ועדת הכנסת, כנסת 16, פרוטוקול מספר 85, 2003-12-31 09:00

רוני בר-און: בוקר טוב.

רוני בר-און: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת, ישיבה מס' 85.

רוני בר-און: על סדר היום שלנו מספר עניינים כפי שהיו בסדר היום וכמה עניינים שנוספו לסדר היום.

רוני בר-און: הדיון הראשון עניינו הצעת חוק (תיקון-חתימה על הצהרת אמונים) של חבר הכנסת איוב קרא, הכנה לקריאה ראשונה.

רוני בר-און: חבר הכנסת קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו באה לתת בשידור ישיר גושפנקא לכל מי שנכנס לבית הזה.

איוב קרא: חשוב מאוד שכבל עם ועדה יראו שהוא שייך לבית הזה, נאמן לבית הזה, הוא רוצה בטובת הבית הזה, ושהוא מייצג את העם ערבים כיהודים שכאן במדינת ישראל.

איוב קרא: חשוב שהדברים האלה יראו בשידור ישיר את הדברים האלה כדי לחזק את הבית הזה וכדי לא להשאיר סימני שאלה בנאמנות לבית הזה ולא למקום אחר.

איוב קרא: מה שקורה עכשיו הוא שלפעמים לא שומעים את מי שנשבע.

איוב קרא: אולי מה שקורה עכשיו הוא טוב למה שהיה לפני עשר-עשרים שנה.

איוב קרא: אבל, בעקבות מה שקרה בשנים האחרונות חשוב מאוד שמי שנכנס לבית הזה יחתום בשידור ישיר ו ויראו שהוא נאמן לבית הזה.

איוב קרא: חשוב מאוד לתת גושפנקא לנאמנות לבית הזה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: האם מישהו רוצה להתייחס?

רוני בר-און: חברת הכנסת איציק, בבקשה.

דליה איציק: אני לא מבינה את ההצעה הזו.

דליה איציק: מה זאת אומרת: "מוצע להדגיש את מחויבותו של חבר הכנסת לתוכן הצהרת האמונים וכו'"?

רוני בר-און: אומר חבר הכנסת איוב קרא שהצהרה בעל פה לא מספיקה אלא שצריך גם לעלות ולהצהיר או לחתום על הצהרה בכתב, כמו שעושים שרים.

רוני בר-און: הוא רוצה להוסיף לזה איזשהו נופך, לרבות העוצמה.

רוני בר-און: אני אתן לך דוגמא מהחיים המשפטיים שאני ואת מכירים במקצת, הסכמים בעל פה והסכמים כתובים, וכאשר מדובר ממש בדברים שלא מוכנים לקבל הסכם בעל פה - - -

דוד טל: זה ממש לא דומה, אדוני היושב ראש.

דוד טל: אם אני מצהיר בפני בית משפט - - -

רוני בר-און: תודה רבה שאתה מתפרץ.

דוד טל: אדוני, האם אתה רוצה להוציא אותי?

דוד טל: אדוני רוצה להוציא אותי אז תעשה את זה עכשיו כדי ששנינו לא נהיה שותפים לביזיון הבא.

רוני בר-און: אני מבקש ממך להפסיק, לא להיכנס לדבריי.

דוד טל: אני רק הערתי לאדוני.

רוני בר-און: אני מבקש ממך להפסיק.

רוני בר-און: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

דוד טל: האם אתה קורא אותי לסדר גם בפעם השנייה?

דוד טל: עם כל הכבוד, אני חושב שזה לא דומה.

דוד טל: יש הערות שאדוני מקבל מחברי כנסת אחרים וכל פעם שאני פוצה את הפה אז אדוני מתנפל עליי בחמת זעם שפוכה על פניו.

דוד טל: אני לא יודע במה חטאתי, אדוני.

דוד טל: אולי אדוני יאמר לי במה חטאתי, מה פשעי ומה חטאתי.

רוני בר-און: אתה פעם אחר פעם כשאתה רוצה להתחמק מהצבעה עושה פרובוקציה כדי שיוציאו אותך.

רוני בר-און: בפעמים הקודמות גם אמרת לי את זה.

רוני בר-און: אני מציע לך, תפסיק את הפארסה הזו.

דוד טל: אדוני, הפעם אני מתכוון להצביע איתך ויש לך בעיה עכשיו.

רוני בר-און: חרף זאת אני אוציא אותך אם תפריע.

דוד טל: אני לא מאמין שתעשה את זה.

רוני בר-און: אני אוציא אותך אם תפריע .

דוד טל: אני לא מאמין, כי אני לא מוותר על זכותי להעיר הערה כפי שאנשים אחרים מעירים הערה.

רוני בר-און: חברת הכנסת איציק, האם את סיימת?

דליה איציק: לא, אתה היית באמצע הסבר.

רוני בר-און: אני לא רוצה להסביר כי אנשים פה לא רוצים לשמוע וזה מפריע.

דליה איציק: לא, אני רוצה באמת לשמוע.

רוני בר-און: אין לי עניין להסביר את זה, תודה רבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת יתום, בבקשה.

דני יתום: אני חושב שיש במקרה הזה מקום לתת משקל גדול מאוד למסורת שקיימת כבר עשרות רבות של שנים, כמה שזה קיים.

דני יתום: על מנת לעשות שינוי בנושא שיש בו גם מהות וגם טקסיות, צריכים סיבה מאוד טובה.

דני יתום: אני לא רואה את ההבדל הגדול אם חבר כנסת מצהיר בעל פה ואם הוא גם חותם על הנייר.

דני יתום: אני חושב שמרגע שחבר כנסת מתחייב בעל פה קבל כל הציבור בבית, הדבר הזה מחייב בדיוק כאילו הוא חתם על נייר, כך אני מרגיש לפחות לגבי עצמי.

דני יתום: על כן, אני חושב שאין סיבה מספקת לעשות את השינוי הזה.

דני יתום: כמובן שהייתי מקבל את הדבר הזה אילו כך הייתה מסורת הרבה שנים.

דני יתום: אני לא חושב שיש סיבה מספקת לעשות את השינוי.

רוני בר-און: סגן היושב ראש, חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: התמזל מזלי גם בהשבעה כשר וגם בהצהרת אמונים כחבר כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין שיכולים לדבר פה על כל מיני זרמים ומה גורם לשינוי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, אם אתם שואלים אותי, יש הרבה יותר מעמד ותוקף והייתי אומר אפילו התרגשות, בהצהרת אמונים כשר כולל חתימה על טופס שמביא לך מזכיר הכנסת, לעומת לא הצהרה של חבר כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא מדייקים כאן, חבר כנסת לא מצהיר שום דבר, לא עולה לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: קוראים את ההצהרה ואז אומר חבר הכנסת: מתחייב אני.

יולי יואל אדלשטיין: אם אתם שואלים אותי, ודאי שזה תקף, אני מסכים עם כל מילה של חבר הכנסת דני יתום.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שזה לא תקף לא פחות, אנחנו לא מדברים על הצד המשפטי.

יולי יואל אדלשטיין: אם אנחנו עוסקים בתדמיתה של הכנסת כדי למנוע זילות הכנסת, אני חושב שהצעד הזה יכול להיות צעד מבורך בכיוון הנכון, לתת יותר טקסיות, יותר מעמד, ואפילו יותר רגש בעניין הזה של הצהרת אמונים בכנסת, תודה.

רוני בר-און: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: המסורת שדיבר עליה חבר הכנסת דני יתום היא לא מסורת סתם בעלמא.

מוחמד ברכה: השבעת הממשלה שונה מהשבעת חבר הכנסת כיוון שהממשלה היא רשות מבצעת.

מוחמד ברכה: הגדרה של הכנסת לעומת זאת היא אחרת.

מוחמד ברכה: אני חושב שהאמירה "מתחייב אני" היא מעין חתימה וחתימה קבל עם ועדה.

מוחמד ברכה: אבל אדוני היושב ראש, אני רוצה לדבר גם על הצד הטכני.

מוחמד ברכה: טקס השבעת הכנסת הוא טקס שהנשיא מכבד אותו בנוכחותו וגם התקשורת, ויש הרבה אורחים.

מוחמד ברכה: הטקס הוא טקס קומפקטי, הוא מסתיים לאחר חצי שעה.

מוחמד ברכה: יודעי דבר אומרים שתהליך של החתמת חברי הכנסת הוא תהליך שיכול לקחת שעות.

רוני בר-און: שעה וחצי.

מוחמד ברכה: שעתיים.

רוני בר-און: בסדר, נתפשר איתך.

רוני בר-און: שאלתי את סגן המזכיר וקיבלתי תשובה.

מוחמד ברכה: זה ימוסס את הטקס, יהיו שם הרי אורחים רבים.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה מיותר.

מוחמד ברכה: לו היה קורה משהו שמחייב הליכה לכיוון הזה אז אין שום ספק.

מוחמד ברכה: אבל, לא קרה שום דבר שמחייב לשנות כאן סדרים.

מוחמד ברכה: לכן, אני חוב שזה פשוט מיותר ומה שיש הוא מספיק מכובד.

מוחמד ברכה: הוא יוצר רושם מספיק טוב.

מוחמד ברכה: יש בו גם מספיק מחויבות של חברי הכנסת, תודה רבה.

רוני בר-און: חברת הכנסת גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: בניגוד לחבר הכנסת ברכה, אני חושבת שלא מדובר בעניין טכני.

זהבה גלאון: העניין הטכני הוא פחות חשוב.

זהבה גלאון: אני לא מבינה למה קפץ חבר הכנסת קרא?

זהבה גלאון: תדמיתה של הכנסת?

איוב קרא: כן, תדמיתה של הכנסת מאוד ירד.

זהבה גלאון: קודם כל תפסיקו להצביע הצבעות כפולות ואחר כך נשמור על תדמיתה של הכנסת.

זהבה גלאון: החתימה הזאת היא על הקרח.

זהבה גלאון: יש כאן מסורת של 55 שנה.

זהבה גלאון: כשנהיה שרים וימנו אותנו לשרים וכשתהיה לנו מחויבות, וכדי שלא נברח, אז אולי נשקול לחתום.

רוני בר-און: אני רוצה לשרש כאן שגיאה שנמצאת על השולחן.

רוני בר-און: גם השרים לא מצהירים על-פי חוק.

רוני בר-און: לפי סעיף 14 מצהירים, אבל החתימה היא מנהג.

רוני בר-און: החתימה של השרים היא לא מעשה חקיקה, היא נוהג.

זהבה גלאון: בסדר, אבל משנקבע נקבע, והעניין הזה הוא חלק ממסורת.

זהבה גלאון: אני חושב שאימוץ של הצעה כזאת הוא בבחינת חרב פיפיות.

זהבה גלאון: זה בדיוק עושה את הפעולה ההפוכה.

זהבה גלאון: האם זה שאנחנו נחתום הוא זה שיציל עכשיו את כבודה של הכנסת?

איוב קרא: זה ישפר.

זהבה גלאון: במה זה ישפר?

רוני בר-און: חבר הכנסת שאול יהלום, בבקשה.

שאול יהלום: אני רוצה להעיר שלוש הערות.

שאול יהלום: ראשית, מעל לדוכן קמתי והתנגדתי לחוק.

שאול יהלום: אני חושב שמסורת צריך לקיים.

שאול יהלום: תחשבו על כל המשפחות עם הילדים, בתוכם ילדים קטנים, שישבו עד סוף שעתיים.

שאול יהלום: הרי הנשמה תצא להם.

שאול יהלום: במקום שזה יהיה טקס שמח ומכובד, זה יהיה טקס של טרחנות.

שאול יהלום: ולכן אני אומר ואני קורא לחבר הכנסת, בדיוק הפוך.

שאול יהלום: אנשים ישבו כאן שלוש שעות ויקללו בסוף את שאר הטקס ואת שאר הדברים.

שאול יהלום: שנית, אם יש טעם בכלל זה רק אם אדם יקריא מעל לדוכן כמו שר ושכולם רואים, ואחר זה הוא חותם, ולא רק אם הוא יחתום.

שאול יהלום: זה לוקח באמת שעתיים וחצי, צריך לקחת את זה בחשבון.

שאול יהלום: אפשר ללכת לפרוטוקול הכנסת ולראות כמה זמן זה לקח לעשרים שרים, ולהכפיל את זה ב-6.

שאול יהלום: לא צריך לעשות כאן השערות גדולות, אפשר לדעת את העניין.

