ועדת הכנסת, כנסת 16, פרוטוקול מספר 66, 2003-11-18 09:00

רוני בר-און: בוקר טוב.

רוני בר-און: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת מספר 66.

רוני בר-און: על סדר היום שלנו ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר היום והדיון לחוק שידורי הטלוויזיה מהכנסת – זה כבר לא כל כך הכנה לקריאה שנייה ושלישית, כי אנחנו כבר אחרי הצבעה.

רוני בר-און: נקרא לזה "Fine tuning" של הקריאה השנייה והשלישית.

רוני בר-און: נפתח בבקשתו של יושב ראש הכנסת.

רוני בר-און: כותב לי מזכיר הכנסת: "שלום רב, יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין ייעדר מן הארץ בשליחות ממלכתית ביום שלישי, כ"ג חשון התשס"ד, 18 בנובמבר 2003.

רוני בר-און: ועדת הכנסת מתבקשת לקבוע ממלא מקום ליושב ראש הכנסת לתקופה זו.

רוני בר-און: יושב ראש הכנסת ממליץ למנות כממלא מקומו את סגן היושב ראש, חבר הכנסת משה כחלון".

רוני בר-און: מי בעד, ירים את ידו.

רוני בר-און: תודה, נא להוריד.

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: אני קובע איפוא שסגן יושב ראש הכנסת, חבר הכנסת משה כחלון ימלא את מקומו של יושב ראש הכנסת בתקופת היעדרותו מן הארץ.

רוני בר-און: 2.

רוני בר-און: ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר היום

רוני בר-און: הנושא הבא הוא ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר היום.

רוני בר-און: הערעור הראשון הוא ערעורו של חבר הכנסת אליעזר (צ'יטה) כהן, בנושא החלטת בג"צ לאשר את הסרט "ג'נין ג'נין".

רוני בר-און: יושב ראש הכנסת, שנוהג להעיר את הערותיו על הערעורים שמוגשים על החלטות הנשיאות, כתב לי כאן: "לא מאשר.

רוני בר-און: יתקיים דיון בוועדת הכנסת בנושא ערעור חבר הכנסת אחמד טיבי על החלטת היושב ראש".

רוני בר-און: אני מודה שלא ממש הצלחתי להבין את פירושה של ההגדרה "לא מאשר", אלא אם היא נוגעת לבקשתו של חבר הכנסת כהן לדון שנית בבקשתו שלא אושרה.

רוני בר-און: אם הוא ביקש את זה מהיושב ראש, אז היושב ראש עשה נכון שהוא לא אישר את הבקשה שלו, כי הוא לא מוסמך לאשר את הבקשה שלו.

רוני בר-און: אבל היושב ראש גם, עם כל הכבוד, לא "כן מאשר" או "לא מאשר" לוועדת הכנסת לדון בערעורים.

רוני בר-און: סמכות ערעור אין לה קשר – אם מותר לי, בהשאלה מהמשפט – לערכאה הראשונה שקובעת בנושא.

רוני בר-און: כך או כך, אני גם חושב שההערה שיתקיים דיון בוועדת הכנסת בבקשתו של חבר הכנסת אחמד טיבי לערער על החלטת היושב ראש שלא להקרין את הסרט באודיטוריום, אין עניינה כאן, משום שחבר הכנסת כהן ביקש לדון בהחלטת בג"צ.

רוני בר-און: חבר הכנסת אחמד טיבי ביקש להקרין את הסרט באודיטוריום.

רוני בר-און: לכך לא נעתר היושב ראש ואנחנו נקיים על זה דיון במידת האפשר מחר, למרות שהסיכוי הוא לא גדול.

רוני בר-און: הדיון יהיה על הבקשה שלך, חבר הכנסת טיבי, להקרין באודיטוריום את הסרט.

רוני בר-און: נקודה.

רוני בר-און: לא על החלטת בג"צ.

רוני בר-און: בעוד אשר הערעור של חבר הכנסת כהן מתייחס לכך שהנשיאות לא אישרה לו, כנושא דחוף לסדר היום, דיון בהחלטת בג"צ.

