין 220 ל-250 אלף שקל, היינו רבע מיליון שקל.

פרופ' זאב צחור: המשמעות היא שמי שלומד משפטים מבאר שבע הם בני הרופאים וכו', אז את מי דופקים כאן שוב?

שלום בן-משה: אם הם ילמדו פה אצלך, תחסוך להם בערך 100 אלף שקל.

פרופ' זאב צחור: יותר.

פרופ' זאב צחור: אצלי זאת מכללה מתוקצבת, לא פרטית.

פרופ' זאב צחור: שכר הלימוד הוא הרבה פחות, זה 60-70 אלף שקל.

גילה גמליאל: זאת אחת הבעיות - המדינה לא קובעת בכל מה שקשור ללימודים במוסדות להשכלה גבוהה.

גילה גמליאל: הממשלה לא יכולה לקבוע החלטה שבאזור הנגב פותחים מכללה ללימודי משפטים.

גילה גמליאל: המועצה להשכלה גבוהה ביחד עם ועדת תכנון ותקצוב אמורים ביחד להפנים את הצרכים של כל קמפוס ולפי זה לנווט.

גילה גמליאל: זה לא סוד שבהרכב הישן של המל"ג היתה נטייה מאוד מובהקת לגבי העברת משאבים לקמפוסים מאוד ספציפיים באזור המרכז וירושלים.

גילה גמליאל: אבל עם השנים, מכיוון שלא היתה התחשבות וראייה אובייקטיבית לגבי חלוקת המשאבים וחלוקת האישורים מצד המל"ג, נוצר פתאום צורך עז להתערב ולהחליף את הרכב המועצה להשכלה גבוהה, ולהוסיף יותר נציגי ציבור שיתנו את הדעת על ההיקפים האלה.

שלום בן-משה: הוסיפו גם נציגי מכללות.

גילה גמליאל: עכשיו אני מנסה להוביל מהלך שיהיה נציג נוסף לסטודנטים.

גילה גמליאל: כלומר, יהיו שני נציגים של הסטודנטים בתוך הממסד הזה.

גילה גמליאל: הסיבה היא שלעתים שוכחים שכאשר נותנים לך חופש, אתה צריך לנווט אותו בצורה נכונה.

גילה גמליאל: אותו הדבר כאן - יש פה צורך שמתבקש.

גילה גמליאל: המועצה להשכלה גבוהה צריכה להפנים באיזשהו שלב שחובה שבאזור הנגב יהיה מוסד אקדמי שילמד משפטים.

גילה גמליאל: אולי זה לא נוח למרצים, לשופטים, לעורכי-הדין, אבל זה יוצר פה מצוקה אמיתית לאותם צעירים שרוצים ללמוד משפטים.

פרופ' זאב צחור: אני כבר אומר שאין לנו בעיה של סגל, אין לנו בעיה של תקציב, אין לנו בעיה של מקום.

פרופ' זאב צחור: הבעיה היחידה שלנו היא איך עושים הבקעה במל"ג.

פרופ' זאב צחור: לא תהיה לנו בעיית תלמידים, כפי שאתם משערים.

גילה גמליאל: לדעתי צריך ממש להציב את זה כיעד ולהיכנס עם זה בכל הכוח בהיבט של המל"ג, אני חושבת שזה פשוט מתבקש.

גילה גמליאל: מכללת ספיר שמכלכלת את צעדיה בתבונה, ויש חשיבות אקדמית עליונה שתהיה בה פקולטה למשפטים.

גילה גמליאל: אולי נפנה גם לשרה בעניין הזה.

גילה גמליאל: כפי שאמרתי, למכללה הטכנולוגית בבאר שבע הבנו שאין את הקורס לנשים חד-הוריות, קורסי הכשרה.

גילה גמליאל: דאגנו שמשרד התמ"ת יתחייב לפתוח קורס כזה כבר בזמן הקרוב וגם את קורס ההכשרה לנשים הבדואיות כדי למצוא מקורות תעסוקה.