שאול יהלום: לעצם החוק, במידה והחוק יתקבל צריך להבין שהחוק לקוי בזה שהוא לא אומר מה עושה היושב ראש.

שאול יהלום: חוק-היסוד בכנסת יש בו שני שלבים.

שאול יהלום: השלב הראשון זה פותח הישיבה: משפתח הוותיק בחברי הכנסת את ישיבת הראשונה, יצהיר את הצהרת האמונים של חברי הכנסת ואז נוצר תהליך שהוא קורא לכולם.

שאול יהלום: החוק הזה מדבר רק על ה-119, הוא לא מדבר על הראשון.

שאול יהלום: זאת אומרת, צריך לדעת כאן מה עושה הראשון וזה לא כתוב.

שאול יהלום: צריך לתקן את זה.

שאול יהלום: חבר הכנסת קרא, זה יהיה טקס ממש טרחני, בעוד שהיום הוא חגיגי.

שאול יהלום: הסיבה לכך שזה יהיה טרחני היא משום שיש 120 חברי כנסת.

שאול יהלום: אם נהיה 20 חברי כנסת, כמו השרים, זה סיפור אחר.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב ראש, כמשפטן אני רוצה לשאול את אדוני, האם יש הבדל בין הצהרה בפני בית המשפט בעל-פה ובין הצהרה בבית המשפט בכתב?

רוני בר-און: אני לא יודע.

דוד טל: השרים שעולים לדוכן חותמים שהם מתחייבים לקיים את החלטות הכנסת, בעוד שאצלנו זה יותר הצהרתי, כמו שאמרו פה חבריי.

דוד טל: אני חושב שזה יגרום לטורח ציבור גדול שהמליאה לא תוכל לשאת ואז אנחנו נהיה מבוזים בעיני הציבור, כי אנשים הרי יתחילו להתפזר אחרי רבע שעה, עשרים דקות.

דוד טל: זה יהיה מצב מאוד מאוד מביש לכנסת עצמה, הכנסת תהיה כמו קרקס, ולכן אני חושב שלא צריך לתמוך בהצעת החוק הזאת.

דוד טל: אני חושב שחבר הכנסת קרא השתכנע מדברי החברים כאן, ולכן אני חושב שיהיה נכון למשוך את ההצעה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: היועצת המשפטית, בבקשה.

אנה שניידר: אם אנחנו משווים את הוראות סעיף 15 לחוק יסוד הכנסת עם סעיף 14 לחוק יסוד הממשלה, אנחנו רואים שהמחוקק נתן את דעתו לא רק להבדל בין התוכן של ההצהרות אלא גם לסדרי ההצהרה.

אנה שניידר: בחוק יסוד הכנסת, בסעיף 15ב נאמר: "סדרי ההצהרה ייקבעו בחוק".

אנה שניידר: כלומר, המחוקק צפה שיכולה להיות בעיה לאור העובדה שמדובר ב-120 הצהרות אמונים, ולכן נתן את האפשרות לקבוע סדרי הצהרה בחוק, דבר שלא קיים לגבי השרים.

אנה שניידר: ואני חוזרת על מה שאמר היושב ראש, בחוק יסוד הממשלה לא נקבעה חובה של חתימה וזה עניין של מנהג ומסורת.

אנה שניידר: אני לא רואה כרגע סיבה לחרוג ולתקן את החוק.

אנה שניידר: אם הכנסת תחשוב שיש מקום להחתים את חברי הכנסת על ההצהרה, היא רשאית לעשות את זה גם בלי תיקון החוק.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: האם יש עמדת ממשלה?

דלית דרור: הממשלה לא רואה נכון להתערב בענייני הכנסת.

דלית דרור: מבחינה משפטית אין הבדל בתוקף המשפטי אם הם חותמים או מצהירים.

רוני בר-און: אני עובר להצבעה.

רוני בר-און: מי בעד להמשיך בתהליך החקיקה כפי שהציע איוב קרא ירים את ידו?

רוני בר-און: 4, מי נגד?

רוני בר-און: 5.

רוני בר-און: תודה רבה, החוק לא עבר, צר לי.

רוני בר-און: ב.

רוני בר-און: בקשת יושב-ראש הכלכלה להעברת הצעת חוק והצעה לסדר היום מוועדת הכספים לדיון בוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: הבקשה השנייה היא בקשה של יושב-ראש ועדת הכלכלה, תטלפנו אליו עכשיו, להעביר הצעת חוק והצעה לסדר היום מוועדת הכספים לדיון בוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: ההצעה הראשונה עניינה, הצעת חוק הוראות ואיסורים לעניין הגרלות והימורים, התשס"ג-2003 (פ/1188), של חבר הכנסת אילן ושלגי וקבוצת חברי כנסת.

רוני בר-און: אילן שלגי הסכים להעביר את זה לוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: יש פה דעות אחרות סביב השולחן?

רוני בר-און: מי בעד להעביר את זה מוועדת הכספים לוועדת הכלכלה ירים את ידו?

אלי אפללו: אני נגד, אני בעד להשאיר את זה בוועדת הכספים.

רוני בר-און: שאלתי אם יש למישהו יש דעה, לא היו דעות.

רוני בר-און: אני בהצבעה עכשיו.

רוני בר-און: אם אתה רוצה לדבר אז בבקשה.

רוני בר-און: ההצעה היא להחזיר את זה מוועדת הכספים לוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: בעל הצעת החוק מסכים.

אלי אפללו: הנושא הזה כרוך באופן ישיר בנושא כספי.

אלי אפללו: אין לי ספק שבוועדת כספים צריך להשאיר את העניין הזה.

אלי אפללו: אני חושב שחשוב מאוד שזה יהיה בוועדת הכספים.

רוני בר-און: האם יש דעות אחרות?

רוני בר-און: אני קורא עוד הפעם, אם יש מישהו סביב השולחן שמבקש לומר משהו, אחרת אנחנו עוברים להצבעה.

אילן שלגי: אני מבקש לדבר.

אילן שלגי: אני מבקש שמדובר על הצעת החוק לתיקון חוק ההגרלות וההימורים.

אילן שלגי: אני הצטרפתי לבקשתו של חבר הכנסת שלא נמצא כאן, שהחוק הזה יידון בוועדת הכלכלה.

אילן שלגי: החוק הזה הוגש בכנסת הקודמת כשני חוקים נפרדים של חבר הכנסת דאז של טומי לפיד, הוא חוק שכבר נדון בוועדת הכלכלה.

אילן שלגי: נציגי מפעלי הפיס כבר היו בוועדה, יש פרוטוקולים של הוועדה.

אילן שלגי: אני סבור שלא רק מבחינת מהות הנושא, אלא גם מבחינת יעילות הדיון, יהיה ראוי שהצעת החוק הזאת תידון בוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: האם עוד מישהו רוצה להתבטא?

שאול יהלום: מהי חוות דעתה של היועצת המשפטית?

רוני בר-און: כסאה של היועצת המשפטית הוא ריק, ואני לא נותן פה חוות דעת משפטיות.

רוני בר-און: אנחנו עוברים להצבעה.

רוני בר-און: מי בעד ההצעה להעביר את זה מוועדת הכספים לוועדת הכלכלה?

רוני בר-און: תודה רבה, נא להוריד.

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: אני קובע אפוא שברוב של 7 כנגד 1 זה עבר לוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: העניין הבא הוא הצעה לסדר היום של חבר הכנסת אלי אפללו בעניין קנסות בכביש האגרה.

רוני בר-און: ההצעה הזאת של חבר הכנסת אפללו נדונה בכנסת.

רוני בר-און: בתום הדיון החליטה הכנסת להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת.

רוני בר-און: ביום תשעה בדצמבר ניתנה הודעה במליאה כי ההצעה האמורה תידון בוועדת הכספים.

רוני בר-און: כותב אליי חבר הכנסת שלום שמחון: "הקנסות המוטלים בכביש האגרה הוא כביש ארצי לישראל, קבועים לפי חוק כביש אגרה שאותו חוקקה ועדת הכלכלה של הכנסת.

רוני בר-און: טיפול מיוחד בנושא הקנסות והתשלומים החלים על משתמשים נעשה גם הוא בתיקון לחוק.

רוני בר-און: גם בכנסת ה-16 קיימה ועדת הכלכלה מספר דיונים בנושא, הן בעקבות הצעה לסדר והן דיונים יזומים בשל טענות על גובה הקנסות המוטלים על-ידי בעלת הזיכיון.

רוני בר-און: לוועדת הכספים אין ולא היה קשר לנושא התשלומים שאותם גובה בעלת הזיכיון לפי חוק האמור.

רוני בר-און: אבקשך לכן, להעמיד את הנושא על סדר יומה של ועדת הכנסת כדי שתקבע כי הדיון בהצעה שבנדון יועבר לוועדת הכלכלה".

רוני בר-און: יושב-ראש ועדת הכנסת כותב לי כהאי לישנא: "בהמשך לבקשת יושב ראש ועדת הכלכלה להעביר את הטיפול בעניין לוועדת הכלכלה, להלן התייחסותי.

רוני בר-און: א', הנושא החל ונדון בוועדת הכספים בעבר וכיום, ובכלל זה במסגרת דיוני התקציב.

רוני בר-און: ב', מסים לכל סוגיהם הם תחום עיסוקה הבלעדי של ועדת הכספים.

רוני בר-און: חקיקת המשנה לנושא זה נמצאת על סדר יומה של הוועדה ונדונה בעבר וגם כיום בוועדת הכספים.

רוני בר-און: יוזם ההצעה, חבר הכנסת אפללו חבר בוועדת הכספים העלה את הנושא כבר בדיוני הוועדה.

רוני בר-און: בהתאם לאמור לעיל, אבקשך לדחות בקשה זו ולהותירה להמשך טיפול בוועדת הכספים.

רוני בר-און: " אני לא יודע אם זה מסים, זה אגרות.

רוני בר-און: חבר הכנסת אפללו, בבקשה.

אלי אפללו: אדוני היושב ראש, לדעתי הנושא הוא פר אקסלנס בוועדת כספים.

אלי אפללו: הוא נדון בוועדת כספים.

אלי אפללו: המשמעות של הנושא הזה היא במלוא מובן המילה בנושא הכספי.

אלי אפללו: יש כאן הפקר בגבייה, 1,750% ריבית.

אלי אפללו: זה אולי השיא הכי גדול בעולם בריבית מוכרת.

אלי אפללו: לצערי הרב, הנושא הזה אושר בוועדת הכלכלה.

אלי אפללו: אנחנו נמצאים באמצע הדיונים האלה בוועדת הכספים.

אלי אפללו: יש לנו ועדת משנה שמטפלת בנושא.

אלי אפללו: עשינו כבר כמה פגישות עם נציגי כביש חוצה ישראל, עם נציגי חברת דרך-ארץ, עם המנכ"ל ועם השר בנושא הזה.

אלי אפללו: אנחנו נמצאים עכשיו באמצע התהליך בוועדת הכספים ולא צריך להעביר את זה לועדת הכלכלה.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: חברת הכנסת איציק, בבקשה.

דליה איציק: אדוני, לכאורה צודק חבר הכנסת אפללו, אבל רק לכאורה.

דליה איציק: החוק הזה חוקק בכנסת בוועדת הכלכלה כאשר אני הייתי חברה שם.

דליה איציק: כל ההליך של החוק חוקק בוועדת הכלכלה.

דליה איציק: יש הבדל גדול בין אגרות ובין מסים.

אלי אפללו: זה לא מסים.

דליה איציק: גם אני אומרת שזה לא מסים.

דליה איציק: אם זה היה מסים הייתי מצדיקה איתך.

דליה איציק: זה פר אקסלנס ועדת כלכלה.

אלי אפללו: ועדת הכלכלה אישרה 1,750% ריבית.

אלי אפללו: אנחנו באמצע תהליך.

רוני בר-און: חבר הכנסת רשף חן, בבקשה.

רשף חן: יש פה שני דברים שמפריעים לי.

רשף חן: כשאני מעניין בתקנון, על פניו הוועדה הנכונה היא ועדת הכלכלה.

רשף חן: אי אפשר לראות את הקנסות האלה בשום דרך כמס.

רשף חן: זה לא מס.

רשף חן: הנושא הוא נושא כלכלי, ועדת הכלכלה היא המוסמכת בכל מה שקשור למסחר ותעשיה.