רוני בר-און: זה הערעור ולכן אנחנו נשמע את הערעור ולא רק שנשמע את הערעור, גם נשמע אותו מפי פרקליטו הטוב של חבר הכנסת כהן והוא יושב ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, חבר הכנסת יורי שטרן.

רוני בר-און: קיבלתי ייפוי כוח.

יורי שטרן: תודה.

מאיר פרוש: זה מקובל שלא אותו חבר כנסת שמערער גם מנמק?

יורי שטרן: יש ייפוי כוח.

רוני בר-און: ביררתי את זה.

מאיר פרוש: זה דבר חדש.

רוני בר-און: לא, לא חדש.

רוני בר-און: גם אני ביקשתי לברר את הנקודה הזאת.

רוני בר-און: זו אכן הפעם הראשונה שזה קורה לי.

יורי שטרן: זה נהוג.

רוני בר-און: זו פעם ראשונה שזה קורה לי.

רוני בר-און: שאלתי את היועצת המשפטית אם השיטה מקובלת והיא אמרה לי שאכן כן וכך ננהג.

רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת שטרן, נא לטעון את הערעור.

יורי שטרן: תודה רבה, כבוד היושב ראש.

יורי שטרן: ההחלטות בנושאים שמומלצים או מוצעים לדיון דחוף הן החלטות לגבי דחיפות או אי-דחיפות אקטואליות ציבורית.

יורי שטרן: הנושא של הסרט "ג'נין ג'נין" גרם לסערה ציבורית לא מעטה בסוף השבוע שעבר.

יורי שטרן: זה נושא שממשיך להיות נדון גם בעיתונות וגם בציבור הרחב.

יורי שטרן: מדובר פה על שערורייה ציבורית לא קטנה, כי כבודו של צה"ל מונח על השולחן או על המאזניים וחשוב גם להתייחס לגופה של החלטת בג"צ בנושא צנזורה במדינה כמו שלנו, שנמצאת במצב מלחמה.

יורי שטרן: לכן, לי אין שום ספק שההחלטה של הנשיאות חייבת תיקון.

יורי שטרן: מדובר בנושא שהוא בהחלט נושא דחוף ואני מבקש לאשר בו דיון.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: סגן יושב ראש הכנסת, חבר הכנסת מוחמד ברכה, עם תשובת הנשיאות.

מוחמד ברכה: ראשית אני רוצה להגיד שאם הוועדה תאשר את ערעורו של חבר הכנסת צ'יטה כהן, אחד מחברי הסיעה שלי יזכה מן ההפקר, כי גם הוא הגיש הצעה דומה.

רוני בר-און: כבר סיבה טובה לשקול את זה.

מוחמד ברכה: אבל מעבר לזה.

קריאה: מי זה מהסיעה?

מוחמד ברכה: חבר הכנסת מח'ול.

רוני בר-און: אין לנו שום ספק שאתה תייצג פה את עמדת הנשיאות ולא את עמדתו של חבר הכנסת מח'ול.

מוחמד ברכה: נכון, נכון.

מוחמד ברכה: בהחלט.

מוחמד ברכה: הצעה דחופה היא הצעה דחופה, רבותי.

מוחמד ברכה: פה מדובר על החלטה של בג"צ שהיא כבר מאחורינו.

מוחמד ברכה: אין לנושא של הדחיפות שום תוקף כאן, אלא אם חבר כנסת – חבר הכנסת כהן או מח'ול או מי שלא יהיה – חושב שהנושא הזה ראוי ואז הוא יכול להגיש הצעה רגילה בנושא הזה על חשבון המכסה של הסיעה שלו.

מוחמד ברכה: אבל לשוות לזה דחיפות ובהילות – אני לא חושב שזה נכון, מה גם שהיועץ המשפטי לממשלה שוקד בימים האלה על בקשה לדיון נוסף בהרכב מורחב וכנראה שהנושא הזה יתגלגל לבג"צ עוד פעם.