גילה גמליאל: בוועדה לקידום מעמד האישה דנו שלוש ישיבות בשילוב נשים במערך הטכנולוגי והמדעים - גם בבתי הספר, גם בצבא וגם במוסדות להשכלה גבוהה.

גילה גמליאל: החלטנו שנצא לסיור בשטח כדי לראות איך הדברים מתקיימים הלכה למעשה.

גילה גמליאל: אני, כמי שהיתה פה מספיק שנים וחשה את החסך במים באזור הדרום, ניווטתי את הסיור לכאן, במיוחד בגלל הידיעה מראש שמהישיבות כאן יצמח דבר פרודוקטיבי ונוכל לעודד עוד קורסים.

גילה גמליאל: אני חושבת שזה מבורך, אני מקווה שאתה מקבל את זה בשמחה.

פרופ' זאב צחור: כמובן.

שלום בן-משה: מכללת ספיר היא בין המכללות המתקדמות שקיימות.

שלום בן-משה: היא התקדמה בשנים האחרונות בצורה מאוד משמעותית.

שלום בן-משה: אם את זוכרת, הצגתי לך בשקף כמה מכללות טכנולוגיות נמצאות בתוך קמפוס אקדמי, בכלל זה כמובן מכללת ספיר.

שלום בן-משה: אמרתי לך שהיתרון המשמעותי ביותר של סטודנט שמתחיל ללמוד היום כאן, מכיוון שהוא נמצא בתוך סביבה של לימודים אקדמיים, יוכל בסופו של דבר להגיע לתואר אקדמי.

שלום בן-משה: צריך לומר לזכותו של פרופ' צחור - אומרים מקצת שבחו בפניו - שהוא מאוד פתוח בעניין הזה, וכך נוהגים גם ראשי החוגים שלו.

שלום בן-משה: הם לוקחים את תוכנית הלימודים של ההנדסאים, כי היא ממילא נמצאת כאן, ומקבילים אותה לחוג האקדמי המקביל וההמשכי.

גילה גמליאל: כך שאם התלמיד רוצה להמשיך אחר כך לתואר אקדמי, הוא יוכל.

פרופ' זאב צחור: אבל תוך כדי הלימודים כאן, הוא כבר מתחיל שם.

גילה גמליאל: כמה אחוזים ממשיכים ללימודים אקדמיים?

אורנה: כרגע יש 150 לומדים כאלה.

פרופ' זאב צחור: בבואו לאקדמיה יש לו 43% מהדרישות, כלומר הוא עשה כמעט חצי מהתואר.

אורנה: יש לו 51 נקודות מתוך 108.

פרופ' זאב צחור: מה שחשוב הוא שהדבר הזה יהיה מובנה ומסודר.

פרופ' זאב צחור: מה שהם עושים זאת יוזמה של המכללה וזאת יוזמה מבורכת.

פרופ' זאב צחור: להיות אקדמאי זה סטטוס, היום אנחנו מאבדים אוכלוסייה מאוד טובה מכיוון שתואר הנדסאי זה לא תואר אקדמי.

פרופ' זאב צחור: היום יש דלת מסתובבת, אנשים הולכים ללמוד מדעי הרוח ומדעי החברה באוניברסיטה או במכללה, מסיימים ואין להם מה לעשות, והם באים לעשות הסבת אקדמאים.

פרופ' זאב צחור: זה עולה הון תועפות למדינה וזה אבסורד.

פרופ' זאב צחור: כאן אנחנו לא רוצים להיות מהנדסים, אנחנו מדברים על הנדסאי אקדמי.

פרופ' זאב צחור: המכללה רוצה לעשות את זה בצורה מובנית ומסודרת, ואז בעצם למשוך אוכלוסייה שמחפשת את התואר.

פרופ' זאב צחור: כי השכר של הנדסאי הוא שכר טוב, הוא מרוויח הרבה.

גילה גמליאל: כמה שנים לומדים פה לשם כך?

פרופ' זאב צחור: בארבע שנים הוא מסיים תואר הנדסאי ו-BA.