רשף חן: ואם זה לא מספיק, היא גם מוסמכת למה שקשור לתחבורה על כל ענפיה.

רשף חן: כך שעל פי כל קנה מידה, אני חושב שוועדת הכלכלה היא הוועדה הנכונה על-פי תקנון.

רשף חן: אנחנו יודעים שהחוק חוקק על-ידי ועדת הכלכלה על-פי התקנון, וזה הגיוני.

רשף חן: חבר הכנסת אפללו אומר לנו שדעתו לא נוחה מתפקוד ועדת הכלכלה, לא מוצא חן בעיניו החוק שהם חוקקו, ולכן הוא רוצה לקחת את זה לוועדה שהיא יותר נוחה לו.

רשף חן: אני חושב שאנחנו לא צריכים להסכים למצב שבו השאלה איפה יידון חוק תקבע על-פי איזו ועדה נוחה למציע.

רשף חן: זה יהיה תקדים מאוד לא מוצלח.

רוני בר-און: תקדים זה בוודאי לא יהיה.

רשף חן: אני חושב שזה יהיה תקדים.

רוני בר-און: אתה מתעלם מטיעון מאוד מרכזי פה.

רוני בר-און: כבר היו דברים מעולם, ואני לא מדבר על שנים ארוכות, אני מדבר על עשרת החודשים שאני יושב פה, שנושא התאים לכאורה ועדה אחת והוא עבר לוועדה אחרת.

רוני בר-און: הדיון התחיל כבר בוועדת הכספים, זה לא מפריע לך?

רוני בר-און: העניין הועבר לוועדת הכספים, ועדת הכספים התחילה לדון בו, ועכשיו מישהו נזכר והוא בא ואומר: אני רוצה את זה.

דליה איציק: אדוני, אבל היו דיונים בוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: את צודקת, אבל אני רק - - - בכיוון אחד.

רשף חן: אני רוצה לברר את העובדות.

רוני בר-און: אתה מציג תמונה כאילו חד צדדית.

רוני בר-און: אתה אומר: זה שיש לחבר הכנסת אינטרס אישי שזה יהיה בוועדה כזה או אחרת, זה יהיה תקדים.

רוני בר-און: זה לא תקדים.

רוני בר-און: אני אומר לך שיותר מקרים שבאים לדיון פה, זאת אומרת שצריך לשבת ולחלק בין ועדות, חברי כנסת באים עם אינטרס אישי לאיזה ועדה הם רוצים שזה ילך, וזה סדר העולם.

רוני בר-און: אין בזה שום תקדים.

רוני בר-און: אבל, יכול להיות שבגלל שיש אינטרסים אישיים לחברי כנסת לקבוע לאיזה ועדה ילך דיון בחוק שלהם, גם את זה נוציא מהכנסת.

רוני בר-און: יכול להיות שנוציא את זה לוועדה ציבורית.

דני יתום: אתה מערב מין בשאינו מינו.

רוני בר-און: ממש מין שבמינו.

רוני בר-און: ההערה הזאת הייתה למעלה מן הצורך, אבל אני אגיד לך מה כן מין הצורך.

רוני בר-און: היו מקרים שאומרים לנו שזה שייך ל-manual של הכנסת כשייך לוועדה X והעברנו את זה לוועדה Y. גם בזה אין שום תקדים.

רוני בר-און: וגם היו מקרים שוועדה התחילה לדון וחרף זה העברנו את זה לוועדה אחרת, וגם בזה אין תקדים.

רוני בר-און: כל מה שאתה אומר, לא בהכרח הולך לכיוון אחד.

רוני בר-און: אומר לך חבר הכנסת אפללו שכל מה שאתה אומר, היה לזה הרבה יותר עוצמה אם הדיון היה פה, הייתי אומר כשהשולחן נקי, כשזה לא הלך לשום ועדה.

רוני בר-און: אבל עובדה שזה כן הלך לוועדה והוועדה התחילה לדון בזה.

רוני בר-און: זה בעינך לא שוקל?

רשף חן: זה נתון שלא ידעתי.

רוני בר-און: זה כותב.

רוני בר-און: חבר הכנסת הירשזון וחבר הכנסת שמחון כותבים את זה.

רשף חן: אז אני חוזר בי אם הם התחילו לדון וזה הועבר להם מהמליאה.

רוני בר-און: במאזן השיקולים, צריך לראות איפה מצמצמים יותר את הנזק.

דליה איציק: אבל בוועדת הכלכלה גם כן היו דיונים.

רוני בר-און: אני רואה פה לפחות שלושה שחקני חיזוק, או שני שחקני חיזוק, של ועדת הכלכלה שבאו הנה היום לדיון, וכנראה גם יצביעו.

רוני בר-און: אני כנראה יכול לנחש למה הם יצביעו.

רוני בר-און: זה בסדר גמור, זה לגיטימי.

רוני בר-און: אי אפשר לבעוט בכללי המשחק רק כשזה לא מוצא חן בעינך.

רוני בר-און: אלה הם כללי המשחק של הכנסת.

רשף חן: אני חושב שאנחנו צריכים להחליט עניינית ולא לפי כללי המשחק.

רוני בר-און: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, אני מודה שכאשר שמעתי את חברת הכנסת איציק אני השתכנעתי, כי יש הרבה היגיון שמשהו חוקק ונדון בוועדת הכלכלה, צריך להיות שם, ולפי התקנון זה בטח צריך להיות שם.

זהבה גלאון: אבל, יש בעיניי משקל מאוד מאוד גדול לחילופי הדברים האחרונים בינך לחבר הכנסת רשף חן.

זהבה גלאון: הייתה החלטת מליאה.

רוני בר-און: לא, היא לא החלטת מליאה.

רוני בר-און: ההחלטה שלנו הודעה במליאה.

רוני בר-און: ההחלטה שלנו על העברה לוועדה, הודעה למליאה, לא הצבעה במליאה, לא אישור מליאה.

רוני בר-און: כך או כך, הרכבת נסעה.

רשף חן: ההצעה היחידה במליאה הייתה ועדת הכספים.

רוני בר-און: לא, אתה טועה.

רוני בר-און: אם ההצעה היחידה במליאה הייתה כספים זה לא היה בא לוועדת הכנסת.

רוני בר-און: זה בא לוועדת הכנסת כיוון שהייתה מחלוקת במליאה לאיזה ועדה זה הולך, וועדת הכנסת החליטה והודיעה למליאה שזה הולך לכספים.

רוני בר-און: אי אפשר כל הזמן להתערבב עם העובדות, תכירו את העובדות.

זהבה גלאון: אני מודה לך שסיברת את האוזן.

זהבה גלאון: בעייני יש משהו שהוא מאוד מאוד לגיטימי.

זהבה גלאון: יש חברי כנסת, זה לא משנה עכשיו קואליציה או אופוזיציה, שהם עוסקים בנושאים מסוימים והם מזוהים עם נושאים מסוימים.

זהבה גלאון: החלו לדון בזה.

זהבה גלאון: אפשר לומר: למה הוא התחיל לדון בזה, הוא עשה מחטף.

זהבה גלאון: אבל, החלו לדון בזה וכבר דנים בזה וזה נעשה שם.

זהבה גלאון: אומנם זה לא הייתה הצבעה במליאה, אבל הודיעו במליאה, אז למה לבוא ולמשוך?

זהבה גלאון: אני לא מרגישה בנוח, ואני בכלל לא עושה שיקולים של אופוזיציה או קואליציה.

זהבה גלאון: אם הייתי עושה את השיקול הזה הייתי צריכה להצביע נגד חבר הכנסת אפללו.

רוני בר-און: חבר הכנסת יהלום, בבקשה.

שאול יהלום: אני רוצה לומר כך, מלכתחילה זה חוק של ועדת הכלכלה וכל הנימוקים הם של כלכלה.

שאול יהלום: אני את החוק המרכזי אישרתי בוועדת הכלכלה כשר התחבורה והכל צודק.

שאול יהלום: אבל, תפקיד יושב-ראש ועדה לעקוב במשך השבוע מה קורה, ואם הוא רואה משהו שעבר לא נכון לוועדה של מישהו אחר, הוא צריך לבוא ולהתריע בפני ועדת הכנסת.

שאול יהלום: מה גם שמדובר על שבועות רבים, נדמה לי כחודשיים.

שאול יהלום: במשך החודשיים האלה כבר היו דיונים בוועדת כספים.

רוני בר-און: זה לא חודשיים, חודש מהמליאה.

שאול יהלום: אבל, הם כבר דנו בזה.

שאול יהלום: ועדת כלכלה זה נושא שלה.

שאול יהלום: היא יכולה לדון יום ולילה על העניין.

שאול יהלום: היא יכולה להביא אישור נגדי.

שאול יהלום: זו הצעה לסדר בכלל.

רוני בר-און: זו נקודה חשובה, חבר הכנסת יהלום.

רוני בר-און: האם היית קורא לזה שיהוי.

שאול יהלום: כן, עבר זמנו בטל קורבנו.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: מה זה שיהוי וכל הדברים האלה?

איתן כבל: מדברים פה כאילו זה יום לימודים ארוך ו"מסכנים" כל אותם יועצים שהגיעו שעכשיו יצטרכו שוב לבוא.

איתן כבל: בואו לא נגזים.

איתן כבל: אני מבין כי תפקידה של הוועדה הוא להיות וסת שמביא כל נושא למקום בו הוא אמור להיות נדון.

איתן כבל: אין פה מחלוקת שהמקום של החוק הזה הוא בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: אלא מה?

איתן כבל: כיוון שהיה אולי שיהוי והתקיימו כבר שלושה דיונים בוועדת הכספים אז שומו שמיים, אי אפשר להחזיר את זה.

איתן כבל: אולי כל מה שנאמר בשלושת הדיונים יכול ללכת לעזאזל.

איתן כבל: התפקיד שלנו כוועדה הוא לקבוע היכן המקום הטבעי לדיון בחוק מסוים.

איתן כבל: במהלך חצי השנה האחרונה היו הצעות לסדר ודיונים דחופים, ובכלל זה דיון בנושא של חבר הכנסת איוב קרא, וכל הנושאים האלה נדונו בוועדת הכלכלה כי זה המקום הטבעי ביותר.

איתן כבל: אנשי הוועדה הזאת עסקו והם ממשיכים לעסוק בנושא.

איתן כבל: למרות שהיו שלושה דיונים שאותם הציג חבר הכנסת אלי אפללו, אנחנו יכולים לקרוא את הפרוטוקולים בוועדת הכלכלה ולהשלים את החסר, תודה.

רוני בר-און: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב ראש, אני חושב שאנחנו צריכים להיצמד למסורת שהייתה בבית הזה לאכסניות השונות.

דוד טל: אני יודע שהבית הזה הוא כולו פוליטי, וכשמשתמשים בזה במסורה אולי זה ראוי.

דוד טל: אבל, אם ועדת הכנסת מאפשרת בצורה כזאת או אחרת להעביר את הדיונים בחוקים מסוימים שהאכסניות הן לא ועדת הכספים, לוועדות אחרות, ברגע שאתה פורץ את החומה אז הכל כבר מותר.

דוד טל: אני סבור שברגע שהצעת חוק התחילה להיות נדונה בוועדה מסוימת, היא צריכה להמשיך להיות נדונה בוועדה שם, הגם שאני חבר ועדת הכלכלה.

דוד טל: אני אומר גם שזה היה צריך להיות בוועדת כלכלה וזה היה בוועדת הכלכלה, ושם זה היה צריך להמשיך ולהיות נדון.

דוד טל: אבל, היות והפוליטיקה פה שינתה את כללי המשחק והוציאו פה את זה מידיה של ועדת הכלכלה משיקולים כאלו ואחרים והעבירו את זה למקום אחר, אותו פה שאסר, אותו פה יכול להתיר.

דוד טל: אדוני היושב ראש, בואו קודם כל נקבל החלטה שאנחנו נהיה צמודים לפחות לדעתה של היועצת המשפטית של הוועדה הזאת.

דוד טל: היא לא פוליטיקאית, היא אמונה על הסדר הזה.

דוד טל: היא יודעת בדיוק איזה נושאים עוברים לאילו ועדות.

דוד טל: אם אנחנו ניצמד אליה, אנחנו נחסוך מעצמנו את הבעיות האלה ולא נצטרך לדון בהן.

דוד טל: היות וכרגע הכל פוליטי, אני סבור שדבר לא יקרה אם הנושא הזה ישוב לוועדת הכלכלה, משום שהנושא הזה כבר התחיל בוועדת הכלכלה.