מוחמד ברכה: לכן, הנשיאות לא ראתה לנכון לאשר את דחיפות הנושא הזה וביקשה לא להעלות את זה כהצעה דחופה.

מוחמד ברכה: אם חברי הכנסת הנוגעים בדבר – או במקרה הזה חבר הכנסת צ'יטה כהן – מבקשים בכל זאת לדון, יש להם את המכסה של הסיעה שלהם והם יכולים לממש אותה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: מישהו רוצה להתבטא בעניין הזה, בבקשה?

מאיר פרוש: אם זה היה לפני בג"צ זה היה סוב-יודיצה, לא?

אברהם בורג: היועץ המשפטי מבקש עוד דיון בבג"צ.

רוני בר-און: אין סוב-יודיצה.

רוני בר-און: בכלל, בנושא של בג"צ כל הנושא של סוב-יודיצה בסימן שאלה מאד מאד גדול.

אברהם בורג: בשולי הסוב-יודיצה, יש מסורת בכנסת, שכאשר נושא עומד בפני ערכאה משפטית – זו לא סוגייה של סוב-יודיצה במובן המשפטי העמוק של המילה – כאשר נושא עומד לדיון בפני בית משפט, בייחוד בית משפט עליון, נהגנו בכנסת לא לדון בזה עד שלא ייתם הדיון.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: אז תרשה לי, בלי קשר לכנסת, לומר לך שבנושאים של בג"צ – במיוחד בערכאות של בית משפט עליון – כאשר מדובר בבקשות לדיון נוסף, התקופה שאחרי מתן ההחלטה בבית המשפט העליון, בוודאי לא מוגנת במטרייה של הסוב-יודיצה.

אברהם בורג: אין הגנה, זו מסורת.

אברהם בורג: כל עוד נושא נדון אנחנו לא מתערבים מערכת במערכת.

יורי שטרן: אתמול היו אצלנו לוחמים מהיחידה ששירתה בג'נין.

יורי שטרן: ביקשו מאד שהכנסת תדון בנושא.

רשף חן: אני חושב שהנושא מאד מאד קשה, כל כולו.

רשף חן: זה ודאי נושא שראוי לדיון בכנסת.

רשף חן: אני חושב שהוא גם עומד למבחן של דחיפות כפי שאנחנו מכנים אותו כאן.

רשף חן: כמעט אף פעם ההצעות הדחופות לסדר לא דחופות באיזשהו מובן אקוטי.

רשף חן: אנחנו מתכוונים דחופות במובן של קשר מיידי לאירועים שקרו לאחרונה.

רשף חן: זה לא שהכנסת צריכה לקבל איזושהי החלטה אופרטיבית.

אליעזר כהן: - - -

רוני בר-און: אני מבקש ממך.

רוני בר-און: עורך הדין שלך ייצג אותך מצוין.

רשף חן: אני מאד ער לקושי שהתעורר בזה שמינו חברי כנסת שיעבירו ביקורת על החלטת בג"צ ויחד עם זאת, אני חושב שאם איזשהו מקרה שראוי לחופש דיבור מלא זה המקרה הזה, כי בשם חופש הדיבור ניתנה ההחלטה הזאת.

רוני בר-און: ולכן?

רשף חן: לכן אני חושב שצריך לקבל את הערעור.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: אנחנו עוברים להצבעה.

רוני בר-און: מי בעד קבלת הערעור ירים את ידו בבקשה.

אברהם בורג: מותר לי להצביע?

קריאה: כן.

קריאה: אתה במקום דליה.

רוני בר-און: אם אתה מחליף מישהו אתה יכול להצביע.

קריאות: - - -

רוני בר-און: חברים, מנהלות הסיעות שבלעדיהן החיים שלנו אינם חיים.

רוני בר-און: תחליטו, החלטתן?

רוני בר-און: סידרתם את כל הטנקים בימ"חים?

רוני בר-און: ברמפות?

רוני בר-און: הכל בסדר?