פרופ' זאב צחור: זה ממש רווח.

גילה גמליאל: מי השכיל לעשות את זה קודם - אתם או האוניברסיטאות?

פרופ' זאב צחור: אנחנו, זה פטנט שלנו.

שלום בן-משה: יש פה תואר שנקרא BA בניהול ובקרה תעשייתית, שהכלים שהוא מקנה לכל הנדסאי לניהול בעתיד, גם אם הוא יהיה אלקטרונאי וגם הוא איש כימיה, הם כלים מצוינים.

גילה גמליאל: כמה נשים לומדות בתחום הטכנולוגי?

אורנה: כשליש מהתלמידים בתחום הטכנולוגי, כאשר בביו-טכנולוגיה למעלה מ-60% הן בנות.

אורנה: באדריכלות - 54.5% בנות, בתקשורת אינטרנט, שזה מחשבים ותוכנה - 50%.

אורנה: בתואר משולב לומדות יותר נשים משום שהן באות עם תעודת בגרות, עם דרישות קבלה לאקדמיה.

שלום בן-משה: אני שמח שנמצאת פה הסגנית של יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים.

שלום בן-משה: אני יודע שהצבא ישמח מאוד, בין היתר, שייפתח פה מסלול "רקיע".

שלום בן-משה: אנחנו נמצא דרך לפתור את הבעיה שקיימת.

שלום בן-משה: יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה המליצה על העניין, אנחנו נבדוק את העניין הזה וייתכן שהשנה נפתח כיתה נוספת גם במכללת ספיר.

אורנה: אפשר לפתוח פה מסלול אלקטרוניקה, זה אין במכללה בבאר שבע.

גילה גמליאל: מצוין.

גילה גמליאל: אני רוצה לציין בפניכם את המגמות של השתלבות סטודנטיות בכלל בחתך ארצי במה שקשור לתחומי הלימוד.

גילה גמליאל: מתימטיקה, סטטיסטיקה ומדעי המחשב, מדעים פיזיקיליים, מדעים ביולוגיים, הנדסה ואדריכלות הם תחומים שמקבלות התארים בהם לא עולות על 6% מסך הכל מקבלות התארים.

גילה גמליאל: אם אני מסתכלת על החלוקה, מרבית הנשים שנמצאות במוסדות להשכלה גבוהה לומדות מדעי הרוח הכלליים - כ-8%, מדעי החברה - כ-30%, חינוך והכשרה להוראה - כ-13%.

גילה גמליאל: הכיוונים הם מאוד ספציפיים.

גילה גמליאל: לעומת זאת במדעים פיזיקליים - 2%, מדעים ביולוגיים - 6%, מתימטיקה - 4%, אלו שיעורים נמוכים מסך הכל הנשים שלומדות במוסדות להשכלה גבוהה.

אורנה: בביו-טכנולוגיה אצלנו יש 60% בנות.

גילה גמליאל: כי ביו-טכנולוגיה זה מסלול חדש יחסית, ובמקצועות החדשים יש יותר היענות מצד נשים.

גילה גמליאל: אם מסתכלים על הנשים ביחס לגברים במקצועות המדעיים, שיעור הנשים לא עולה על 40%.

גילה גמליאל: זה אומר שיש חובה לעודד את הנשים ללמוד את התחומים האלה כבר בעתודה, בצבא, בלימודים בבית הספר.

גילה גמליאל: הכל מתחיל ונגמר בחינוך.

פרופ' זאב צחור: אני מסכים עם מה שאת אומרת, אני רק רוצה להפנות את תשומת לב שבשני תחומים באקדמיה שהיו בעבר בשליטה מוחלטת של גברים חל ממש מהפך.

פרופ' זאב צחור: התחום האחד הוא רפואה והתחום השני הוא מדעי החיים.

פרופ' זאב צחור: גם בהנדסה מתחיל כבר להיראות שינוי, לא מספיק אבל המגמות הן לטובתכן.

שלום בן-משה: אני חושב ש"רקיע" זאת תרומה חשובה לעניין הזה.