דוד טל: יש לי כאן פרוטוקולים של ועדת הכלכלה שדנה בנושא הזה.

דוד טל: חשוב, נכון וראוי להיצמד למסורת הזאת וזה ימשיך בוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אלי, אני רוצה לבקש ממך שתדייק מה עשתה ועדת הכספים בהצעה לסדר הזאת.

אלי אפללו: ישבנו בוועדה והיה לנו דיון בנושא.

אלי אפללו: נפגשתי יחד עם נציגים של ועדת כספים במשרד התחבורה עם המנכ"ל בנושא הזה.

אלי אפללו: נפגשנו עם נציגי חברת דרך-ארץ וחברת חוצה ישראל במטרה ללמוד מדוע נקבעה ההחלטה של 1,750%.

אלי אפללו: אנחנו באמצע התהליכים כדי לראות - - -

רוני בר-און: כמה ישיבות התקיימו בעניין הזה?

אלי אפללו: שלוש ישיבות.

אלי אפללו: בוועדת הכספים התקיימה ישיבה אחת, והתקיימו עוד שתי ישיבות בחוץ מטעם ועדת הכספים.

דוד טל: האם אדוני מרשה לי להציג בפניו פרוטוקול של ועדת הכלכלה שמציג שהתחילו לדון בזה?

רוני בר-און: האם יש לי ספק?

רוני בר-און: אין לי ספק בעניין הזה?

רוני בר-און: מאיזה תאריך זה?

דוד טל: מה-9.6.2003, ו-21.5.03.

לאה ורון: המליאה העבירה הצעה לסדר יום של חבר הכנסת איוב קרא באותו - - - לוועדת הכלכלה, זו הנקודה.

לאה ורון: חבר הכנסת טל, תיתן בבקשה לחבר הכנסת בר-און את הסטנוגרמה של המליאה.

רוני בר-און: היועצת המשפטית, בבקשה.

ארבל אסטרחן: הנושא מבחינת המהות שלו שייך לוועדת הכלכלה, ואכן ועדת הכלכלה דנה בזה בכנסת הקודמת ובכנסת הזאת, ודנה בחוקים שעסקו בנושא הזה.

ארבל אסטרחן: לגופו של עניין, אם ועדת הכספים החלה כבר לדון בהצעה לסדר הזאת, זאת אומרת אחרי שיושב ראש ועדת הכנסת הודיע במליאה שההצעה עברה לכספים, אני מבינה עובדתית שזה מה שקרה, על-פי רוב ועדת הכנסת אחרי שהחל דיון, לא מעבירה באמצע של דיון.

ארבל אסטרחן: היה לנו תקדים בשבוע שעבר של הצעת חוק שעברה לוועדה שאנחנו סברנו שהיא לא הוועדה המתאימה לה, היא עברה לוועדת החוקה במקום לוועדת החינוך.

ארבל אסטרחן: אבל, ברגע שהחל הדיון לא העבירו באמצע.

ארבל אסטרחן: ולכן מבחינה עובדתית, אם זה כך, אני יכולה לומר איפה המהות ועל פי רוב ההחלטה היא בידיכם.

ארבל אסטרחן: אם ועדת הכספים עובדתית דנה באופן כללי בנושא, אבל לא דנה בהצעה לסדר הזאת, אין ספק שזה שייך לכלכלה.

רוני בר-און: חברים, אני אומר כך.

רוני בר-און: הדעת נותנת וגם התקנון וגם הדברים ששמענו פה, שהנושא מלכתחילה היה צריך להיות נדון בוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: בעת שהנושא היה על סדר יומה של המליאה, כשדיבר חבר הכנסת אפללו, נשמעו הצעות להעביר את זה לוועדת הכספים ולוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: בחלוף כשבועיים, העניין נדון פה.

רוני בר-און: כלומר, בתשיעי לחודש.

רוני בר-און: בדיון שהיה פה הייתה בקשה להעביר את זה רק לוועדת הכספים.

רוני בר-און: הצבענו על זה.

רוני בר-און: יכול להיות שמישהו הזניח את העניין הזה.

רוני בר-און: דומני שחבר הכנסת אחמד טיבי העלה את ההצעה להעביר את זה לוועדת הכלכלה וחזר בו.

רוני בר-און: כשהצבענו לא היו שתי הצבעות נגדיות ופה אחד בלי מתנגדים העברנו את זה לוועדת הכספים.

רוני בר-און: גם זה לכאורה לא צריך לסתום את הגולל על האפשרות לשוב ולהעביר את זה לוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: אבל, אני חושב שאם ועדת הכספים התחילה לדון בעניין הזה, ונאמנה עליי הצהרתו של חבר הכנסת אפללו שהיה דיון בוועדה ועוד שתי פגישות מחוץ לוועדה בעניין הזה, אני רואה שאנחנו ניצור שיבוש ותקלה בעבודת הכנסת אם לאחר שוועדה באופן ספציפי התחילה לדון בדבר, אלא אם יש מניעה חוקתית או מניעה מסוג אחר, אנחנו נגיד לה: סליחה, תודה על מה שעשית עד כאן, נא להחזיר את זה לוועדה אחרת.

דני יתום: אני רוצה להציע הצעת ייעול והיא שיזמינו שני אנשים מוועדת הכלכלה לוועדת הכספים כל אימת שהדיון הזה מתקיים כדי שהזיכרון הקולקטיבי יעמוד בפניהם כאשר הם דנים בזה.

רוני בר-און: על זה אין ספק, הם לא צריכים את האישור.

רוני בר-און: זה ברור.

רוני בר-און: חבר הכנסת אפללו, בבקשה.

אלי אפללו: אנחנו הרי התחלנו לדון בכלל בעניין הזה ואני רואה משהו תמוה בעניין.

אלי אפללו: הצעתי הצעה לסדר להעביר את זה לוועדת כספים.

אלי אפללו: דנו פה בוועדת הכנסת, אישרו את זה פה בוועדת כנסת.

אלי אפללו: אחרי שהתחלנו לדון מבקשים להעביר, אני לא מבין את זה?

אלי אפללו: יש פה אבסורד.

אלי אפללו: זה מקומם אותי שהוועדה הזאת מגיעה למסקנות ואחרי שכבר דנים בהן, חוזרים מהן.

אלי אפללו: אני לא מבין אם כך בשביל מה הוועדה הזאת מחליטה החלטות.

אלי אפללו: זה מרגיז אותי, אני רואה פה פוליטיקה לשמה.

רוני בר-און: חבר הכנסת טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב ראש, אני רק רוצה לומר שכל הארגומנטים שהיושב ראש השתמש בהם היא הנותנת.

דוד טל: היכן שהנושא הזה התחיל, שם הוא צריך להימשך.

דוד טל: היות והדבר הזה התחיל בוועדת הכלכלה שם צריך להמשיך איתו.

רוני בר-און: אנחנו עוברים אפוא להצבעה.

רוני בר-און: מי בעד להיענות לבקשתו של חבר הכנסת שמחון ולהעביר את זה מוועדת הכספים לוועדת הכלכלה ירים את ידו?

רוני בר-און: נא למנות.

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: תודה רבה, נא למנות.

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני קובע אפוא שברוב של 8 נגד 4, נמנע אחד, הבקשה הזאת נפלה.

רוני בר-און: יש בקשה של יושב-ראש הכנסת.

רוני בר-און: "בהתאם לסעיף 27(ב) לתקנון הכנסת, מבקש יושב-ראש הכנסת את אישור הוועדה להחלטתו להוסיף לשלושת ימי הישיבות בשבוע הבא, גם את יום א', י' בטבת התשס"ד, רביעי בינואר 2004, כדי שיהיה סיפק בידנו למצות את דיוני התקציב לשנת 2004 בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

רוני בר-און: אם תאושר הבקשה, ישיבת הכנסת ביום א' האמור, תפתח בשעה 11:00 לפני הצהרים.

רוני בר-און: אודה אם הנושא יובא לאישור הוועדה בישיבה מחר יום ד'.

רוני בר-און: " אדוני מזכיר הכנסת, האם נתתם את דעתכם לעובדה שמדובר בעשרה בטבת שהוא יום צום, ובעיקר יום הקדיש הכללי.

אריה האן: תמיד בעשרה בטבת אם הוא חל לא ביום ראשון או ביום חמישי, התקיימו - - -

רוני בר-און: אני שואל אותך, האם נתתם את דעתכם שהיום שאתם מבקשים להוסיף הוא יום הקדיש הכללי לנספי השואה?

אריה האן: אנחנו נתנו את דעתנו שזה יום עשרה בטבת.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: האם מישהו רוצה לדבר?

רוני בר-און: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אני לא יודע מה היה פה בימי בראשית כאשר החליטו ולא כתבו שביום צום לא צריכים לדון , אבל לאחר שכתבו אז אף אחד לא מבקש שיום עשרה בטבת יהיה יום שלא דנים בו.

מאיר פרוש: ולכן, אם זה נופל בימים שני, שליש או רביעי, אז כך זה נקבע לפני דור.

מאיר פרוש: לבוא היום מחדש ולדרוש שידונו גם ביום ראשון שהוא עשרה בטבת ויום הקדיש הכללי, אני חושב שאין בזה כל היגיון.

מאיר פרוש: אם מבקשים, אפשר להקדים בכמה שעות ביום שני או ביום שלישי, או להאריך בכמה שעות.

מאיר פרוש: אפשר אולי להוסיף את יום חמישי.

מאיר פרוש: אבל, אין כל סיבה לעשות את זה ביום ראשון.

רוני בר-און: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב ראש, אני מסתפק במה שאמרת.

דוד טל: אני חושב שמה שאתה אמרת מבטא את הדבר בכל עוצמתו.

רוני בר-און: חבר הכנסת יהלום, בבקשה.

שאול יהלום: אני מצטרף לדעת חברי הכנסת פרוש וטל.

רוני בר-און: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שגם מהטעמים שאתה הזכרת וגם מטעמים אנוכיים לגמרי שאם אני אצטרך לנהל ישיבה בלי לשתות כוס מים, זה קצת קשה, אני חושב שזה יהיה דבר ראוי אם אנחנו נפתח את הישיבה בשעה 18:00 בערב.

יולי יואל אדלשטיין: הצום יוצא בשעה 17:20.

יולי יואל אדלשטיין: אם כבר משום מה צריך לדון בלילה, אז אפשר לפתוח את הישיבה בשעה 18:00 בערב.

רוני בר-און: חבר הכנסת סער, בבקשה.

גדעון סער: הדיון התקציבי היה אמור להתחיל ביום א' כדי לשרת את אותה הסכמה שהגענו אליה, לקיים את אותה מתכונת שהוסכם עליה לגבי ימי הדיון עם האופוזיציה.

גדעון סער: אני מחדד את זה שבימים האלה גם לא מתקיימות הצבעות.

גדעון סער: מתקיימים בהם דיונים בלבד ומי שלא רוצה לדבר אז יש לו יום אחר לדבר.

גדעון סער: לכן, אני חושב שאנחנו צריכים להיעתר לבקשתו של היושב ראש.

אברהם בורג: מעולם יום צום כזה לא שינה את סדר היום של הכנסת.

שאול יהלום: בימים רגילים, לא בתוספת.

אברהם בורג: על אחת כמה וכמה שאין לך שום דבר מהותי.

אברהם בורג: אתה יכול לא להיות כאן יום שלם.

דוד טל: אברום, אם דחו את זה כבר כל כך הרבה זמן, למה זה כל כך דחוף?

אברהם בורג: אני אעשה אבחנה בין מה שאני רוצה פוליטית לבין מה שהגון ונהוג בבית.

אברהם בורג: אתה שואל אותי פוליטית, אני ארצה שיצביעו על זה עוד שנתיים.

אברהם בורג: אם אתה שואל אותי מה היה נהוג בבית, נהוג בבית שעשרה בטבת לא היה שיקול במשחקים של סדר הדיון.

דוד טל: היות ודחו את מועד ההצבעה על התקציב כבר כמה זמן, אפשר לדחות את זה.

דוד טל: אני אפילו את מקבל את דבריו של חבר הכנסת אדלשטיין.

אברהם בורג: אל תשתמש בעשרה בטבת כמשחק פוליטי.

דוד טל: אני כן משתמש.

דוד טל: אני מוכן לקבל את מה שאמר חבר הכנסת אדלשטיין להתחיל את הדיון בשמונה בערב .

