ועדת הכנסת, כנסת 16, פרוטוקול מספר 197, 2005-01-11 09:00

רוני בר-און: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת, ישיבה מספר 197.

רוני בר-און: הנושא הראשון בסדר היום –ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר היום.

רוני בר-און: לפנינו ערעור אחד, של חברת הכנסת ד"ר מרינה סולודקין.

מרינה סולודקין: אני קראתי אתמול ב "ידיעות אחרונות" איזה עלבון עשו לזיכרון של גולדה מאיר, ואני רוצה לומר לכם שביהדות רוסיה גולדה מאיר היא גיבורה היסטורית.

מרינה סולודקין: ראש ממשלה, אישה, של מדינה צעירה.

מרינה סולודקין: כשאני ראיתי שלא היו חברי ממשלה הבנתי את זה, מכיוון שאנחנו במשבר.

מרינה סולודקין: זה שלא היו חברי כנסת ולא היו ארגוני נשים – זה לא שעשו עלבון לגולדה עצמה, כי ברוסית יש פתגם שאין עלבון ואין בושה למתים, אבל יש עלבון ובושה לחיים, וחשבתי שאנחנו צריכים לדבר על זה.

מרינה סולודקין: למה לא יכולתי לשתוק?

מרינה סולודקין: כי ב- 98 הייתי יושבת ראש הוועדה למעמד האישה, ועשיתי טקס.

מרינה סולודקין: תליתי את דיוקנה של גולדה מאיר בוועדה למעמד האישה.

מרינה סולודקין: אחר כך עשו ניקיון ועכשיו לא יכולים למצוא את הדיוקן.

מרינה סולודקין: זה התירוצים.

מרינה סולודקין: אתם מבינים שלא מעריכים מה שיש.

מרינה סולודקין: היא היתה ראש הממשלה של ממשלת ישראל בזמן שרק סולימנה בנדרניקה.

מרינה סולודקין: אנחנו היינו מובילים בעניין הזה.

מרינה סולודקין: אני לא נדהמת שיש עדיין רק 15% נשים בכנסת.

מרינה סולודקין: בישראל לא מעריכים את הזיכרון של האישה הראשונה.

רוני בר-און: אדוני, יושב ראש הקואליציה.

רוני בר-און: האם יש מצב שסיעת הליכוד, במסגרת המכסה שלה, תיתן לד"ר סולודקין להגיש את ההצעה במסגרת של הצעה רגילה?

גדעון סער: בוודאי.

רוני בר-און: או.

רוני בר-און: קיי.

רוני בר-און: נא לרשום בפרוטוקול – יושב ראש הקואליציה וסיעת הליכוד הסכים שסיעת הליכוד תאפשר לד"ר סולודקין להעלות את הנושא במסגרת המכסה כהצעה רגילה לסדר היום.

רוני בר-און: בנסיבות העניין אני מבין שלא צריך לדון בערעור, נכון?

מרינה סולודקין: נכון.

מרינה סולודקין: תודה.

רוני בר-און: אין צורך לדון בערעור.

רוני בר-און: אנו מודים לכם, ובאמת – הנושא שהעלית הוא נושא חשוב.

רוני בר-און: יהיו לך 10 דקות לדבר עליו, ולא 3 דקות.

רוני בר-און: תודה לך, תישארי אתנו.

רוני בר-און: הצעת חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים)(תיקון מס') (תשלום בגין מסירת ספרים לכנסת), התשס"ה-2005

רוני בר-און: אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר היום – הצעת חוק הספרים, חובת מסירה וציון הפרטים, תשלום בגין מסירת ספרים לכנסת.

רוני בר-און: לאחר כל הדיון שהיה כאן בעניין הזה, וכל הניסיונות לגשר בין הצדדים, כך או אחרת, שלא נסתייעו לכלל הסכמה, אני נפגשתי עם הצדדים, נפגשתי עם הגורמים המתאימים בכנסת, ולהלן נוסח ההצעה שלי, כתיקון לחוק הספרים.

שאול יהלום: החוק שלך?

שאול יהלום: של מי החוק?

רוני בר-און: של ועדת הכנסת.

רוני בר-און: זה לא חוק שלי.

רוני בר-און: אתם מכירים את הנושא?

רוני בר-און: יש פה סיפור שלפי המצב החוקי כיום הכנסת זכאית ומקבלת עותק אחד מכל כותר, למעט ספרי בישול ומאקרמה, וכיוצא באלה.

אחמד טיבי: יש פה אנשים שעוסקים בבישול, שנהפכו לשרים.

אחמד טיבי: למה לא מכניסים ספרי בישול - -

רוני בר-און: אנחנו מודים לך.

רוני בר-און: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש.

רוני בר-און: אתה צריך עוד זמן להתארגנות כדי להשתחרר מאפקט הערב של אתמול?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אני קורא ספרות על כל גווניה.

רוני בר-און: ההצעה שלי אומרת שהרשימה של הספרים שמוחרגים מהעניין הזה תעודכן ותשוכלל, וייצאו ממנה עוד דברים שמקומם לא בכנסת, הם לא משרתים את הכנסת ואין צורך שהם יהיו בספריית הכנסת כאיזה ערך עליון שמאפשר לכנסת לבצע את עבודתה, וגם לגבי אלה שאנחנו מקבלים עד היום בחינם, אנחנו נשלם – לא מחיר מלא, אבל מחיר מסוים – כדי שאל"ף, מבחינה תקציבית, יהיה מקום שבו יוותרו בגלל העלות, ובי"ת- נצמצם את נזקיהם של המוציאים לאור ושל כל אלה שעוסקים בתעשיית הספרים.

רוני בר-און: ההצעה אומרת כדלקמן: במקום כל מקום שבו כתוב "ללא תמורה" יבוא – "בתמורה", והתמורה תוגדר : התמורה שתשלם הכנסת עבור ספר או עיתון שנמסר לה, כאמור בסעיף קטן (ג), וזאת חובת המסירה, תהיה של 25% מהמחיר הנקוב לציבור של הספר או העיתון שקיבלה, ובאין מחיר – לפי הערך המקובל של ספר או עיתון מסוג דומה, וכן תשלם את עלות המשלוח.

רוני בר-און: יושב ראש הכנסת יקבע כללים לביצוע סעיף קטן זה, ויפרסמם ברשומות.

רוני בר-און: אני חושב שאנחנו מדברים פה על מחיר נקוב לציבור.

רוני בר-און: אנחנו יודעים לעשות את הדיפרנציאציה מה זה עולה לחנות ומה זה עולה ליצרן, ואני חושב שאני אשתמש במילה קצת קשה, אבל אולי היא מתאימה – מרווח הגזל שלנו פה, במירכאות, מצטמצם.

רוני בר-און: אתם יכולים לחיות עם זה בשלום, וגם אנחנו נמצא לזה את מקורות המימון.