אורנה: צריך הכוונה לנשים למכינה לעתודה למקצועות ההנדסה.

אורנה: זה יביא לעלייה בשיעור הנשים במקצועות האלה.

שלום בן-משה: בעתודה הטכנית יש הנחיה עכשיו לקבל יותר נשים.

גילה גמליאל: זה לא רק בעתודה, יש גם מלגות של משרד המדע שמתועלות לנשים שחונכות ומעודדות נערות ללמוד מדעים וטכנולוגיה.

גילה גמליאל: גם כאן לא קיצצו השנה, זאת היתה הבטחה שקיבלנו בזמנו משר המדע וזה אכן יצא לפועל והמלגות לא קוצצו.

גילה גמליאל: אלה דברים שבאמת יכולים לקדם ולסייע.

גילה גמליאל: אני מברכת על הסיור.

גילה גמליאל: אני מברכת אותך, פרופ' צחור.

גילה גמליאל: המכללה השתנתה לבלי הכר.

גילה גמליאל: הייתי פה לפני שנתיים בישיבה של התאחדות הסטודנטים, הייתי יושבת-ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון, ואין מה להשוות גם מבחינת המבנים.

פרופ' זאב צחור: תבואי עוד שנתיים.

גילה גמליאל: יישר כוח.

גילה גמליאל: אני מאוד נהניתי לראות כאן את ההתפתחות המדהימה.

גילה גמליאל: גם בצבא עכשיו יש שינוי מגמה בחיל האוויר - גם אני בוגרת חיל האוויר - לגבי כל איוש המטוסים והסד"כ החדש שמגיע לאזור הנגב על מנת לאכלס יותר את הנגב.

גילה גמליאל: יודעים שזאת האפשרות הטובה ביותר.

גילה גמליאל: אני מקווה שישכילו בכל המוסדות, במיוחד הציבוריים, לעשות את זה.

שרי כהן: בעניין של עתידה של תוכנית ההכשרה לנשים חד-הוריות, שמענו את המצוקה שלהן.

שרי כהן: אלה נשים שלא תהיה להן הזדמנות ללמוד בדרך אחרת, חבל שבשביל כסף לא גדול זה יימנע מהן.

שרי כהן: יש מערך מלגות של משרד התמ"ת שהן זכאיות להשתלב בו.

שרי כהן: צריך למצוא הסדר חדש שאפשר להגיש בקשה, יש מלגות לנשים חד-הוריות.

גילה גמליאל: אתם מודעים לזה?

אורנה: לא.

גילה גמליאל: אפשר לתעל את זה לכאן.

אורנה: הדיקן שלנו חילק מלגות לנשים שנמצאות במצוקה גדולה מאוד.

גילה גמליאל: אבל היא מדברת אתך על מקור אחר של מלגות.

גילה גמליאל: זאת כבר בשורה טובה, קחו ממנה את הפרטים.

שרי כהן: כשהממשלה הקימה את הוועדה שמטפלת במלגות הללו, הרציונל שלה היה שכל ההורים היחידים שנפגעים מחוק ההסדרים יפוצו בעזרת תגמולים למיניהם על פי קריטריונים.

פרופ' זאב צחור: אני רוצה להודות לחברת הכנסת גילה גמליאל.

פרופ' זאב צחור: היא ישר הרימה את הכפפה.

פרופ' זאב צחור: אני השתתפתי באחת הישיבות בוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת, הצעתי את הסיור, בלי לחשוב פעמיים גילה אמרה: אנחנו באים.

פרופ' זאב צחור: אני חושב שהסיור הזה היה חשוב, הוא גם היה מוצלח, לראות דברים מקרוב.

פרופ' זאב צחור: באמת הרבה תודה.

פרופ' זאב צחור: דבר נוסף, אנחנו בהחלט נרצה להיעזר בך בדברים הנוספים, כמו העניין שהצגנו על רגל אחת - איך אנחנו משדרגים בעתיד את המכללות לכיוון האקדמי, שזה נושא מאוד חשוב שנצטרך לעבוד עליו.