מאיר פרוש: למה להוסיף את יום ראשון שהוא יום צום?

דליה איציק: אדוני, אני מודה שבדיונים עצמם אני לא שמתי לב לכך שזהו עשרה בטבת, ואני לא יודעת אם אברום שם לב לזה.

דליה איציק: אבל, לא זה העניין.

דליה איציק: אדוני, אתה ראית את זה מייד.

דליה איציק: אני רוצה שתדע יש את האפשרות להחליף את סדר היום שלו, כל ראשי הסיעות יתחשבו בזה.

רוני בר-און: אני הייתי שותף לקביעת לוח המועדים בסיבוב הקודם, בסיבוב של התקציב שהיא אמור להישמע השבוע.

רוני בר-און: לא הייתי שותף לקביעת לוחות הזמנים שעשיתם בפעם האחרונה.

רוני בר-און: בפעם הקודמת, לפי הצעתי, נקבע מועד ההתחלה לפי מה שקבענו כמועד לסיום.

רוני בר-און: מה המועד לסיום שקבעתם הפעם?

גדעון סער: זה לא נקבע, זה רק היושב ראש קבע.

גדעון סער: אני לא הייתי בשיחה עם היושב ראש.

רוני בר-און: מה קבעתם כדד-ליין?

רוני בר-און: מתי התחייבתם שיהיה תקציב?

חיים אורון: ארבעה וחצי ימים אחרי שהוא מתחיל.

רוני בר-און: ההסדר הקודם הוא לא כך.

חיים אורון: ההסדר הקודם היה שמתחילים ביום ראשון בשעה 14:00.

רוני בר-און: וגומרים ביום חמישי what so ever בשעה 12:00.

רוני בר-און: יום רביעי בשעה 12:00 הצבעות יהיה אשר יהיה.

רוני בר-און: יום חמישי, תקציב יהיה אשר יהיה.

חיים אורון: הלכנו לקראת קיצור התהליך ואמרנו שמבחינתנו הצבעות יכולות להתחיל גם ביום רביעי בבוקר.

חיים אורון: ההנחה שלנו שזה יסתיים בשעה 24:00 בלילה, ב - 1:00-2:00 בלילה שבין יום רביעי ליום חמישי, יותר קצר מהתהליך הקודם.

רוני בר-און: אז למה יש בעיה להתחיל ביום ראשון בשעה 18:00 בערב?

רוני בר-און: אני לא משחק פה משחקים, אני עליתי על הנקודה הזאת.

רוני בר-און: אני לא צם בעשרה בטבת, אבל מבחינתי עשרה בטבת הוא לא יום צום סתם, הוא יום הקדיש הכללי.

רוני בר-און: בסדר העניינים הרגיל כאשר מדובר בימים שני, שלישי, רביעי, באים ואומרים: לא נפסיק את עבודת הכנסת הרציפה.

רוני בר-און: לקבוע את זה כיום שהוא איננו עבודת כנסת, לא יודע?

רוני בר-און: קבעו את זה לשעה 11:00 ולא לשעה 14:00 כי יש שלוש הצעות אי אמון.

חיים אורון: לא, לא.

רוני בר-און: הוגשו, אם תמשכו אותם הרווחנו שלוש שעות?

רוני בר-און: נתחיל בשעה 18:00.

רוני בר-און: אם אתם כל כך חרדים כמונו להתנהלות העניינים, תחכו עם הצעות אי האמון האלה כי הממשלה לא תיפול בהצעות האלה לא בשבוע הבא וכנראה גם לא בעוד שבועיים.

רוני בר-און: תחכו איתם לעוד שבוע, הרווחנו שלוש שעות, אנחנו כבר בשעה 14:00.

חיים אורון: אם אנחנו לא מוותרים על אי האמון אז אנחנו נתחיל בשעה 11:00.

חיים אורון: האם אז זה בסדר?

חיים אורון: אנחנו לא מוותרים על האי אמון ורוצים בשעה 11:00.

חיים אורון: הלכנו לקראת זה וקבענו מסגרת שמתחילה בשעה 14:00.

חיים אורון: אתה יודע כמה חברי כנסת יגיעו לכאן בשעה 18:00 לפתיחת דיוני התקציב.

אברהם בורג: ההסכמות היחידות שעומדות בינתיים, אף אחד לא זז מהן, זה מה שסוכם בוועדת ההסכמות שאתה הקראת את זה דומני, כהחלטה בוועדת הכנסת משבוע שעבר.

אברהם בורג: הייתה הבנה שלא הייתה מפורשת באף מקום, אבל אנחנו אמרנו ליושב ראש: איפה שלא יתחילו הדיונים, אנחנו רוצים את אותו סדר יום על-פי אותה הסכמה.

אברהם בורג: זה לא נאמר באף מקום במפורש, אבל זה היה באווירו של עולם.

אברהם בורג: שנית, מכיוון שרוצים להתחיל את הדיונים בתחילת השבוע הבא, יש שני עניינים.

אברהם בורג: עניין אחד, אני לא דיברתי עם יושבת-ראש סיעת העבודה באופוזיציה דליה איציק.

אברהם בורג: אני אנסה לשכנע אותה שבשבוע של תקציב אין טעם לבזבז תחמושת פרלמנטרית על עוד אי אמונים.

דליה איציק: שכנעת.

אברהם בורג: התקציב כולו הוא אי אמון אחד גדול.

רוני בר-און: אז אין אי אמון.

אברהם בורג: יש לי אינטרס באמת לסבך ולערבב את הממשלה, כמה שיותר ימים למשוך.

אברהם בורג: אני חושב שזו תהיה טעות מבחינת הכנסת באשר הוא לייצר תקדים שמערבים שיקול חצי דתי או אפילו לא דתי לחלוטין, במניעים פוליטיים.

אברהם בורג: אם צריך להתחיל את הדיון בכנסת ביום ראשון מסיבה שלא משנה לי מהי, הוא יתחיל ביום ראשון בבוקר.

אברהם בורג: זה לא משנה אם בין 11:00 ל-16:00 או ל- 22:00.

אברהם בורג: זה חסר חשיבות.

אברהם בורג: אני חושב שזוהי טעות של הוועדה להכניס ממדים חדשים לתוך התהליך התקנוני שלא מופיעים בו.

אברהם בורג: היום זה יהיה זה, מחר זה יהיה עשרה דברים אחרים.

דוד טל: האם לא יכול להיות שטעינו פעם?

שאול יהלום: אני פונה לחבריי דווקא בניגוד לדעתי ואומר אם אפשר לבקש ממזכיר הכנסת שתאורגן כאן בבית הכנסת תפילת מנחה בשעה 13:00 ויאמרו קדיש, ודווקא יבואו חברי כנסת.

שאול יהלום: אם יתחיל דיון בשעה 14:00 עד השעה 16:00 עד סוף הצום, אני חושב שזה סביר.

שאול יהלום: להפך, זה לא יהיה יום חופש.

נסים זאב: אדוני, אם זה היה הרמדאן בוודאי היינו מתחשבים.

קריאות: זה לא נכון.

נסים זאב: אנחנו היינו בהחלט מתחשבים ומתחשבים, אין הצבעות במליאה בזמן דיונים.

נסים זאב: אין שום סיבה שבעשרה בטבת אנחנו לא נתחשב באותם חברים שרוצים להשתתף בדיון.

נסים זאב: הדיון פה הוא מאוד מהותי, הוא מאוד עקרוני.

רוני בר-און: תודה רבה, אנחנו עוברים להצבעה.

רוני בר-און: מפני כבודו של היושב ראש, אני לא מביא אף הצעת פשרה.

רוני בר-און: מי בעד ההצעה הזאת ירים את ידו בבקשה?

רוני בר-און: נא למנות, תודה רבה.

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: להתראות ביום ראשון, המזכירות תחליט על השעה.

רוני בר-און: כן אי אמון, לא אי אמון, זה כבר עניינה.

רוני בר-און: אני שמח שהועלתי בזה שלא יהיה פה אי אמון.

רוני בר-און: בקשות חברי הכנסת להקדמת הדיון בהצעות חוק פרטיות בקריאה טרומית: הצעת חוק חסינות חרי הכנסת זכויותיהם וחובותיהם (תיקון-ועדה ציבורית לנטילת חסינות), התשס"ד-2003 פ/1752 של חבר הכנסת גדעון סער וקבוצת חברי כנסת הצעת חוק חסינות חברי הכנסת זכויותיהם וחובותיהם (תיקון-סדרי דיון לעניין חסינות בפני דין פלילי), התשס"ד-2003 (פ/1760), של חבר הכנסת מיכאל איתן הצעת חוק חסינות חברי הכנסת זכויותיהם וחובותיהם (תיקון-הקמת ועדה ציבורית), התשס"ד-2003 (פ/1756) של חבר הכנסת דני יתום הצעת חוק חסינות חברי הכנסת זכויותיהם וחובותיהם (תיקון-ועדה ציבורית לנטילת חסינות), התשס"ד-2003 (פ/1758) של חברת הכנסת זהבה גלאון

רוני בר-און: חברים, אי אפשר לנהל כך ישיבה.

רוני בר-און: אני מציע לאחד מכם לשבת בכסא הזה ולנסות להתגבר במשך שעה וחצי על כל הקריאות האלה.

רוני בר-און: אנחנו עוברים לדון בבקשות לפטור מחובת הנחה.

רוני בר-און: יש לנו פה ארבע בקשות שעניינן הצעות חוק חסינות חברי הכנסת זכויות וחובות תיקון ועדה ציבורית, תיקון סדרי דיון, הקמת ועדה ציבורית, ועדה ציבורית לנטילת חסינות.

רוני בר-און: נא לקרוא לחבר הכנסת איתן אם הוא מעוניין להשתתף בזה.

רוני בר-און: השתלשלות של הדברים היא כהאי לישנא.

רוני בר-און: לפני מספר חודשים, דומני ב-23 ביולי, עלו כל ההצעות האלה, חלקן.

רוני בר-און: החדשות בוודאי לא.

רוני בר-און: ב-23 ביולי דחתה הכנסת, הסירה מסדר יומה מספר הצעות.

רוני בר-און: קיבלתי את מכתבו של חבר הכנסת גדעון סער יושב-ראש הקואליציה לפיה פנה אל יושב-ראש הכנסת בבקשה לעשות שימוש בסמכותו בהתאם לסעיף 143(א) לתקנון הכנסת, ולשוב ולהחזיר את הנושאים לסדר היום של המליאה חרף העובדה שטרם חלפו שישה חודשים כמצוות המחוקק.

רוני בר-און: מכתבו מונח בפניכם, אני לא אקרא אותו שוב.

רוני בר-און: ואכן, ביום 29 בדצמבר נעתר יושב-ראש הכנסת לבקשה וכתב שחל לדעתו שינוי של ממש בנסיבות במידה המצדיקה את הפעלת סמכותו להעלות את הצעת החוק הזהה לדיון לפי סעיף 143(א).

רוני בר-און: מונחת פה הבקשה לפטור מחובת הנחה, ואני חושב גברתי היועצת המשפטית, שאין בכלל צורך בפטור מחובת הנחה.

רוני בר-און: מרגע שהיושב ראש עשה שימוש בסמכותו, העניין עולה אחת ושתיים לסדר היום בלי שום קשר להחלטת ועדת הכנסת.

רוני בר-און: אני אקריא בפנייך את התקנון.

רוני בר-און: סעיף 143(א) אומר כהאי לישנא: "החליטה הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר היום אם לפי סעיף זה ואם לפי סעיף זה, או שחזר בו" כל הדברים האלה לא רלוונטיים, "לא יתקיים דיון מוקדם בהצעת חוק זהה או דומה בעיקרה לפני עבור תקופה של שישה חודשים מהיום שההצעה הקודמת הוסרה מסדר היום או שהמציע חזר בו ממנה, אלא אם כן ראה יושב-ראש הכנסת שחל בינתיים שינוי של ממש בנסיבות.

רוני בר-און: ימי הפגרה לא יבואו במניין".

רוני בר-און: מרגע שה"אלא אם כן" התמלאה, מתחדש הדיון ולא צריך לבוא לא לוועדת הכנסת.

רוני בר-און: הוא פשוט נעצר בו ביום.

רוני בר-און: אני אביא לך את הדברים לאבסורד המקסימלי.