רוני בר-און: אתם יודעים מי הכלים שיורים פה?

רוני בר-און: מי בעד קבלת הערעור ירים את ידו בבקשה.

אתי בן-יוסף: שישה.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: מי נגד קבלת הערעור?

אתי בן-יוסף: אחד.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני קובע איפוא שהערעור התקבל.

רוני בר-און: הערעור הבא הוא ערעורו של חבר הכנסת רן כהן, בנושא הקמת היחידה למלחמה ברמאי קצבאות הביטוח הלאומי.

רוני בר-און: בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב ראש, חברי הוועדה.

רן כהן: הסוגיה הזאת היא בעלת חשיבות עצומה, משום שאין מדובר בהרחבת יחידות החקירה של הביטוח הלאומי שכבר קיימות היום ויש להן סמכויות פעילות מאד נרחבות.

רן כהן: המדובר הוא בהקמת יחידה בעלת אפיונים משטרתיים נוספים, שבעצם תוכל לחדור לביתו ול - - - של כל מי שמקבל קצבה מהביטוח הלאומי.

רן כהן: כלומר, זירת העבודה שלה בסופו של דבר תהיה זירת העניים ביותר בישראל והשכבות הכי חלשות בארץ.

רן כהן: אני יכול לומר לכם שהסוגיה הזאת העסיקה את הפרלמנט הקנדי ואת הבג"צ, את בית המשפט העליון בקנדה באופן שזה נמשך חודשים, ושם זה בוטל מכל וכל בגלל הבעייתיות שזה יוצר מבחינת עריצות העניין.

רן כהן: לא שלא מחפשים בכל מדינה – ובצדק, גם אצלנו – את רמאי הביטוח הלאומי, כי זה דבר שצריך לעקור אותו.

רן כהן: זה ברור גם שהאנשים האלה הם פושעים פשע מוסרי ופשע חוקי.

רוני בר-און: יש לי קצת בעיה עם ההגדרה בעברית.

רוני בר-און: נדמה לי שרמאי הביטוח הלאומי הם רמאים של הביטוח הלאומי, לא המרמים את הביטוח הלאומי.

רוני בר-און: גם עם זה אין לי בעיה, גם על זה אני מוכן לדון, כי לפי דעתי גם כאלה נמצא.

רוני בר-און: אבל אם התכוונת לערפל בזה, אז אני רק מחמיא לך.

רן כהן: לא, זה לא ניסוח שלי.

רן כהן: אני התאפקתי לא להתייחס לעניין כי חשבתי שזה איכשהו יעבור.

רן כהן: אבל מפניך מי יכול לברוח.

רן כהן: לא.

רן כהן: מדובר אלה שמרמים את הביטוח הלאומי בתרמיות שונות, כדי לסחוט כספים שלא כדין.

רוני בר-און: ודאי.

רוני בר-און: ברור.

רן כהן: מה שהם הולכים לעשות זה להקים משטרה עם מדים, עם השקעה של למעלה ממאה מיליון שקל שאין לנו אותם היום לתקציבים הכי חיוניים במדינה, אבל על זה הולכים להוציא את זה – בלי דיון.

רן כהן: זאת הבעיה.

רן כהן: מה אני רוצה לעורר?

רן כהן: מה תפקידה של הצעה דחופה לסדר בכנסת?

רן כהן: לעורר את הנושא לדיון.

רן כהן: בכנסת, בציבור, להסב תשומת לב.

רן כהן: אני חושב שלהגיד שדבר כזה לא ראוי לתשומת לב פרלמנטרית, זה קצת מוזר.

רוני בר-און: כן, בבקשה, אדוני סגן היושב ראש, נציג הנשיאות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב ראש, רבותי חבר הכנסת.

מוחמד ברכה: אני האחרון שאתנגד להצעתו של חבר הכנסת רן כהן, מפני שהגשתי אותה הצעה לדיון מהיר.

מוחמד ברכה: אבל נשיאות הכנסת אמונה לא רק על התוכן – מה גם שלא היו מציעים אחרים – היא גם אמונה על הנושא של הנוהל.