דוד טל: אדוני היושב ראש, אתה דיברת על נזק שנגרם למו"לים – אתה יכול לפרט איזה נזק נגרם - -

רוני בר-און: אני אסביר לך - אתה מייצר דבר, זה עולה לך כסף, ומישהו בא ואומר: זה שלי.

דוד טל: אני חושב שהרבה אנשים היו שמחים מאד שהספרים שלהם יהיו בספרית הכנסת.

רוני בר-און: הם לא שמחים.

רוני בר-און: יכול להיות שכשאתה תהיה מוציא לאור של ספרים תשמח.

רוני בר-און: אלה שעוסקים בזה היום לא ממש שמחים עם העניין.

דוד טל: לא שמחים?

רוני בר-און: ממש לא.

רוני בר-און: אם הם היו שמחים הם לא היו יושבים פה.

דוד טל: אם הם לא שמחים, אפשר, אולי, לוותר על זה.

רוני בר-און: אתה רוצה לוותר על זה?

רוני בר-און: הם ישמחו עוד יותר.

רוני בר-און: השאלה היא למה אתה רוצה לגרום להם – לשמוח קצת או לשמוח הרבה.

דוד טל: למקסימום.

שאול יהלום: אדוני היושב ראש.

שאול יהלום: יש כאן שני מישורים.

שאול יהלום: המישור הראשון הוא מישור ממלכתי.

שאול יהלום: יכול אדוני גם לומר – מדוע צריכות כל הוצאות הספרים למסור שני עותקים לבית הספרים הלאומי?

שאול יהלום: אפשר שהאוניברסיטה העברית, מחזיקת בית הספרים הלאומי, או תקציב המדינה, שחושב שבית הספרים הלאומי הוא דבר חשוב – יקנה את הספרים.

שאול יהלום: אנחנו באים ואומרים: יש מין חובת דיווח והשארה במין ארכיון לאומי, והכנסת הושוותה לבית הספרים הלאומי וראויה לכך.

שאול יהלום: המישור השני הוא מישור המיון - ברגע שאנחנו נטיל על הכנסת את התשלום, מעבר לעניין של התקציב, לא זו הבעיה, אבל האנשים הממונים על העניין, אם זה בספריה ואם במקום אחר – הם לא יקנו את הספרים.

שאול יהלום: יהיה להם תקציב מוגבל, והם ימיינו.

שאול יהלום: יוצא שלספרית הכנסת, שלכאורה אמורה לא למיין בין הדעות הרווחות בציבור, אלא לתת לכנסת ולעובדיה את כל המידע שיש באותה שעה על הנושא, הרי מישהו ימיין איזה ספרים נכנסים לספרית הכנסת ואיזה ספרים אינם נכנסים.

שאול יהלום: לכן אני מתנגד לחוק.

שאול יהלום: מניסיוני, אחרי הרבה שנים שבכל שנה מנסים להביא את החוק הזה – אחרי הרבה שנים אני אומר לכם:

שאול יהלום: אין הוצאת ספרים שלא מחלקת מכל ספר חדש עשרות אם לא מאות ספרים לכל מיני מקורבים,וזה דבר ידוע.

דוד טל: - - -

שאול יהלום: אני אתן דוגמה: אני הולך לדואר לקחת הפעם ספרים.

שאול יהלום: אני מוצא ספר על ש"ס.

שאול יהלום: שולחים לי בחינם, אפילו לא כתוב מי שולח, ההוצאה שולחת לי.

שאול יהלום: זה מראה.

שאול יהלום: לאחרונה יצאו שני ספרים על ש"ס.

שאול יהלום: אחד של עיתונאי אחד וספר שני של עיתונאי אחר.

שאול יהלום: נניח שנחליט שזה ספר שחברי כנסת צריכים לדעת, ולקרוא.

שאול יהלום: הרי הם לא ייקנו את שני הספרים.

שאול יהלום: אם הם יצטרכו לשלם הם יקנו רק אחד.

רוני בר-און: למה אתה חושב כך?

שאול יהלום: אני בטוח.

רוני בר-און: לא, על תהיה בטוח.

שאול יהלום: הרי אין להם תקציב בלתי מוגבל.

שאול יהלום: אני בא ומבקש – כל שנה חוזרים על זה.

שאול יהלום: אני מציע שנשאיר את העניין הזה כפי שהוא.

שאול יהלום: ההוצאות לא מתמוטטות.

שאול יהלום: לכנסת יש מעמד ממלכתי.

רוני בר-און: דעתך נשמעה, ותוכל להביע אותה גם בהצבעה.

רוני בר-און: אני רק רוצה לומר לך דבר אחד: את נושא בית הספרים הלאומי שמענו, ודנו בו.

רוני בר-און: בית הספרים הלאומי נמצא במרחק פסיעות תמפה.

רוני בר-און: אם יקרה האסון הלא נורמלי, הקטסטרופה הזו שאחד מספרי ש"ס לא יגיעו הנה, ואתה תגיד לספרנית שדווקא אותו אתה צריך, היא תביא לך את הספר מבית הספרים הלאומי.

רוני בר-און: ואם אתה רוצה ללכת לבית הספרים הלאומי.

שאול יהלום: היא לא תביא את הספר לכאן.

רוני בר-און: בסדר, אבל תן לי להגיד לך: אם אתה רוצה ללכת לסיפור בית הספרים הלאומי – גם איתו יש סיפור, כי אותו כבר גם אי אפשר להחזיק, והאוניברסיטה לא רוצה להחזיק אותו, וכבר 10 שנים מנסים להקים איזושהי רשות סטטוטורית, ואף אחד לא רוצה להתעסק עם זה, ואין מה לעשות עם כל הספרים שנצברו שם.

שאול יהלום: היא הנותנת.

רוני בר-און: ופה יושבים ומעלים חגיגה על חשבון כיסם הפרטים של האנשים.

קריאות: - - -

דוד טל: איזו חגיגה?

רוני בר-און: חבר הכנסת טל, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

אבשלום וילן: אני גם כשני קודמיי, בהזדמנות זו רוצה לשאול: ספריית הקונגרס האמריקאי, שהיא הגדולה בעולם, האם היא משלמת עבור הספרים?

דוד טל: לא.

דוד טל: חד משמעית – לא.

דוד טל: מתוך ידיעה.

אבשלום וילן: יש לי הצעה לסדר.

אבשלום וילן: כיוון שאנחנו עכשיו מייבאים שחקן חיזוק בדמותו של פרופ' סטנלי פישר, הייתי מציע שמה שטוב לספרית הקונגרס האמריקאי, שיהיה טוב גם לכנסת ישראל.

אבשלום וילן: אני , באמת, חשבתי בהתחלה – מה זה 25%.

אבשלום וילן: זו לא הבעיה של הכסף.

אבשלום וילן: הבעיה היא פה

רוני בר-און: זה סמלי, שהכנסת – לטעמי, לא נכנסת לכיס של אנשים אחרים, ואם כנסת ישראל סבורה, כמו ששאול יהלום סבור, וגם אני סבור כמוהו, כמו גם דוד טל –שכל ספר צריך להיות פה, אבל לא בחינם, עם כל הכבוד.