רוני בר-און: עומד המציע על דוכן הכנסת ומציע את ההצעה שלו ומסירים את ההצעה שלו, וכאשר הוא פוסע חזרה לכיסאו, רואה היושב ראש שחל שינוי נסיבות, והוא אומר לו: תחזור הנה, תציע את זה מחדש, ראיתי שינוי נסיבות.

מיכאל איתן: האם מותר הערת ביניים?

רוני בר-און: לא, אי אפשר הערת ביניים.

רוני בר-און: פניתי ליועצת המשפטית.

מיכאל איתן: צריך להניח את ההצעה עוד הפעם אחרי שהיא נקברה, לא?

רוני בר-און: אני חושב שלא.

רוני בר-און: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכאל איתן: וגם תוציא אותי, מה הבעיה?

רוני בר-און: אתה מפריע לדיון.

רוני בר-און: אני לא רוצה לשמוע הערות ביניים.

מיכאל איתן: אני חושב שאני תורם לדיון.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

רוני בר-און: היועצת המשפטית, בבקשה.

דני יתום: האם אפשר שאלת הבהרה?

רוני בר-און: כרגע עונה היועצת המשפטית.

דני יתום: אולי היא תענה גם על שלי.

רוני בר-און: לגביך, לגבי הבקשה שלך זה לא קיים.

רוני בר-און: אתה צריך פטור מחובת הנחה וכך יהיה.

רוני בר-און: אני לא אבטל את הדיון בבקשות.

רוני בר-און: אני אומר שאם בקשתו של חבר הכנסת סער לא צריכה פטור מחובת הנחה, הוא יעלה היום בצהרים על הדוכן, נקודה.

רוני בר-און: ואם אתם צריכים פטור מחובת הנחה, נקיים דיון וכנראה גם ניתן לכם כי אני רוצה שאנחנו נחבר את זה אחד עם השני.

ארבל אסטרחן: נראה לי שהמקרה שהצגת בסוף דבריך הוא מקרה קל, כי ברגע שהכנסת הציעה להסיר את הצעת החוק מסדר היום, הנושא אינו בפניה, וגם אם היושב ראש סבור שתוך דקה חל שינוי של ממש בנסיבות, אם ניקח את זה עד אבסורד, בכל מקרה צריך חבר הכנסת צריך להניח מחדש את הצעת החוק.

ארבל אסטרחן: זה מקרה שנראה לי שאינו יכול לקרות.

רוני בר-און: לא כתוב.

ארבל אסטרחן: אין הצעה בפני הכנסת.

גדעון סער: למה?

גדעון סער: זה הונח אתמול.

רוני בר-און: אני חושב שאתה לא צריך פטור מחובת הנחה.

רוני בר-און: אין פה עניין של הנחה.

רוני בר-און: היושב ראש סבר שהשתנו נסיבות, הוא פשוט שולף את זה.

רוני בר-און: אנחנו דנים בעניין שהוועדה הזאת לא צריכה לדון בזה בכלל.

ארבל אסטרחן: ברגע שהכנסת הסירה את הצעת החוק, הצעת החוק מתה.

ארבל אסטרחן: הצעת החוק הזאת לא במערכת יותר.

ארבל אסטרחן: אם רוצים להעלות אותה שוב לדיון יש להניחה מחדש.

ארבל אסטרחן: זה מבחינת הדוגמא שלך.

ארבל אסטרחן: לעניין הצעת החוק של חבר הכנסת סער, אנחנו סברנו שהכלל של 45 ימים חל תמיד, זה ההוראה הכללית, בעוד שסעיף 143 הוא סעיף ספציפי יותר שמדבר על המקרה הקונקרטי כאשר ההצעה הוסרה, במשך שישה חודשים לא ניתן להעלותה ויושב ראש הכנסת יכול להתגבר על הקטע הזה של הששה חודשים.

ארבל אסטרחן: עניין 45 יום, הדרישה לזה נשארת תמיד.

ארבל אסטרחן: ולכן, חזר חבר הכנסת סער, גם דיברו איתי לפני זה על העניין הזה, לוועדת הכנסת.

ארבל אסטרחן: זה היה בעצתנו.

ארבל אסטרחן: כמובן שלגבי הצעות החוק האחרות חל הכלל הרגיל.

רוני בר-און: כן, זה לא בעיה.

גדעון סער: הממשלה לא מתנגדת.

רוני בר-און: הממשלה לפי דעתי לא מתערבת.

רוני בר-און: ממתי הממשלה מתערבת בעניינים חוקתיים?

רוני בר-און: לפני רבע שעה היה פה דיון והממשלה אמרה שאין לה עמדה כי זה חוקתי.

רוני בר-און: אני אפילו לא אשאל את עמדת הממשלה.

רוני בר-און: אם תזכור בפעם הקודמת כששר המשפטים עלה לענות בעניין ההצעות שלך ושלי, אני לא חושב שהוא זוכר כל כך בשמחה את האירוע או את החגיגה שעשיתי לו שם על העובדה שהוא קרא לחברי הכנסת גנבים.

רוני בר-און: אני מניח שגם הפעם, הפעם הוא אולי יקרא להם שודדים כי זה יותר חמור.

רוני בר-און: לממשלה בעניינים חוקתיים אין בכלל להתערב.

גדעון סער: אבל, לעניין הפטור מחובת הנחה, בסעיף 135(ב) הוא נועד לאפשר לוועדת שרים לחקיקה לגבש עמדה לגבי הצעות חוק שבפניה בלי קשר לעמדה המהותית.

גדעון סער: זה שהם גיבשו שאין להם עמדה זה גם עמדה לצורך העניין.

גדעון סער: לכן, זה כן רלוונטי.

נסים זאב: האם אפשר לקבל הסבר?

רוני בר-און: לא, אי אפשר לקבל הסבר.

רוני בר-און: אני לא מסביר פה.

רוני בר-און: זה לא ועדת הסברים, זה ועדת עבודה.

רוני בר-און: חבר הכנסת יתום, בבקשה.

דני יתום: בהקשר לפרוצדורה שמדובר עליה, מאחר ויש כאן חילוקי דעות אני מציע לקבל את חוות דעתה של היועצת המשפטית ולהתחיל לקיים את הדיון מתוך כוונה לבחון האם יש כאן רוב לבקשה לפטור מחובת הנחה.

רוני בר-און: אני חושב שההצעה שלך היא טובה, אבל אני אבחר להתעלם ממנה בשלב זה.

דני יתום: באמת?

דני יתום: למה?

רוני בר-און: כך אני רוצה.

רוני בר-און: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

רוני בר-און: אני רוצה להתעלם ממנה.

דני יתום: סליחה רוני, אתה עונה עכשיו בבוטות סתם כדי לנסות להדליק כאן את האווירה.

דני יתום: למה אתה עושה את זה?

דני יתום: תנסה להסביר.

דני יתום: אני מצביע כל הזמן, אני מקבל רשות דיבור.

דני יתום: מה זה ההערה המתנשאת הזאת "אני מעדיף להתעלם ממנה"?

דני יתום: למה אתה מעדיף להתעלם ממנה?

רוני בר-און: מה חשבת שאני פונה ליועצת המשפטית כדי לא לקבל את חוות דעתה?

דני יתום: לא, אבל למה אתה צריך להגיד את הדברים האלה?

דני יתום: אתה אחרי זה מדליק את האווירה, אתה גורם לאנשים לא לרצות לבוא הנה.

דני יתום: אני בדרך כלל אדם רגוע.

דני יתום: למה אתה לא יכול לסתום את הפה?

דני יתום: למה אתה צריך להדליק את האווירה?

דני יתום: למה היה צורך בהערה הזאת:

דני יתום: אני אחליט להתעלם או אני מעדיף להתעלם מההערה שלך?

דני יתום: מה זה הדבר הזה?

דני יתום: מה זה הזלזול הזה?

רוני בר-און: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב ראש, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע להתרכז בסעיף הראשון האם יש צורך בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אני סבור כמוך לאחר ששמעתי את הציטוט המדויק מהתקנון, למען האמת, עוד אתמול באתי בדברים גם איתך וגם עם המציעים ואמרתי שלדעתי לפחות אנחנו נהיה במחזה אבסורד אם אנחנו נדון בפטור מחובת הנחה.

יולי יואל אדלשטיין: הרי המהות של 45 יום, שלא יוכל חבר כנסת "להפתיע" את הממשלה ולבוא עם איזשהי הצעת חוק שאולי יש חילוקי דעות בתוך הממשלה בין משרדים שונים.

יולי יואל אדלשטיין: ה-45 יום נועדו לזה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר שהממשלה דנה והכנסת דנה, לחזור עוד הפעם עכשיו ובשיא הרצינות לשבת כאן ולדון אם יש צורך או אין צורך, זה נראה לי פשוט מחזה אבסורד.

רוני בר-און: היא הנותנת.

רוני בר-און: גם אני חשבתי שהעובדה שהבקשה הזאת כבר עברה את ההליך או ההנחה או את הפטור מחובת הנחה, באופן אוטומטי - - - אבל, משמרת שבמשמרת למרות שאני סבור שאין צורך בפטור מחובת הנחה ולא שוכנעתי מחוות דעתה, אני אתייחס לחוות הדעת הזו, אפעל על-פי דרכה, ואנחנו עוברים לדון בפטור מחובת הנחה גם בעניינה של הצעת החוק הראשונה הזאת.

רוני בר-און: חבר הכנסת סער, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב ראש, על מנת לאפשר את סיום הדיון בפרק זמן סביר, אני אתמצת.

גדעון סער: יש רוב בבית להצעות להוציא את החסינות מחוץ לכנסת.

גדעון סער: הרוב הזה התגבש במהלך החודשים האחרונים, היינו קרובים לרוב גם לפני חצי שנה.

גדעון סער: עכשיו כשיש רוב, אומרים מדוע עכשיו?

גדעון סער: מדוע עכשיו מכיוון שכל מי שחי בארץ, כל מי שקורא בעיתונים, יכול להבין מדוע עכשיו, אלא אם כן מתעקשים להיות מנותקים באופן מוחלט מהתחושות של הציבור.

גדעון סער: אני לא אכנס לגוף ההצעה.

רוני בר-און: ודאי לא, רק לעניין הדחיפות.

גדעון סער: אם הוועדה תאשר את הבקשה אני אציג אותה היום במליאה.

גדעון סער: לגבי עניין הדחיפות, נתן לזה ביטוי יושב-ראש הכנסת בהחלטתו.

גדעון סער: גם הוא עשה הליך של קיצור פז"ם לפי סעיף אחר בתקנון, לפי סעיף 143, והתחושה הזאת נובעת מכך שהגיעו מים עד נפש.

גדעון סער: לפי התגובות שאני מקבל, יכול להיות שאחרים מקבלים תגובות אחרות, אני חושב שהציבור מצפה שהיום יתחיל בכנסת מהלך של שינוי, ואסור לשים מכשול פרוצדורלי בדרך של המהלך הזה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת יתום, בבקשה.

דני יתום: אני חושב שזה לא כל כך עניינו של הציבור, אבל זה ענייננו שלנו.

דני יתום: כאשר חבר הכנסת סער הציג בפעם הקודמת את הצעתו להוציא מן הכנסת את הסמכות ביחס לדיון על הסרת חסינותו של חסר כנסת, אני גרסתי שחברי הכנסת, או אנחנו כולנו, מספיק בוגרים כדי לדון בעניין החשוב הזה לגופו.

דני יתום: לאחר שני דיונים בעניינם של שני חברי כנסת, שני דיונים שהתקיימו לפני זמן קצר, לאחר שראיתי את האופן שבו חברים שלנו כאן בבית הזה מתייחסים לסוגיה, לדעתי לא בצורה עניינית אלא בצורה לחלוטין לא עניינית, אני שיניתי את דעתי.

דני יתום: אני גורס שאנחנו צריכים להניח את ההצעות הללו, והראייה היא שאין רק הצעה אחת, אלא יש מספר הצעות שהונחו שלא במקרה זו לצד זו על שולחנה של הוועדה הזאת היא הנותנת.

דני יתום: מאחר וחלילה וחס אנחנו עלולים להיקלע, ואף אחד לא יודע מתי, לבקשה נוספת של היועץ המשפטי לממשלה להסיר - - -

רוני בר-און: אנחנו בעיצומה של בקשה.

דני יתום: אני יודע.