מוחמד ברכה: אנחנו מדי שבוע מאשרים - -

רוני בר-און: יש סדרי עדיפויות.

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: אנחנו מאשרים מדי שבוע כחמש הצעות דחופות וזו הייתה מעבר למכסה.

מוחמד ברכה: הסיבה לאי-אישור ההצעה הייתה הצעה טכנית של ניהול העבודה ולא מהותית.

מוחמד ברכה: אני גם לא יכול להתנגד לזה מהותית.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת שטרן.

רן כהן: אבל הוועדה לא מחויבת לחמש.

מוחמד ברכה: כמובן.

מוחמד ברכה: היא אישרה כבר אחת.

אברהם בורג: גם הנשיאות לא מאשרת רק חמש.

יורי שטרן: אדוני היושב ראש, בשתי הכנסות האחרונות יצא לי להתעסק הרבה עם הביטוח הלאומי.

יורי שטרן: אני חושב שמדובר פה בשינוי מהותי מאד.

יורי שטרן: הנושא כוסה או התגלה בכלי התקשורת בימים האחרונים ולכן יש לו את כל המאפיינים של נושא דחוף לדיון.

יורי שטרן: הוא מהותי והוא דחוף, הוא בא בעקבות הפרסום.

רוני בר-און: חבר הכנסת בנלולו, ביקשת?

דניאל בנלולו: כן.

דניאל בנלולו: ידידי, חבר הכנסת רן כהן, קודם כל צודק במה שהוא אומר, אבל אם אנחנו עכשיו נלך ונעבור על כל סעיף וסעיף בספר התקציב ונביא אותו לדיון מעל הדוכן, אנחנו באמת לא נסיים, או שזה ייקח לנו כמה חודשים.

דניאל בנלולו: אני מציע שבנושא הספציפי הזה אולי נדון כשנדון בנושא ביטוח לאומי בוועדה.

רוני בר-און: חבר הכנסת כהן, יש פה הצעה מאד פרקטית של חבר הכנסת בנלולו, שאני הייתי מצטרף אליה.

רן כהן: מה היא הייתה?

דניאל בנלולו: אני הצעתי שבגלל גודל הנושא של התקציב והמון הסעיפים שמופיעים שם, אם נביא כל סעיף וסעיף לדיון מעל הדוכן, אני חושב שלא נסיים את זה בהקדם.

דניאל בנלולו: ההצעה שלך היא נכונה.

דניאל בנלולו: צריך לבוא ולבדוק אותה.

דניאל בנלולו: צריך להביא את זה לוועדה ולדון שם - -

רוני בר-און: אנחנו למעשה יכולים או לקבל את הערעור או לדחות אותו.

רוני בר-און: ואנחנו יכולים לצרף לו המלצה ליושב ראש – ועל זה אני חושב שתהיה התכנסות סביב השולחן – להורות שהנושא יובא לדיון מהיר בוועדה.

רוני בר-און: זה גם נושא יותר ספציפי לוועדה.

רוני בר-און: למרות שהתופעה היא כמובן תופעה חברתית, שצריך לדבר עליה.

רוני בר-און: אתה רוצה ללכת על הפתרון הזה?

רוני בר-און: לאיזו ועדה?

רן כהן: כן.

רן כהן: לוועדת העבודה והרווחה.

דניאל בנלולו: רגע.

דניאל בנלולו: אני רק רוצה להשלים את זה.

דניאל בנלולו: לאותה ועדה שהחלטנו כאן שנושא הביטוח הלאומי יגיע אליה.

מוחמד ברכה: ועדת העבודה.

מוחמד ברכה: לא.

רוני בר-און: זה לא נושא ששייך לחוק ההסדרים.

רן כהן: אני מקבל את ההצעה שלכם ואני אומר מילה אחת: לוועדת העבודה והרווחה.