רוני בר-און: לא בחינם.

רוני בר-און: אני מסכים לכל מה שאמר יהלום.

רוני בר-און: אני באמת רוצה להשוות את הוורסיות ב-8 הספרים על ש"ס, ואני רוצה שהם יהיו פה, תוך דקה, על שולחני, אבל אני לא רוצה לעשות שימוש בכסף שנלקח ממישהו, ללא רשות.

רוני בר-און: תחשבו רק על הנקודה של הכסף, אל תחשבו על הנקודה של הספרים.

רוני בר-און: לגבי הספרים – נקבל החלטה בכללים שכל ספר יבוא הנה.

רוני בר-און: אבל שישלמו.

אבשלום וילן: אדוני היושב ראש, יש פה באמת נקודה במובן של העלות הכספית, אבל גם מה שאמר חבר הכנסת יהלום – גם אנחנו קצת יודעים, כל אחד מאתנו קרוב, בצורה כזו או אחרת, להוצאות ספרים.

אבשלום וילן: אנחנו יודעים שהעותק הבודד עם הוצאות המשלוח – לא על זה קמה ונופלת אף הוצאה, וגם לא כותר של ספר.

אבשלום וילן: ובכל אופן ישי משמעות ציבורית – ואני פה מסכים עם חבר הכנסת יהלום – שבנושא הזה, שכנסת ישראל מקבלת כל ספר ישראלי-עברי שיוצא - -

רוני בר-און: בחינם?

רוני בר-און: תתייחס רק ללוז המחלוקת בינינו – הכסף.

אבשלום וילן: מבחינת המעמד הציבורי, ומהבחינה הכספית, אני חושב שההסדר ההיסטורי הזה, ויש לי בהחלט הרהורים, אני לא אומר שאין, אבל אם אתה שואל אותי מה אני מחליט, אני - - -

רוני בר-און: בסדר, מאה אחוז.

רוני בר-און: אז תפילו את זה.

רוני בר-און: אפשר גם לתת באופן אישי לכל חבר כנסת עותק מכל כותר.

אחמד טיבי: זה לא אותו הדבר.

רוני בר-און: ואחר כך גם בית בחינם, כדי שיאכסן את כל הכותרים.

רשף חן: רציתי לדעת האם יש איזושהי הערכה כמה זה יעלה.

רוני בר-און: 2 מיליון שקל בשנה מתקציב של 330 מיליון שקל בשנה.

רוני בר-און: ואני מראה לך תוך דקה איך אני מביא את זה מהתקציב, מכסף שבושה וחרפה שמוציאים אותו - - -

אהוד יתום: זה 2 מיליון שקל בשנה – העלות המלאה?

רוני בר-און: לא, זו לא עלות מלאה.

רוני בר-און: אנחנו קובעים פה 25% מהעלות, כולל משלוח – 2 מיליון שקלים.

רוני בר-און: אדמי, כחבר בוועדה שלי של תקציב הכנסת יודע שזה בשבילנו בדיוק דקה למצוא את ה – 2 מיליון שקל האלה, מכסף שכולנו היינו מתביישים להוציא למטרות אחרות.

רוני בר-און: אנשים אומרים שהמצב בהוצאות הספרים הוא לא טוב.

רוני בר-און: הם רוצים לשלוח – זה עניינם.

רוני בר-און: הם רוצים להתאבד, כלכלית – זה עניינם.

רוני בר-און: אנחנו, כגוף ממלכתי, מכיוון שאנחנו מחליטים על זה, אנחנו הם אלה שמחליטים לפתוח את הריץ' רץ' של הכיס שלהם ולהוציא משם את הספר, צריכים לקבל את ההחלטה לא לעשות את זה.

דוד טל: אז תן להם את מלוא הסכום, אל תגזור את ה- 75%.

רוני בר-און: גם אפשרות.

דוד טל: תן להם את מלוא הסכום, אם זה באמת מציק.

רשף חן: אני באמת מתלבט בעניין הזה.

רשף חן: השאלה כאן היא לא שאלה של כסף, לדעתי.

רשף חן: אותם אנשים בסוף כל חודש שולחים צ'ק הרבה הרבה יותר גדול לאוצר המדינה.

רשף חן: מדינת ישראל נכנסת לכיס שלהם ומוציאה ממנו מאות אלפי שקלים, בלי להתבלבל או להרגיש רע.

רוני בר-און: במה?

רשף חן: מס הכנסה.

רשף חן: אנחנו לוקחים מהם כסף, פוגעים בקניינים של האזרחים שלנו כל הזמן.

רשף חן: השאלה היא שאלה עקרונית: קודם כל, האם אנחנו רואים ערך בזה שעם כל הספרים במדינת ישראל , כאן אני מבין שיש קונצנזוס שיש ערך כזה, כי זה לא טריביאלי.

רוני בר-און: אז אומר לך חבר הכנסת יהלום שהוא חושב שכן, אומרת הספרנית שהיא חושבת שכן, אני לא רוצה להתערב בוויכוח הזה.

רשף חן: יפה.

רשף חן: אז בהנחה שאנחנו רואים את הערך הזה, התחושה שלי היא שה- 25 שקלים האלה - -

רוני בר-און: 25%.

רוני בר-און: זה בערך, לפי דעתי, ה- cost שלהם.

רוני בר-און: אני מעריך שזה ה- cost שלהם, give and take, עוד שני אחוז לפה או שני אחוז לשם.

רוני בר-און: אז אני אומר:

רוני בר-און: לפחות שלא ייגרם להם חסרון כיס.

רוני בר-און: שלא ירוויחו, אבל שלא ייגרם חסרון כיס.

רשף חן: אני מבין את מה שאתה אומר.

רשף חן: אני גם מבין את העיקרון הקנייני פה, שהוא נכון.

רשף חן: מצד שני – התחושה שלי היא שזה בטל בשישים.

רוני בר-און: אני מדבר במראית העין – שבא גוף שמקבל החלטה, והוא מקבל את ההחלטה.

רוני בר-און: אם ההחלטה הזו היתה מסורה, נניח, למועצה להשכלה גבוהה, אז הכנסת יכולה לבוא ולצעוק את כל מה שהיא צועקת, והמועצה להשכלה גבוהה היתה מחליטה.

רוני בר-און: אבל הכנסת כאן מחליטה, בשביל עצמה.

רוני בר-און: אני אומר – לצורך מראית עין.

רוני בר-און: אנחנו קונים את הזכות מכוח ההחלטה שלנו.

רוני בר-און: לפי דעתי, בכסף הזה שווה לנו לא להתבזות.

רשף חן: זה לא למען חברי הכנסת.

רשף חן: זה לא ניתן למען חברי הכנסת.

חמי דורון: אדוני היושב ראש- 25% מהתשלום הזה שהוא כביכול תשלום סמלי בעצם בא, באיזה שהוא מקום – אמרת עכשיו מושג "מראית עין"- וזה נכון, כי הוא בא כאילו למרק את המצפון.