דני יתום: בכל מקרה, יכול להיות שתהיה בקשה נוספת של היועץ המשפטי לממשלה להסיר את חסינותו של חבר כנסת, עדיף לכן שנקיים את הדיון במליאה על הצעות החוק הללו מוקדם ככל האפשר כדי שלא ניתפס פעם נוספת למצב שבו אנחנו דנים בנושא מאוד מאוד חשוב ושלא ממין העניין.

רוני בר-און: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב ראש, סיעת "עם אחד" ואני כנציג שלה כאן

דוד טל: הצביעה בפעם הקודמת בעד הצעת החוק הזאת כדי להעביר את הנושא הזה מהכנסת לוועדה ציבורית, הגם שנשמעו דעות בסכנה שכרוכה בכך שאנחנו בעצם מפרקים את הכנסת מהסמכויות שלה, ואנחנו פעם אחר פעם מפרקים אולי עוד נדבך ועוד סעיף כזה או אחר, ואנחנו מעבירים את זה מחוץ לכנסת.

דוד טל: כאמור, סיעת "עם אחד" החליטה אז להצביע בעד והיא הצביעה בעד הצעת החוק של חבר הכנסת גדעון סער.

דוד טל: היא לא עברה.

דוד טל: גם עכשיו היא תצביע בעד הצעת החוק.

דוד טל: אני רק לא מבין את הדחיפות בבקשת הפטור בנושא הזה.

דוד טל: אני אומר לך את האמת ואני חושב שכולם יסכימו איתי כאן.

דוד טל: אני חושב שלו אני הייתי מבקש ממך את בקשת הפטור, לא הייתי מקבל את זה פה.

דוד טל: אני אתן לך דוגמה, אדוני היושב ראש.

דוד טל: אני הצעתי כאן בדבר דחוף ביותר, בחוק בחירות מיוחדות כשלא היה מימון.

דוד טל: אנחנו יודעים שאם אין מימון מאיפה יבקשו המועמדים לבקש כסף.

דוד טל: לא מנענו את זה כאן בגלל שאני מהאופוזיציה, גם עכשיו אני באופוזיציה.

דוד טל: אני הרגשתי שדעתי לא התקבלה כיוון שאני באופוזיציה.

דוד טל: לצערי, השיקולים פה הם לא ענייניים, למרות שההצעה שלי בנושא ההוא דיברה על כל המפלגות.

דוד טל: בגלל הפוזיציה המיוחדת שיש ליושב ראש הקואליציה, אני חושב שהוא יוכל להשיג את הרוב הזה.

גדעון סער: יש לי שותפים להצעה שלי.

דוד טל: אם אני הייתי זה שמבקש את הפטור, הייתי נדחה לי.

דוד טל: ההיסטוריה הלא רחוקה תוכיח את זה.

דוד טל: אנחנו בכל אופן נמנע בהצבעה הזו בגלל הבעת המחאה הזו שאי אפשר לקבל פטור על דבר שכזה.

רוני בר-און: חברת הכנסת גלאון, גם לך יש בקשה מפטור מחובת הנחה.

רוני בר-און: האם יש לך להוסיף על הנימוקים שנשמעו?

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, רק לפני כשעה קיימנו כאן בוועדה דיון לגבי תדמיתה של הכנסת ושמענו הצעה לחייב את חברי הכנסת לחתום בחתימת ידם על הצהרת אמונים כדי לשפר את תדמיתה של הכנסת.

זהבה גלאון: אחרי הפארסה, אין לי מילה אחרת, אני חושבת שזו המילה הכי עדינה שאני יכולה לגייס, אחרי הפארסה בשתי ההצבעות בנושא הסרת החסינות, בעיניי אין דבר יותר דחוף משהכנסת תחזור ותדון בכל הסוגיה של מי צריך להסיר את החסינות.

זהבה גלאון: היו כאן שיקולים לא עניינים.

זהבה גלאון: חברי ועדת הכנסת לצערי, בחרו לבחון את חומר הראיות ואת חומרת העבירה, בניגוד לפסיקת בג"ץ שמטילה עליהם אך ורק את הסמכות לבחון האם היועץ המשפטי לממשלה בין היתר רודף רדיפה פוליטית.

זהבה גלאון: לכן, אני חושבת שיש דחיפות מאוד מאוד גדולה להוציא את הנושא מוועדת הכנסת.

זהבה גלאון: אני ערה לכל ההשלכות של ריקון הכנסת מסמכויותיה.

זהבה גלאון: יש כאן בעיות, אבל תמיד צריך לשים על כף המאזניים מה גובר על מה.

זהבה גלאון: המצב הנורא בעיניי שאליו הידרדרה הכנסת, מחייב לדעתי את העברת כל ההצעות היום.

זהבה גלאון: חבר הכנסת טל, בהזדמנות אנחנו נעשה גם סרט על כמה קשים חייו של חבר כנסת באופוזיציה.

זהבה גלאון: אנחנו נזיל דמעה ביחד.

זהבה גלאון: זה נכון, אתה צודק.

רוני בר-און: יושב ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת איתן, גם אתה ביקשת פטור מחובת הנחה.

רוני בר-און: אני מבקש ממך להתייחס רק לעניין המהירות, למה פטור מחובת הנחה, בבקשה.

מיכאל איתן: אני חושב שאם הכנסת עומדת לדון בסוגיה הזו אז זה יהיה מאוד לא הגיוני, לא טבעי, לא צודק שכאשר הובאו מספר אלטרנטיבות, יביאו רק אחת בפני הכנסת.

מיכאל איתן: מתוך אלה שעמדו בזמנו, דווקא ההצעה שלי זכתה לאימון הרחב ביותר.

מיכאל איתן: ההצעה שלי זכתה לשוויון ואני חושב שיש מקום שהיא תבוא יחד.

מיכאל איתן: אני הצעתי גם ליושב ראש שיציע גם את ההצעה שלו.

מיכאל איתן: זה לא עניין של היושב ראש עצמו.

מיכאל איתן: אני חושב שאם הולכים לדון בנושא הזה, זה פשוט יהיה מלאכותי שלא כל ההצעות יעלו.

רוני בר-און: חבר הכנסת איתן אומר בהגינותו הרבה שהורגלנו בה כמו שכותבים בבית המשפט העליון, שהבקשה שלו לפטור מחובת הנחה זה רק להיות על הרכבת אם היא תקבל רשות כפי שהיא קיבלה מיושב ראש הכנסת וגם מוועדת הכנסת לנסוע.

רוני בר-און: אילמלא כן, הוא לא היה רואה בהילות בדיון.

מאיר פרוש: אדוני היושב ראש, תניח גם אתה.

רוני בר-און: לא, אני לא אניח.

רוני בר-און: אני תכף אסביר למה אני גם לא ביקשתי ולא הנחתי.

רוני בר-און: עכשיו דיברו המבקשים.

רוני בר-און: חבר הכנסת אדלשטיין, אחר כך ברכה ואחריו פרוש.

רוני בר-און: חברים, אני חייב לקצר אתכם.

רוני בר-און: שתי דקות לדובר.

רוני בר-און: אני לא רוצה לגלוש עם זה מעבר לתחילת הדיון במליאה.

רוני בר-און: שמעתי אתמול כבר טענות שנוגעות אליי אישית בנוגע לנושא הדיון, ואני לא ארחיב אותן פה.

רוני בר-און: אולי תהיה הזדמנות אחר.

רוני בר-און: מכל מקום, שתי דקות לדובר.

רוני בר-און: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב ראש, אני צריך פחות משתי דקות.

יולי יואל אדלשטיין: לעצם החוק ולעצם הנושא יהיו עוד הזדמנויות להתבטא גם בדיונים בוועדה וגם בקריאה ראשונה במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אתייחס רק לעניין הדחיפות, ואני אקח דווקא את הדוגמא של חבר הכנסת טל.

יולי יואל אדלשטיין: בזמנו, שבועות ספורים לפני הבחירות המוניציפליים ביקשת להסדיר את נושא המימון.

יולי יואל אדלשטיין: אני אמרתי שאנחנו לא נספיק עם שלוש הקריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אם אני לא מדייק תקן אותי, אמרת שחשוב שגם הכנסת תהיה כבר בעיצומו של הליך חקיקה בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שזה היה הכיוון.

יולי יואל אדלשטיין: אני שואל את המציעים, במיוחד את חבר הכנסת גדעון סער, האם אין פגם בכך שאנחנו נצהיר שאנחנו רוצים להוציא מכאן את הסמכות, כאשר ועדת הכנסת כבר בימים אלה דנה בבקשה להסרת חסינות?

רשף חן: לפי זה אנחנו אף פעם לא נוכל.

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר, האם אדוני המציע לא חושב שיש פה איזשהו פגם והאם זה לא יכול להשפיע על הסמכות שלנו להחליט בעד או נגד הסרת חסינות.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת רשף חן שתי דקות, בבקשה.

רשף חן: אדוני היושב ראש, הנושא הוא בעיקר סביב כבודה של הכנסת, כבודה של הכנסת באופן תפקוד הוועדה, כבודה של הכנסת בשאלת הוצאת הנושא מתחום האחריות הכנסת.

מוחמד ברכה: הצעת החוק הזו נולדה מפופוליזם והבהילות שמנסים לכפות על עבודת הכנסת.

מוחמד ברכה: אין שום הצדקה, אין שום בהילות.

מוחמד ברכה: הנושא של יאיר פרץ עומד על שולחן הוועדה וכנראה שהוא יסתיים על פי התהליך הנוכחי.

מוחמד ברכה: אני חושב שהיה אפשר לחכות עד שהדבר הזה יסתיים.

מוחמד ברכה: יאיר פרץ מואשם בדברים פליליים שלא נוגעים לעבודת הכנסת, זה לא במסגרת מילוי תפקידו.

מוחמד ברכה: לוועדת הכנסת יש פה הזדמנות לעשות את האבחנה בין החסינות שניתנת לחברי הכנסת במסגרת מילוי תפקידם.

מוחמד ברכה: דרך אגב, חבר הכנסת חזן מילא את תפקידו פעמים.

מוחמד ברכה: זו עבירה מכוערת.

מוחמד ברכה: אני מאמין לליצמן.

גלעד ארדן: פינוי מאחזים זה גם פופוליזם.

זהבה גלאון: פינוי מאחזים וחזן זה אותו הדבר?

רוני בר-און: חברת הכנסת גלאון, מה את רוצה שאני אעשה?

רוני בר-און: הרי אנחנו צריכים להחליט בעניין הזה.

רוני בר-און: הבקשה שלך צריכה להיכנס לסדר היום, ובשעה 11:00 מתחילה המליאה.

מוחמד ברכה: בישיבה הקודמת אני אמרתי שאני מאמין לחבר הכנסת ליצמן.

מוחמד ברכה: אני חושב שהסנקציה כלפי חבר כנסת שמועל בתפקידו, בעבודתו הפרלמנטרית במילוי תפקידו, צריכה להיות סנקציה פרלמנטרית.

מוחמד ברכה: אני לא חושב שזה נושא לשפיטה ולכתב אישום.

מוחמד ברכה: הנושא של יאיר פרץ ושל חברת הכנסת בלומנטל הוא לא ממין העניין.

מוחמד ברכה: כנראה שאני וחברי סיעתי אף פעם לא נהיה מואשמים, לא בגניבה ולא במעילה, ולכן ועדה ציבורית היא דבר מצוין בשבילנו, ולא להישפט על ידי החבורה שיושבת כאן, עם כל הכבוד לכם אחד אחד.

מוחמד ברכה: אבל, פה מדובר על הכנסת ועל חסינות הכנסת.

מוחמד ברכה: לא מוציאים את דיבתה של הכנסת רעה על מנת לזכות בנקודות במרכז הליכוד או בשורה בעיתון.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אם אני לא טועה, בפעם הקודמת כאשר אנחנו התקדמנו לקראת ההצבעה או כאשר התחלנו את הדיון בנושא הזה, אנחנו שמענו מומחים בעניין.

מאיר פרוש: האם אנחנו מוותרים על כך כן או לא?

רוני בר-און: לא, לא מוותרים על כך.

רוני בר-און: יהיה דיון בוועדת הכנסת בין הקריאה הטרומית לקריאה הראשונה.

רוני בר-און: יתקיים דיון רחב ככל האפשר, כולל מומחים שיבואו לכאן ולכאן.

מאיר פרוש: אני מאוד הייתי רוצה לשמוע את אותם אלה ששללו את הוצאת הנושא הזה.