רן כהן: אני מוכן להתכנס מסביב להצעה שלכם, אבל מאחר שהסוגיה היא של הביטוח הלאומי, צריך לקבל גם את כל הנתונים – איך בודקים, איך חוקרים, איך מגלים את כל הרמאים - - -

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: נחה דעתך מהפתרון המוצע?

רן כהן: כן.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: אני מציע איפוא שאנחנו, לא בלי הסתייגות, נדחה את הערעור, תוך צורך לשמור, בעיקר, על כבודה של הנשיאות שקובעת את סדרי העדיפות וגם את לוח הזמנים הבלתי אפשרי שאחר כך מתמצב בדיוני יום רביעי, ויחד עם זה נמליץ בפני הנשיאות ובפני היושב ראש, להורות כבר היום או מחר על העברת הנושא הזה לדיון מהיר בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אברהם בורג: ואם הנשיאות לא תקבל את ההמלצה, צריך לשמור לחבר הכנסת כהן את הזכות לשוב לוועדה.

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: אני אשמור את הזכות ואז אנחנו נשמע אותך בדיון הראשון מיד לאחר שתקבל את התשובה.

רוני בר-און: תודה רבה לחבר הכנסת בורג על ההצעה.

רן כהן: תודה רבה.

רוני בר-און: מי בעד ההצעה הזאת, בבקשה ירים את ידו – ההצעה שאנחנו דוחים את הערעור בכפוף להמלצה ושמירת הזכות של הערעור.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני קובע איפוא, פה אחד, שזה עבר.

רוני בר-און: הערעור הבא הוא ערעורו של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה בנושא דברי הרמטכ"ל בהקשר הסורי.

רוני בר-און: חבר הכנסת זחאלקה?

רוני בר-און: יש פה מיופה כוח?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני קובע שאין פה הופעה מטעם המערער והערעור נמחק.

רוני בר-און: אנחנו עוברים לדיון בנושא הבא.

רוני בר-און: כל החברים שאין להם עניין בדיון הזה, אנחנו נפרדים מכם בכאב גדול, בצער גדול, אבל בברכת הדרך.

רוני בר-און: 3.

רוני בר-און: הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת, התשס"ד-2003 –

רוני בר-און: הנושא הבא על סדר היום הוא הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת, התשס"ד-2003.

רוני בר-און: אני מזכיר לכולם: דנו במשך ארבע ישיבות בחוק הזה, הצבענו עליו בישיבה האחרונה, אישרנו אותו, קבענו את ההסתייגויות ושלחנו את היועצת המשפטית לעשות מה שקראנו: "fine tuning" בכמה דברים.

רוני בר-און: תכף אנחנו נשמע ממנה.

רוני בר-און: בעיקר היינו צריכים לקבל חוות דעת מקצועית בעניין העלויות.

רוני בר-און: היא נמצאת כאן, היא מופצת עכשיו ביניכם.

רוני בר-און: בין לבין, אני רוצה לטפל בעניין טכני:

רוני בר-און: חבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי שעזב אותנו כותב שהוא מבקש לרשום את שלושת חברי סיעת חד"ש–תע"ל, חברי הכנסת ברכה, מח'ול וטיבי להסתייגויות דיבור להצעת החוק.

רוני בר-און: חבר הכנסת טיבי כבר קיבל את זה.

רוני בר-און: דומני שבשלהי הישיבה הקודמת אישרתי לו את זה.

אתי בנדלר: יש לו הסתייגויות מהותיות.

רוני בר-און: אכן כן.

רוני בר-און: טוב, תרשמו את זה שיקבלו הסתייגויות דיבור.

אתי בנדלר: הסתייגות אחת לכל אחד מהם, אדוני היושב ראש?

רוני בר-און: כן, כן.

רוני בר-און: בבקשה.

רוני בר-און: אני עוד צריך לומר שאתמול בשעה מאד מאוחרת הגיע אלי נייר שממש לא הספקתי לעבור עליו.

רוני בר-און: דומני שאלה איזשהן הסתייגויות של משרד המשפטים.

רוני בר-און: משרד המשפטים פה?