חמי דורון: הוא לא העלות הנכונה, הוא לא המחיר.

חמי דורון: אם אנחנו רוצים ללכת על strictly business, אין בעיה – תגבה - -

רוני בר-און: לא נכון.

רוני בר-און: אני לא קונה ב "סטימטצקי", אני לא רוצה לשלם את פער התיווך.

רוני בר-און: אני רוצה שהאדם שמוציא מכיסו את הכסף - -

חמי דורון: זו לא ההגדרה שהגדרת קודם.

חמי דורון: אתה הגדרת קודם את המחיר לציבור.

חמי דורון: המחיר לציבור הוא לא המחיר הסיטונאי, ואפילו לא המחיר לקימונעאי.

חמי דורון: הוא המחיר לצרכן – שאני הולך לקנות ב "סטימצקי" זה בדיוק המחיר.

חמי דורון: אז 25% מהמחיר הזה הוא המחיר שבו אני קונה.

חמי דורון: אז אתה יכול לומר - -

אבשלום וילן: את מחיר העלות שלהם.

אבשלום וילן: הוא צודק.

חמי דורון: לא, זה לא מחיר עלות.

רוני בר-און: אני מדבר רק על מחיר עלות.

רוני בר-און: תקשיב, אני לא רוצה שאדם ישלם בגללי.

אבשלום וילן: הוא הגדיר את זה נכון.

קריאה: לא.

רוני בר-און: מה לא?

רוני בר-און: מאיפה אתה יודע?

רוני בר-און: אני בדקתי את זה.

רוני בר-און: זה מחיר העלות למו"ל.

אבשלום וילן: ספר שעולה 100 שקלים בחנות, 50 החנות קיבלה?

רשף חן: 50% רווח של חנות ספרים?

רוני בר-און: אני בדקתי את זה, אני אומר לך.

רוני בר-און: אני בדקתי את זה עם האנשים.

רוני בר-און: אתם רוצים להתווכח עם עובדה?

רוני בר-און: אתם יכולים להתווכח עם דעה, לא עם עובדה.

רוני בר-און: אתה מתווכח עם עובדה שבדקתי.

חמי דורון: העניין של הרווח של אדם כזה או אחר הוא לא לעניין.

חמי דורון: הנקודה היא פשוטה: או שמשלמים את המחיר, וזה חל לגבי הכל, או שלא משלמים.

חמי דורון: אם מדובר על כותר אחד שיוצא, כותר עברי, זה באמת לא גורם כזה - -

רוני בר-און: איזה כותר אחד, אתה יודע כמה כותרים יוצאים פה, בשנה?

רוני בר-און: מדברים על עותק אחד, לא על כותר אחד.

שי האוזמן: 5,000 כותרים.

שי האוזמן: נעמי קמחי: אנחנו לא לוקחים הכל.

רוני בר-און: סליחה, אני אוציא אותך.

דוד טל: למה?

דוד טל: בגלל שהיא מאירה את עיניהם של חברי הכנסת?

רוני בר-און: חבר הכנסת טל.

רוני בר-און: פעם שניה אני קורא אותך לסדר.

דוד טל: אתה יכול גם פעם שלישית.

רוני בר-און: אני קורא אותך פעם שלישית.

רוני בר-און: נא לצאת, תודה רבה.

דוד טל: תקרא לי להצבעה.

רוני בר-און: נא לצאת.

רוני בר-און: חכה ליד הדלת, אני אקרא לך להצבעה.

דני יתום: אני מבין שהמצב הנוכחי הוא שהכנסת יכולה לדרוש היום כל ספר שאליבא לטעמנו אנחנו זקוקים לו, מבלי לשלם אפילו אגורה אחת.

דני יתום: זה המצב הנוכחי.

רוני בר-און: למעט ספרים שמוחרגים ברשימה, כמו – ספרי בישול, ספרי ילדים, וכיוצא באלה.

שאול יהלום: - - ספרי לימוד.

שאול יהלום: מתמטיקה לבגרות וכיוצא באלה.

דני יתום: אין ספק שההצעה הזאת גם אם היא לא הולכת את כל כברת הדרך היא הולכת כברת דרך מסוימת על מנת לעשות צדק עם המוציאים לאור, מכיוון היא מדברת על כך שהעלות תהיה עלות של 25%.

דני יתום: אני לא בדקתי האם זו העלות למו"ל, אבל אם זאת העלות למו"ל – מקובל עלי הסכום הזה, ואני אתמוך בהצעה הזו, אם זו אכן העלות למו"ל.

דני יתום: האם יש בחדר הזה מישהו שגורס שהעלות האמיתית למוציא לאור היא יותר גבוהה או יותר נמוכה?

רוני בר-און: אני אומר לך שזאת העלות.

רוני בר-און: אם זה 24% או 27% אני לא יודע להגיד, אבל 25% זה מספר עגול.

דני יתום: אם זו העלות, אני חושב שהתיקון הזה הוא תיקון ראוי, צודק, וראוי שאנחנו נאמץ אותו.

רוני בר-און: נשמע עוד חברי כנסת .

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אל"ף – אני שייך למתנגדים לחוק הזה.

אחמד טיבי: אני חושב שכפי שחברי, חבר הכנסת דוד טל התבטא – זה דבר דווקא כבוד שספרים יהיו בספרית הכנסת, ואני לא מבין את הקטנוניות של המו"לים שעל עותק אחד רוצים לחייב בהצעת חוק, תשלום של 25%.

אחמד טיבי: אני רוצה לראות את זה מהזווית ההפוכה: הצעת החוק הזו, אדוני היושב ראש, מחייבת הנחה של 75%, וזו פגיעה בזכות קניין.

אחמד טיבי: הפוך על הפוך.

אחמד טיבי: לכן אני חושב שבסופו של דבר רצוי לדחות את הצעת החוק הזו.

נעמי קמחי: ראשית כל, אני רוצה לומר שאמנם התאחדות המו"לים באה בטענות שהמו"לים - - אבל זה יותר מעניין את הספריה.

נעמי קמחי: באופן כללי אני רוצה להגיד שחייבים לשלוח לנו עותק אחד ורבים מהם שולחים שניים.

נעמי קמחי: אנחנו שואלים מדוע הם שולחים שניים, כשהם לא צריכים, והם עונים שהם רוצים.

נעמי קמחי: יש כאלה ספרים שאנחנו לא צריכים בספריה, והם ממש מבקשים שניקח אותם.

נעמי קמחי: אז זה לא חד משמעי העניין הזה.

נעמי קמחי: עכשיו אני פוחדת שאם אנחנו נגביל את זה בעוד הגבלות ובעוד תשלום, באמת – הספריה תצטמצם, לא יהיה את מגון הספרים.

נעמי קמחי: אנחנו כבר הגבלנו את זה לפי עבודת הכנסת.