מאיר פרוש: האם צריך לקשר את זה בין מה שקרה פה בשבועיים?

מאיר פרוש: לכן, אני מבקש לא לפטור מחובת הנחה.

מאיר פרוש: שנית, חבר הכנסת גדעון סער שמוביל את הנושא הזה אמר "רוב הציבור".

מאיר פרוש: אני לא יודע מי אחראי על רוב הציבור.

מאיר פרוש: אבל, אם אנחנו הולכים לפי רוב הציבור, רוב הציבור לא רוצה שמשפחת שרון תשתוק בחקירה, ולכן הם היו רוצים להיפטר מזכות השתיקה.

מאיר פרוש: האם לכן אנחנו ויתרנו על זכות השתיקה?

מאיר פרוש: למה אנחנו רוצים להשתמש בזה ש"רוב הציבור רוצה"?

מאיר פרוש: אני לא יודע למי יש את רוב הציבור ביד.

מאיר פרוש: חבר הכנסת ברכה צדק כשאמר שיש להבדיל בין המקרים של חברי הכנסת חזן, גורלובסקי ובלומנטל.

מאיר פרוש: דרך אגב הם כולם מהליכוד ואני לא יודע למה.

מאיר פרוש: בואו נראה איך ועדת הכנסת תתנהג אצל יאיר פרץ ואז נדע אם אנחנו מוציאים, אבל לא היום.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת רשף חן שתי דקות בבקשה.

רשף חן: אדוני היושב ראש, הנושא סובב בעיקר סביב שאלת כבודה של הכנסת, כבודה של הכנסת באופן תפקוד הוועדה, כבודה של הכנסת בשאלת הוצאת הנושא מתחום אחריותה.

רוני בר-און: מה לא היה בסדר באופן תפקוד הוועדה?

רשף חן: אדוני לא יפריע לי, ייתן לי את שתי הדקות שלי, יחיל על עצמו את מה שהוא מחיל עליי כשאני שאלתי את יולי אדלשטיין שאלה.

רוני בר-און: הדבר הכושל היחיד בתפקוד הוועדה בדיונים האלה זה היה כשאפשרנו לאנשים להצביע שלא היו בדיון.

רשף חן: אני מבקש מהיושב ראש לקרוא לסדר את זה שמפריע עכשיו באמצע הדברים.

רשף חן: אני מבקש שתפסיק.

דוד טל: ההערה הייתה למה לא הופעת בדיון להסרת החסינות ובאת להצביע.

רשף חן: זו לא הייתה ההערה, ואני מתעקש עכשיו שאתה תקרא גם לו לסדר כפי שאתה קורא לי לסדר.

רוני בר-און: בבקשה נא לאפשר לדובר לסיים את דבריו.

רשף חן: תודה רבה.

רשף חן: הנושא הוא נושא של כבודה של הכנסת.

רשף חן: יש ביננו כאלה שחושבים שהכנסת ביזתה את עצמה בצורה שבה היא התנהלה ואני אחד מהם.

רשף חן: יש ביננו כאלה שחושבים שהציבור חושב רעה מאוד על הכנסת, על האופן שבו היא טיפלה בעניין.

רשף חן: יש עיקרון של עשיית צדק בזמן מהיר, באופן מיידי.

רשף חן: אם יש צדק שייראה מייד, ומכאן החשיבות של התכיפות של העניין.

רשף חן: לבוא ולומר לאותו ציבור רחב, לדעתי מרבית הציבור במדינת ישראל, שאנחנו מתקנים את העניין בזמן אמת.

רשף חן: וזו הסיבה לדחיפות, זו הסיבה לבקשה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: הצלצול שאנחנו שומעים הוא בדיוק הזמן בשבילי לומר את הדברים.

רוני בר-און: אחר כך אנחנו נעבור להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב ראש, אני ביקשתי לדבר.

רוני בר-און: לא, אתה לא רשום אצלי.

רוני בר-און: אתה לא הצבעת.

נסים זאב: תדע לך שאתה מתנהג מאוד לא יפה.

נסים זאב: אני ארבע פעמים מרים את האצבע.

רוני בר-און: האם אתה רשום?

נסים זאב: אני לא יודע.

נסים זאב: זה שאתה לא רושם זה בעיה שלך, עם כל הכבוד.

רוני בר-און: שב, תירגע.

נסים זאב: אני עדיין לא אוויר פה בוועדה, עם כל הכבוד לך.

רוני בר-און: בסדר, תדבר.

רוני בר-און: יש לך שתי דקות.

נסים זאב: כל החיפזון הזה בא מתוך רגשי אשמה, ועדת הכנסת לא מתפקדת.

נסים זאב: האם אתם לא מבינים שאנחנו מאוימים פה?

נסים זאב: יש כאן איום על הדמוקרטיה, יש כאן ניסיון לומר ששיקוליה של ועדת הכנסת הם משיקולים פסולים ושכל החלטתה היא לא קבילה.

נסים זאב: אני לא מבין, יש לנו סמכויות למה אנחנו מעבירים את זה כלאחר יד?

נסים זאב: למה לתת את זה לוועדה חיצונית?

נסים זאב: האם אנחנו במסגרת הפרטה שבה מפריטים את הסמכויות?

נסים זאב: אני שוב חוזר ומוחה על כל אלה שביזו את ועדת הכנסת הזו ואמרו שהשיקולים שלה היו שיקולים פסולים ושהיא לא דנה לגופו של עניין.

נסים זאב: הרוב המכריע של החברים פה ישב במשך שלושה ימים, הביע דעה ושאל שאלות.

נסים זאב: אולי היו כאלו שהייתה להם דעה מראש.

נסים זאב: אדוני היושב ראש, כל החיפזון הזה הוא מיותר.

נסים זאב: אנחנו נמצאים ערב אישור התקציב ואנחנו כל כך לחוצים בנושאים אחרים, ופתאום זה הנושא שעומד ברומו של עולם?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת גדעון סער אתה ביקשת ממני לדבר ואמרתי לך שאתה תדבר בסוף.

גדעון סער: קודם כל, כאיש תנועה אני מבקש להסתייג מהדברים שנאמרים פה קודם לגבי מרכז הליכוד.

גדעון סער: אני רואה אותם בחומרה.

רוני בר-און: מי אמר אותם?

גדעון סער: אמר אותם חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אני מושך אותם בחזרה.

מוחמד ברכה: זה גם לא יועיל לך בכלל במרכז הליכוד.

גדעון סער: אני מודה לאדוני.

גדעון סער: לא צריך להשתלח במרכז הליכוד.

גדעון סער: לגבי הערתו של חבר הכנסת אדלשטיין, כל עוד חקיקה לא הושלמה בשלוש קריאות אחרי הקריאה הטרומית, לא צריכה להיות שום השלכה על עניין שתלוי ועומד כשהחקיקה אינה בתוקף.

מיכאל איתן: האם אנחנו לא דנים בעניינים שנוגעים לנו בחוק המפלגות?

מיכאל איתן: בואו נעביר את זה לוועדה ציבורית.

מוחמד ברכה: תעבירו את הכנסת לוועדה ציבורית, מה יש?

מוחמד ברכה: בואו נעביר את הדרישות התקציביות של מפלגות לוועדה ציבורית.

מיכאל איתן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לשאול שאלת הבהרה.

מיכאל איתן: אם נושא החסינות הוא כל כך קשה שחברי הכנסת לא מסוגלים לפתור אותו וצריכים להעביר אותו לוועדה ציבורית, אז גם את השאלה הזו שאנחנו דנים בה עכשיו צריך להעביר לוועדה ציבורית.

מיכאל איתן: זה בדיוק אותו הדבר.

מיכאל איתן: אני מציע שנקים ועדה ציבורית שתחליט האם צריך להעביר את זה לוועדה ציבורית.

דוד טל: האם אנחנו לא ועדה ציבורית?

דוד טל: אנחנו ועדה ציבורית.

רוני בר-און: כזכור גם לי הייתה הצעה באותו מועד שבו נשמעו שאר ההצעות.

רוני בר-און: הצעתי הייתה אז להשוות את המצב הקיים שבו כאשר מחליטים על הסרת חסינות, מביאים את זה לאישור מליאה, הצעתי אז שאור הזרקורים, המליאה, וההצבעה השמית של מאה עשרים חברי כנסת, גם היא תוכל למנוע לפתוח את הדיבורים או הרכילות שהדברים פה מתנהלים בקומבינה, בשמור לי ואשמור לך.

רוני בר-און: אמרתי שנשווה את שני המצבים.

רוני בר-און: מסירים חסינות לאישור המליאה, וגם כשלא מסירים חסינות לאישור המליאה, והצעתי נדחתה על ידי הכנסת.

רוני בר-און: כאשר יושב ראש הכנסת נדרש לבקשתו של חבר הכנסת סער לקצר את תקופת ההמתנה, הוא אמר לי שגם אני אבקש.

רוני בר-און: אני אמרתי שאני לא מבקש, לא מכיוון שחשבתי שההצעה שלי איננה טובה.

רוני בר-און: אני חושב ומאמין שההצעה שלי היא עדיין הטובה, שלא לומר הרע במיעוטו.

רוני בר-און: זה בוודאי צעד של התחלה בשביל לראות האם הוא עוזר לתיקון המצב.

רוני בר-און: אם כן, נישאר איתו.

רוני בר-און: אם לא, נלך עוד מדרגה קדימה.

רוני בר-און: דעתי בקשר להוצאת החסינות מהכנסת ידועה.

רוני בר-און: מכיוון שזה לא נושא הדיון אני לא אדבר על זה, אני אדבר רק על עניין הדחיפות.

רוני בר-און: אני חושב שכאשר יש עניין פתוח, תלוי ועומד של חבר כנסת שיש בקשה להסרת החסינות שלו, והיום תצביע הכנסת ותיתן רוב להצעה שאומרת מה שאמרו אתמול בכינוס חברי הכנסת, שוועדת הכנסת היא פושעת ומושחתת ופארסה, ושר המשפטים קרא לה גנבים וזה ביזיון, זה מהלך של אינתימידציה, של איום, שמכתיב לוועדת הכנסת תוצאה בלתי תלויה בדיון של חבר הכנסת שעניינו תלוי ועומד.

רוני בר-און: זה מעבר לכלל שאני חושב שלא משנים כללי משחק באמצע המשחק.

רוני בר-און: ולכן השאלה אם ההצעה הזו תתקבל היום ומה יקרה על העניין התלוי ועומד, היא שאלה פתוחה.

רוני בר-און: אבל מעבר לזה, אני חושב וזה מתקשר לדברים שאמר חבר הכנסת רשף חן, צריך לתת לציבור צדק, וצדק צריך להיעשות באופן מהיר.

רוני בר-און: כן, בבית משפט.

רוני בר-און: צדק מהיר לציבור בדרך שמתנהל הדיון הזה, קיצור מועדים ופטור מחובת הנחה, יש לו רק מילה אחת.

רוני בר-און: קוראים לזה לינץ'.

רוני בר-און: היום עושים לינץ' בכנסת.

רוני בר-און: אולי בצדק הציבור עושה לינץ' בכנסת, אולי בצדק העיתונות עושה לינץ' בכנסת.

רוני בר-און: אבל, היום הכנסת תעשה לינץ' בכנסת.

רוני בר-און: לכן אני סבור שאין מקום לדון בעניין הזה בדחיפות.

רוני בר-און: אפשר היה לקיים בשבוע הבא את הדיון בפרשת פרץ, לסיים אותו, ולעשות את הדברים בשובה ובנחת תוך דיון רציני ומעמיק, בליווי מומחים, כמו שעשינו פעם, כמו שנעשה לפני מספר שנים.

רוני בר-און: לא היה קורה שום אסון אם זה היה קורה בעוד 45 יום או בעוד ארבעה חודשים או שלושה חודשים כאשר הייתה תמה תקופת ההקפאה של חצי השנה.

רוני בר-און: לכן אני סבור שאין לתת פטור מחובת הנחה וזה מבלי להיכנס לעצם ההצעה.

רוני בר-און: אני מעלה את זה להצבעה.

רוני בר-און: מי בעד מתן פטור מחובת הנחה לכל ההצעות שעניינן הסרת חסינות ירים את ידו?

רוני בר-און: תודה רבה, נא להוריד.

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: בעד עשרה, נגד שלושה, שנים נמנעו.

רוני בר-און: ניתן פטור מחובת הנחה לכל ההצעות, הישיבה נעולה.