פרופ' זאב צחור: בסך הכל אני מניח שבעזרת הוועדה בהחלט נצליח להביא יותר ויותר נשים לכיוונים הטכנולוגיים, דבר שבהחלט יכול לסייע לכולם.

גילה גמליאל: הייתי סוגרת כמה מהמכללות להוראה, ומתעלת את המשאבים לכיוונים הרבה יותר טובים.

אביטל אהרוני: בשנה שעברה עשינו פרוייקט של קידום בנות במדעים ומתימטיקה, במימון של הרשות למעמד האישה במשרד ראש הממשלה, בכל רחבי הארץ.

אביטל אהרוני: מתקיימות קבוצות של נערות שנקראות "נערות מובילות שינוי", פרוייקט נמ"ש ביחד עם שדולת הנשים, כשהרעיון הוא העצמה של הנערות ופתיחת אופציות אחרות של קבלת המציאות כפי שהן מבינות אותה.

אביטל אהרוני: אנחנו עובדות עם צוותי מורות ומורים על העלאת המודעות לעידוד בנות למקצועות מדעים ומתימטיקה על מנת שגם המורות תהיינה מודעות לעניין הזה.

פרופ' זאב צחור: שלום בן-משה ואני היינו בוועדת ההיגוי.

אביטל אהרוני: זאת הפעילות שלנו.

אביטל אהרוני: במחוז דרום יש לנו ארבעה-חמישה בתי ספר שכלולים ב"נערות מובילות שינוי".

אביטל אהרוני: קריית גת נכנסה לזה עכשיו בהיקף עירוני.

אורנה: יש למצוא דרך לתמוך בנשים החד-הוריות כדי שיוכלו לסיים את הלימודים.

פרופ' זאב צחור: אם הייתם יודעים מה קורה כאן.

פרופ' זאב צחור: אצלנו אין מזכירה בדרך ללשכה, זה עיקרון, ועל כן תמיד הדלת פתוחה - מנכ"ל, גזבר.

פרופ' זאב צחור: אין לכם מושג - אני מדבר על סטודנטים בעיקר - איזו מצוקה קיימת.

פרופ' זאב צחור: אנחנו מצאנו סטודנטים שעם רדת החשיכה מחטטים באשפה של המנזה.

אורנה: נשים שעובדות תוך כדי הלימודים ומרוויחות מעל 500 שקל, מפחיתים להן את קצבת הבטחת ההכנסה.

גילה גמליאל: יש הרבה אבסורדים, צריך למצוא אותם ולטפל בהם.

גילה גמליאל: צריך לראות איפה קיימים בחוקים הניואנסים האלה שיוצרים את העוולות.

גילה גמליאל: אם לא מסיירים ומדברים עם האנשים ולא רואים את הדברים, לא נתקלים בהם ולא מתרגמים אותם לשפת החוקים.

גילה גמליאל: לגבי הנושאים שהנשים העלו כאן היום, אין ספק הם צריכים טיפול והם יכולים לקבל את הטיפול.

גילה גמליאל: הם יקבלו את הטיפול.

אורנה: הפרוייקט של הנשים החד-הוריות הוא באמת פרוייקט מיוחד, ויש בו אווירה של לימודים.

אורנה: לפרוייקט כזה יש ערך מוסף אם יש לו המשכיות.

אורנה: אם זה יהיה פרוייקט אחד, יפה ככל שיהיה והוא יסתיים, הנשים ילכו הביתה וזה ייגמר.

אורנה: אני חושבת שהיופי שלו יהיה אם באמת תהיה לו המשכיות.

גילה גמליאל: הפרוייקט מובטח גם לשנה הבאה.

פרופ' זאב צחור: יש כוונה לפתוח בשנה הבאה כיתות נוספות.

גילה גמליאל: גם השנה פותחים כיתות נוספות.

פרופ' זאב צחור: אני ממליץ על עצמנו.

פרופ' זאב צחור: מתאים לנו לעשות דברים כאלה.