נעמי קמחי: עכשיו אני רוצה שרוצים לעשות עוד הגבלות ועוד הגבלות.

נעמי קמחי: בסוף האוסף שיהיה לא יהיה רציני, חוץ מזה שיש לי בעיות כבר היום עם התקציב.

נעמי קמחי: כבר לפני חודשיים אמרו לי שאין לי תקציב בספריה, ושאני לא יכולה לקנות שום ספר.

נעמי קמחי: זאת אומרת, אם לא הייתי מקבלת את עותקי החובה, הספריה היתה משותקת לגמרי.

רוני בר-און: לזה יש פתרון מצוין – שעל כל עותק שהם ישלחו לך הם ישלחו לך צ'ק בגובה מחיר הספר.

רוני בר-און: זה פתרון מצוין.

רוני בר-און: למה לקנוס אותם רק בספר, אם אפשר לקנוס אותם גם בספר וגם בכסף?

נעמי קמחי: אני חושבת שעדיין לא עלה העניין של זכות הקניין והמדתיות.

נעמי קמחי: זו לא מדתיות כזו שממש פוגעת בזכות הקניין.

נעמי קמחי: זה לא עוד שהחוק הזה הוא שכלול לעומת החוק הקודם, שהיה חוק פקודת העיתונות, ואז בכלל חוק הקניין לא היה שייך אליו.

נעמי קמחי: הכנסת הלכה לקראתם.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת טל דיבר כבר.

רוני בר-און: כן, בבקשה, אדוני.

דוד טל: סליחה, אדוני, אתה מחרים אותי?

דוד טל: נשמעו פה דברים, יש לי מה לומר - -

רוני בר-און: שמעתי אותך, אתה מפריע לי.

רוני בר-און: אני אחשוב על זה אם אני רוצה לתת לך לדבר עוד פעם.

מאיר לב-רן: אדוני היושב ראש, ברשותך – אני רוצה להזכיר לכל הנוכחים שמי שחוקק את חוק ההפקדה לכנסת היה דוד בן גוריון ז"ל, משום שהוא לא רק היה אוהב ספר, הוא אמר שאנחנו עם הספר, והעם זה הכנסת.

מאיר לב-רן: כאן זה החלק הערכי של העניין.

מאיר לב-רן: הדבר השני – לא משנה איזה שינויים יהיו ואיזה – יינתנו, למו"לים – עדיין החוק צריך לחייב אותם בהפקדה, אפילו תמורת תשלום, האחריות עליהם ולא על הכנסת, משום שלעקוב אחרי כל הכותרים שיוצאים הכנסת צריכה להחזיק פה מנגנון גדול מאד של אנשים שעוקב אחרי כל ההדפסות.

מאיר לב-רן: לכן חובת ההפקדה צריכה להישאר.

רוני בר-און: על כל זה חשב בן גוריון?

מאיר לב-רן: לא.

מאיר לב-רן: אם בן גוריון היה שומע את זה עכשיו זה היה משהו אחר.

מאיר לב-רן: אני לא רוצה לומר מה הוא היה חושב.

מאיר לב-רן: אבל אני אומר: עדיין, חובת ההפקדה צריכה לחול עליהם, ובקשר לתשלום – הכנסת תכריע.

דוד טל: אדוני היושב ראש, אני מאד מודה לך ומעריך מאד שנתת לי לדבר.

דוד טל: מעבר למה שצוין כאן לגבי חובת הפקדה, אני רוצה לומר: מי שלא רוצה שלא ישלח.

רוני בר-און: אבל אתה מחייב אותו.

דוד טל: נסדר כך שהוא לא יהיה חייב.

רוני בר-און: אז נבטל את החוק.

דוד טל: אם הכנסת מאד תרצה ספר מסוים – היא תשלם מחיר מלא, כדי שלא נצטרך לגזול אותם.

דוד טל: אם נרצה.

דוד טל: אבל אם הוא לא רוצה שהספר שלו יהיה בכנסת – בסדר גמור, אין שום בעיה

רוני בר-און: ההצעה של חבר הכנסת דוד טל אומרת, בקיצור, לבטל את החוק.

רוני בר-און: אם הכנסת רוצה היא תרכוש את הספר.

דוד טל: ומו"ל שירצה להעביר לכנסת יעביר על דעתו - -

רוני בר-און: אני מבין את הצעתך – לבטל את החוק.

רוני בר-און: אנחנו עכשיו ניתן לנגזלים את זכות הדיבור.

מיבי מוזיר: אני מציע שמר שי האוזמן, יושב ראש התאחדות המו"לים – ידבר.

רוני בר-און: בבקשה.

רוני בר-און: אתם גם לא מסכימים להצעה?

רוני בר-און: 25% זה בסדר?

שי האוזמן: ההצעה כפי שהיא מוצעת, לשלם תמורה, היא הצעה מקובלת, קודם כל, ואני חושב שהיא הצעה ראויה.

שי האוזמן: הנושא של ה- 25% - אני לא יכול לקבל החלטה חיובית לבד, אני חייב לקבל החלטה במוסדות שלי, ואנחנו נעשה את זה בזריזות, אלא אם כן יש הצעה אחרת.

רוני בר-און: שמעת את הדעות האחרות, כמובן.

שי האוזמן: לדידנו, אם היה מתבטל החוק היינו שמחים יותר, ואני לא רוצה להיכנס לכל הטיעונים של גזל או לא.

שי האוזמן: זה כבר נאמר יותר מפעם אחת.

מיבי מוזר: אני רוצה להעיר הערה אחת: ספרית הקונגרס בארצות הברית היא הספריה הלאומית, כמו שיש כאן.

מיבי מוזר: היא מקבלת את העותקים.

מיבי מוזר: היא גם רושמת זכויות יוצרים.

מיבי מוזר: אם ספרית הכנסת רוצה להפוך לספריה לאומית – אז אין בעיה.

מיבי מוזר: אנחנו מכבדים את זה שיש לשמר את המורשת הלאומית או לספק ספרים לספריה הלאומית.

מיבי מוזר: אין לנו ויכוח על זה.

מיבי מוזר: הוויכוח של התאחדות המו"לים ושל המו"לים ברובם היא על כך שבאים ומטילים עליהם חובה שלא קיימת על אף בעל מקצוע אחר.

מיבי מוזר: אין יצרן שולחנות או יבואן מכוניות, או רופאים – לא חייבים לתת שום דבר לכנסת בחינם.

מיבי מוזר: כאן קבעו הוראה מיוחדת, שהיא חריגה.

מיבי מוזר: רוב המדיניות התרבותיות בעולם – זה לא קיים בהן, אלא אם כן ספרית הפרלמנט היא גם הספריה הלאומית.

נעמי קמחי: זה לא נכון.

נעמי קמחי: זה דווקא ברוב – קיים.

מיבי מוזר: יש סקירה שלכם, סקירה של הכנסת, שעשתה אותה - - של משרד המשפטים, וברוב מדינות העולם, הדבר הזה הוא - -

דוד טל: אבל אנחנו עם הספר, אתה יודע.

דוד טל: כל ספר צריך פעמיים.

רוני בר-און: אתה רוצה עוד דחייה?

רוני בר-און: או שאתה רוצה שאני אציע?

רוני בר-און: יש הצעה אחת של חבר הכנסת דוד טל לבטל את החוק.

רוני בר-און: יש הצעה שניה, שלי, לשלם לכם את מה שאני רוצה כ cost פלוס משלוח, ושהכנסת, כמובן, לא חייבת לקבל כל דבר.

גדעון סער: אדוני היושב ראש – האם תוכל לתמצת את הדילמה שיש פה?

רוני בר-און: הסברתי.

רוני בר-און: אנחנו היום לוקחים מהם כל דבר, פרט לדברים שהם מוחרגים, כמו ספרי בישול, ספרי לימוד וספרי ילדים.

רוני בר-און: זה הרבה מאד, שמעת.

רוני בר-און: 5,000 כותרים לשנה.

רוני בר-און: אתה מקבל עותק חינם, כולל המשלוח, על חשבונם.

רוני בר-און: הם צריכים להביא את זה הנה.

רוני בר-און: אני אומר שלדעתי זה מיותר.

רוני בר-און: אני הצעתי לשלם להם 25% ממחיר הספר לצרכן, וזה, להערכתי, אחרי בדיקה שעשיתי, מחיר העלות שלהם, כאשר המשלוח גם לא יהיה על חשבונם.

רוני בר-און: ההערכה התקציבית שעשיתי, אחרי בדיקה עם הספריה ועם החשבות, שזה עולה לשקל לכל היותר 2 מיליון שקל.

קריאה: לשנה?

רוני בר-און: לשנה.

רוני בר-און: אומר לי דוד לב שזה לא יגיע ל- ¾ מיליון שקל בשנה.

רוני בר-און: אני מוצא את זה בקלי קלות בתקציב הכנסת.

רוני בר-און: הבעיה היחידה שלי היא שאנחנו גם הגוף הנהנה מזה, וגם הגוף המחליט בזה.

רוני בר-און: אמרתי שאם היתה מחליטה על זה המועצה להשכלה גבוהה, או איזושהי רשות אחרת, שמזכה את הכנסת במתנת החינם הזו, לא היתה לי בעיה.

דוד טל: מה דוד לב אומר?

רוני בר-און: דוד לב אומר לבטל, שהכנסת תזמין מה שהיא רוצה, ותשלם מחיר מלא.

קריאה: ואז זה יעלה לכנסת יותר.

רוני בר-און: בוודאי.

דוד טל: אם הכנסת תרצה.

דוד טל: ואני סבור שכל מו"ל ירצה שהספר שלו יהיה כאן, בספריה.

רוני בר-און: ויש, כמובן, את הצעתם של שאול יהלום ושל אחמד טיבי – שלא לשנות את המצב הקיים.

דוד טל: אני מוריד את הצעתי ומצטרף אליהם.

רוני בר-און: אז אנחנו נקיים את ההצבעה כשאני אחליט, אחרי שיחה עם יושב ראש הכנסת.

רוני בר-און: אני מודה לכם.

רוני בר-און: המלצה על מינוי יושב-ראש לוועדת הכספים

רוני בר-און: אנחנו עוברים לדון בשני דברים שהם דחופים יותר.

רוני בר-און: כפי שאתם יודעים, הורכבה אתמול ממשלה חדשה בישראל, שכולנו, אבל כולנו מאחלים לה הצלחה גדולה.

רוני בר-און: יושב ראש ועדת הכספים מונה אתמול לתפקיד שר התיירות, ואנחנו חייבים לבחור היום יושב ראש חדש לוועדת הכספים.

רוני בר-און: על פי תקנון הכנסת, ועדת הכנסת היא זו שממליצה בפני הוועדה הקבועה את היושב ראש המוצע שלה, בהתאם לסעיף 10(א) בתקנון, שזו לשונו: "ועדה קבועה תבחר לה יושב ראש מבין חבריה, לפי המלצת ועדת הכנסת".

רוני בר-און: קיבלתי פה את מכתבו של יושב ראש הקואליציה, כי בהתאם להסכם הקואליציוני עם סיעת "יהדות התורה" – "אודה לך אם תביא בפני ועדת הכנסת הצעה למינויו של חבר הכנסת יעקב ליצמן מסיעת "יהדות התורה" לתפקיד יושב ראש ועדת הכספים.

אבשלום וילן: רק הערה לסדר- אברהם הירשזון מחזיק גם בעוד תפקיד: יו"ר הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון.

רוני בר-און: דיה לצרה בשעתה, דיה לשמחה בשעתה.

רוני בר-און: אנחנו נחליט.

רוני בר-און: כרגע אנחנו לא רוצים לשבש את עבודתה של ועדת הכספים.

אבשלום וילן: אני מעיר את זה מסיבה מאד פשוטה – כי אם מחר עובר התקציב בקריאה הראשונה, הוועדה המשותפת צריכה לשבת, שלא יקרה מה שקרה לפני שנה.

רוני בר-און: תקציב הביטחון בדרך כלל מתיישב יום- יומיים-שלושה אחרי שדנים בדברים אחרים.

רוני בר-און: ההערה במקומה, ואנחנו נטפל בעניין.

רוני בר-און: אנחנו לא סיימנו בעניין הזה.

רוני בר-און: תכף נעבור גם לוועדת הכלכלה, וזה קצת יותר מורכב, כפי שאסביר בהמשך.

רוני בר-און: אני מציע, אפוא, ואני מציע להתאחד קואליציה-אופוזיציה, בלי חוכמות, כפי שאנחנו עושים תמיד.

רוני בר-און: אני הפסקתי את הדיון כדי להעביר את זה עכשיו, לא כדי להתווכח אתכם.

רוני בר-און: אני מציע, ואני חוזר על בקשתי: נעשה את זה באופן ממלכתי, כפי שאנחנו תמיד עושים במסגרת ועדות מסדרות בעניינים מהסוג הזה, ונתאחד קואליציה ואופוזיציה.

רוני בר-און: הצעת ההחלטה שלי אומרת: ועדת הכנסת ממליצה לוועדת הכספים לבחור בחבר הכנסת יעקב ליצמן כיושב ראש ועדת הכספים.

רוני בר-און: מי בעד הצעתי?

רוני בר-און: תכניסו את חבר הכנסת דוד טל.

רוני בר-און: נא למנות.

רוני בר-און: הצבעה בעד ההחלטה – 12 נגד- אין נמנעים – אין

רוני בר-און: 12 בעד, בלא מתנגדים ובהימנעות של שניים קבעה ועדת הכנסת שהיא ממליצה בפני ועדת הכספים לבחור בחבר הכנסת יעקב ליצמן כיושב ראש ועדת הכספים.

רוני בר-און: אני נותן אפשרות להסביר את ההימנעות, בקצרה.

רשף חן: מעבר לבעיה הפוליטית, שאני לא מתכוון להרחיב בה, אני חושב שבסיטואציה שנוצרה עכשיו בכנסת, מין הראוי היה לחזור לתהליך של ואעדה מסדרת ולעסוק במינויים, כי כל הוועדות הן בעת ובעונה אחת.

רשף חן: ההימנעות היא איזשהו סוג של מחאה כנגד זה שאנחנו הולכים פה בשיטת הסאלמי - - -

גדעון סער: איזה סאלמי?

גדעון סער: איזה שטויות - - - למה אתם תמיד יודעים להזיק לעצמכם?

רשף חן: אני חושב שאנחנו צריכים, בהקדם האפשרי, לשבת, להגיע להסכמות כלליות - - -

רוני בר-און: נעשה את זה.

רוני בר-און: אי אפשר לשתק עבודה, כרגע.

קריאה: ועדה מסדרת זה רק - -

גדעון סער: הוא רוצה שתהיה ועדה מסדרת, כי הוא רוצה - - -

רוני בר-און: תפסיקו, אני אחזור לנושא הקודם.

רוני בר-און: אתה ביקשת לעשות את זה בתוך - - -

דוד טל: יושב ראש הקואליציה חסין מפני קריאות לסדר?

רוני בר-און: חבר הכנסת טל, נא לצאת החוצה.

רוני בר-און: אתה מורחק מהדיון.

רוני בר-און: אני אכניס אותך להצבעה.

דוד טל: אבל זה דיון חדש.

רוני בר-און: חבר הכנסת טל - - -

דוד טל: כך אתה מתמודד עם הערות של חברי הכנסת?

רוני בר-און: אין לי יכולות יותר טובות, אני מצטער.

רוני בר-און: העניין הבא הוא ועדת הכלכלה.

רוני בר-און: לוועדת הכלכלה אין כרגע מועמד ליושב ראש קבוע, ומכיוון שכך צריך למנות לה יושב ראש זמני.

רוני בר-און: אבל התקנון לא מכיר את הסיטואציה הזו, ולכן, כדי לפתור את הבעיה, אנחנו צריכים לקבל החלטה על פי סעיף 147 לתקנון שעוסק בפתרונות לבעיות שהתקנון לא צפה אותן – סעיף סל, שאומר שבכל מצב כזה וכזה, תחליט ועדת הכנסת אד הוק.

ארבל אסטרחן: כתקדים.

רוני בר-און: כתקדים.

רוני בר-און: ואני מציע שני דברים: קודם כל, שנקבל את התקדים שאני אציע עכשיו וגם שנהפוך את זה לתקנון, כי כל פעם שאנחנו מוצאים שהתקנון שותק, ואנחנו מחפשים ועושים תקדים – אם התקדים טוב כדאי להפוך אותו לחלק מהתקנון.

רוני בר-און: אני מציע, איפא, שבשלב הראשון נקבל את ההחלטה הבאה: מונה יושב ראש ועדה לשר או לסגן שר, או חדל מסיבה אחרת לכהן כיושב ראש ועדה במהלך כהונת הכנסת, רשאית הוועדה לבחור יושב ראש זמני מבין חבריה, בדרך האמורה בסעיף 10(א), כפי שהיא קובעת יושב ראש קבוע, ויהיו לו, עד שייבחר יושב ראש קבוע, כל סמכויות היושב-ראש.

רוני בר-און: מה שאומר שאם אנחנו מקבלים את ההחלטה הזו, מייד אנחנו יכולים לעשות, לגבי ועדת הכלכלה, מה שעשינו כרגע לגבי ועדת הכספים.

רשף חן: יש איזושהי תקופת זמן לזמן הזה?

רוני בר-און: עד שיתמנה היושב ראש הקבוע.

קריאה: זה יכול להיות עד סוף הקדנציה.

רוני בר-און: מה זה משנה?

רוני בר-און: אבל זה לא יהיה, כי הכוחות הפוליטיים ישחקו שזה לא יהיה.

רשף חן: מה ההבדל בין זה לבין מינוי קבוע של בן אדם ואחר כך - - -

רוני בר-און: כי הוא ממלא מקום.

רוני בר-און: יכול להיות ל- 10 ימים, ואז ועדת הכנסת מחליטה על יושב ראש קבוע, ואין לו יותר standing.

רוני בר-און: לא צריך להדיח אותו, לא צריך לעשות לו איזה מעשה הדחה.

חמי דורון: הנכון יותר הוא לבוא ולומר שאולי תהיה תקופה עד לא יותר מ- -

רוני בר-און: הסיטואציה היום אומרת שאם יש יושב ראש לוועדה ונבצר ממנו – הוא יכול - - -

גדעון סער: מה יקרה אם לא נמנה?

גדעון סער: הרי תוך כמה ימים ימונה חבר ש"ס שיודיעו לנו את שמו - -

רוני בר-און: אבל אין יושב ראש.

רוני בר-און: מי ייכנס לוועדה מחר?

רוני בר-און: יש עבודה בוועדה.

רוני בר-און: מי יכול לעשות אותה?

גדעון סער: אבל נגיד – מה יקרה אם יומיים לא יהיה יושב ראש?

רשף חן: אולי נמנה לשבועיים, ונראה: אם עוד שבועיים עדיין תהיה בעיה, נתמודד אתה.

רשף חן: רוב הסיכוי שלא תהיה בעיה.

רוני בר-און: אני חשבתי גם על - - , אני לא רואה עם זה בעיה.

דוד טל: אבל למה לא לפתור את זה מהיסוד?

ארבל אסטרחן: התעוררה פה שאלה שהתקנון ממש לא נותן לה מענה.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת – גם לשבועיים צריך איזושהי החלטה, פה - --

רוני בר-און: אז הוא אומר – מה שאת אומרת פה, עד לבחירת היושב ראש, לא יותר משבועיים.

רוני בר-און: אתה רוצה שנכניס שבועיים?

רשף חן: זה כר עכשיו בתקנות.

רוני בר-און: לא, זה כשנבצר ממנו.

רשף חן: נבצר ממנו – הוא שר.

רוני בר-און: לא, זה לא שנבצר ממנו.

רוני בר-און: הוא יכול להגיד שהוא לא רוצה להיות שר.

רוני בר-און: הפרשנות של הלשכה המשפטית היא שאם הוא מונה לשר או לסגן שר זה לא אומר שנבצר ממנו.

רוני בר-און: היא

רשף חן: - - -

רוני בר-און: ביקשתי חוות דעת והלשכה המשפטית לא מפרשת "נבצר ממנו" שהוא מונה לשר או לסגן שר.

רוני בר-און: אני לא אלך נגד חוות הדעת הזו, גם אם אני חושב אחרת.

רוני בר-און: אתם רוצים להגביל את זה לשבועיים?

רוני בר-און: זה מפריע לך?

גדעון סער: ומה נעשה עושה שבועיים?

רוני בר-און: אני גם לא רוצה להגביל לשבועיים.

חמי דורון: אפשר להגביל את זה גם לחודש, שזו איזושהי תקופה הגיונית.

רוני בר-און: הרי הכוחות הפוליטיים יהיו כאלה שהם ירצו יושב ראש קבוע, והם יקצרו את שעון החורף.

רוני בר-און: חמי דוורן: ואם הכוחות הפוליטיים יהיו כאלה שאתה נמצא במבוי סתום?

אבשלום וילן: עוד חודש יאריכו את זה בעוד חודש.

רוני בר-און: אז כל חודש אתה רוצה להאריך בעוד חודש?

אבשלום וילן: לא, אני נגד הקיצור.

שאול יהלום: אפשר לשאול?

שאול יהלום: עד מתי הוא ממלא מקום?

רוני בר-און: עד שנבחר יושב ראש קבוע.

שאול יהלום: על ידי מי?

שאול יהלום: על ידי ועדת הכנסת, או - - ?

רוני בר-און: על ידי ועדת הכנסת והוועדה שלו.

רוני בר-און: כמו שעשינו עכשיו עם ליצמן – המלצה וועדה.

שאול יהלום: עשינו את זה בגלל שהתפנה המקום.

רוני בר-און: אותו הדבר.

רוני בר-און: האדם –איננו.

שאול יהלום: השאלה היא האם לא יורד שום דבר מהסמכות, כאילו האדם איננו.

רוני בר-און: האדם איננו.

רוני בר-און: הוא רק מנהל את ישיבות הוועדה.

רוני בר-און: אין לו סטטוס, אין לו קביעות.

רוני בר-און: זה ברור לחלוטין.

יורי שטרן: אני הייתי מציע להגביל את זה לתקופה יותר ממושכת – עד 3 חודשים.

גדעון סער: הוא ימונה בשבוע הבא, תהיו בריאים כולכם.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: הבנתי.

רוני בר-און: על העיקרון אין לנו בעיה.

רוני בר-און: יש לנו פה שתי הסתייגויות, תכף נצביע עליהן.

רוני בר-און: חבר הכנסת יורי שטרן רוצה להגביל ל- 3 חודשים.

יורי שטרן: ואם לא ימונה עד אז – הוא הופך להיות קבוע.

רוני בר-און: מי בעד ההסתייגות של יורי שטרן?

רוני בר-און: הצבעה בעד ההסתייגות – 1 נגד- רוב

רוני בר-און: ההסתייגות נפלה.

רוני בר-און: מי בעד ההסתייגות של חברי הכנסת חמי דורון ורשף חן, שזה יהיה לשבועיים בלבד?

רוני בר-און: הצבעה בעד ההסתייגות של חברי הכנסת חמי דורון ורשף חן – 2 נגד ההסתייגות – רוב

רוני בר-און: ההסתייגות של חברי הכנסת חמי דורון ורשף חן – נפלה.

רוני בר-און: אנחנו קוראים את ההחלטה שלנו, ואנחנו מאשרים אותה גם כהחלטה לצורך הדיון הזה וגם כהצעה לתיקון התקנון: מונה יושב ראש ועדה לשר או לסגן שר, או חדל, מסיבה אחרת, לכהן כיושב ראש ועדה במהלך כהונת הכנסת, רשאית הוועדה לבחור יושב ראש זמני מבין חבריה, בדרך האמורה בסעיף 10(א) לתקנון, ויהיו לו, עד שייבחר יושב ראש קבוע, כל סמכויות היושב ראש.

רוני בר-און: מי בעד התיקון הזה?

רוני בר-און: הצבעה בעד התיקון – 10 נגד- 2

רוני בר-און: ברוב דעות – העניין אושר.

רוני בר-און: גם אד הוק לעניין הספציפי, וגם כהצעה.

רוני בר-און: כותב לי, אפוא, שלום שמחון, שהיום בבוקר הוא כבר השר לאיכות הסביבה, ושהיה עד אמש יושב ראש ועדת הכלכלה, כהאי לשנא: "שלום רב.

רוני בר-און: אבקש את אישורה של ועדת הכנסת למינוי חבר הכנסת איתן כבל כממלא מקום יושב ראש ועדת הכלכלה, עד למינוי יושב ראש קבוע".

ארבל אסטרחן: קראנו לו עכשיו יושב ראש זמני, לא ממלא מקום.

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: אנחנו ממנים אותו כיושב ראש זמני, עד למינוי יושב ראש קבוע.

דוד טל: הוא מועמד יחיד.

קריאה: הזמנתם אנשים להגיש מועמדות?

רוני בר-און: זה לא מכרז, באמת.

רוני בר-און: אנחנו עוברים לסעיף 10(א), חזרה לתקנון, ואני מציע כי ועדת הכנסת תמליץ בפני ועדת הכלכלה לבחור כממלא מקום זמני - -

ארבל אסטרחן: יושב ראש זמני.

רוני בר-און: יושב ראש זמני לוועדת הכלכלה עד למינוי יושב ראש קבוע את חבר הכנסת איתן כבל.

רוני בר-און: מי בעד ההצעה?

רוני בר-און: הצבעה בעד ההצעה למנות את איתן כבל כיושב ראש זמני של ועדת הכלכלה – רוב נגד – אין נמנעים – אין

רוני בר-און: פה אחד קבענו את ההצעה.

רוני בר-און: אושר.

גדעון סער: אני רוצה להוסיף משפט, לפרוטוקול, שברגע שתודיע לי סיעת ש"ס את שם המועמד מטעמה לתפקיד היושב ראש, זה יובא ללא דיחוי לוועדת הכנסת.

גדעון סער: בעניין זה שוחחתי אמש עם יושב ראש ש"ס, ומאחר שלא ניתנה תשובה, עשינו את זה רק כדי שלא יהיה ואקום, אבל ברגע שיימסר שם מטעם סיעת ש"ס זה יובא מייד.

גדעון סער: בקשת חבר הכנסת איוב קרא להקדמת הדיון בהצעת חוק פיצוי לאזרחים ישראלים שריצו עונש מאסר עקב חשד לפעילות בטחונית למען ישראל, התשס"ה-2004 (פ/3035)

רוני בר-און: חבר הכנסת קרא, יש לך בקשה לפטור מחובת הנחה.

רוני בר-און: אין לנו קוורום.

שאול יהלום: אנחנו באמצע דיון, אדוני היושב ראש.

רוני בר-און: אני יודע.

רוני בר-און: אין לו קוורום.

רוני בר-און: תן לי לנהל את הישיבה, בטובך.

רוני בר-און: אני מודיע לחבר הכנסת קרא שיושב פה וממתין לקוורום, שאין לו קוורום, שחבל על הזמן שלו.

רוני בר-און: למה אתה כל הזמן מעיר?

רוני בר-און: מה אתה רוצה לעשות עכשיו?

גדעון סער: אני מציע להעביר את זה ליום שני בבוקר.