דידי לחמן-מסר: כן, אדוני.

רוני בר-און: בוקר טוב.

רוני בר-און: קודם כל, אני מבקש לדעת למה זה כל כך מאוחר?

דידי לחמן-מסר: אנחנו יום קודם היינו בוועדת שרים לענייני חקיקה.

דידי לחמן-מסר: העלינו את ההצעה הנוכחית בפני הוועדה על מנת לגבש את עמדת הממשלה ואז העלינו את הערותינו בפני הוועדה.

דידי לחמן-מסר: כל עוד וועדת השרים לא ראתה בהערותינו הערות הנראות לה, לא יכולנו להעביר את זה לוועדה הנכבדה, מבחינת פרוצדורה ממשלתית.

רוני בר-און: כן, אבל אני רוצה לדעת - -

דידי לחמן-מסר: זה לא מה שאני חושבת באופן אישי, חס וחלילה.

דידי לחמן-מסר: זה לא רלוונטי.

דידי לחמן-מסר: אבל אם הממשלה, אם ועדת השרים לחקיקה, מקבלת את הערותינו הספציפיות, הן אלה שמועברות לוועדה.

דידי לחמן-מסר: זה דבר אחד.

דידי לחמן-מסר: הוועדה קיבלה את זה וגם נמסר לי ששר התקשורת, שהוא השר הממונה על החקיקות הללו ועל חוק רשות השידור, ההערות האלה הן על דעתו.

דידי לחמן-מסר: לפיכך החליטה הוועדה להתנגד להצעה בנוסח הנוכחי, אלא אם כן יבואו לידי ביטוי ההערות האלה או תיקונים אחרים ורק אז קיבלתי אישור להביא את זה אליכם.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: קודם כל, נעשה סדר קצר נוכח ההודעה שלך, בכמה עניינים.

רוני בר-און: ראשית, בכל ארבעת הישיבות שבהן דנו בקריאה שנייה ושלישית נכחה כאן נציגת משרד המשפטים, הגברת רוני טלמור.

רוני בר-און: היא אפילו מופיעה עלי ספר.

רוני בר-און: ולא זו בלבד שהיא נכחה כאן, היא גם העירה את הערותיה.

רוני בר-און: ולא זו בלבד שהיא העירה את הערותיה, היא העירה אותן בטוב-טעם ובשום-שכל ודעת וגם שחלקן לא התקבלו.

רוני בר-און: יותר מכן: אני מבקש לדעת, האם את או מי שהיה מטעמך בוועדת השרים באותו דיון ביום ראשון, הודעתם לוועדת השרים שהוועדה כבר בעצם הצביעה על הצעת החוק אחרי הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

דידי לחמן-מסר: בוודאי שהודעתי.

רוני בר-און: הודעת.

רוני בר-און: האם הפנית את תשומת לבם שזה מאוחר להעיר הערות, כאשר אנחנו כבר הצבענו על קריאה שנייה ושלישית?

דידי לחמן-מסר: הסברתי, אדוני:

דידי לחמן-מסר: אנחנו הבאנו את ההערות כדי שהממשלה תגבש את עמדתה אם היא בעד או נגד ההצעה בנוסח שהוצבע עליו בוועדה הנכבדה.

דידי לחמן-מסר: ואז הממשלה, ועדת שרים לחקיקה, על דעת שר התקשורת, קיבלה החלטה.

רוני בר-און: אז לי יש אינפורמציה אחרת משר התקשורת.

רוני בר-און: שר התקשורת, או ממלא מקום ראש הממשלה – או בעצם ראש הממשלה היום.

רוני בר-און: ראש הממשלה לא בארץ.

רוני בר-און: אז ראש הממשלה בפועל, שהוא גם שר התקשורת – אהוד אולמרט – הודיע אתמול ליושב ראש הכנסת שלדידו אין שום מניעה שהצעת החוק הזאת, כפי שאנחנו הכנו אותה לקריאה שניה ושלישית, תעבור As is"".

רוני בר-און: האם אני צודק במילים?

דן לנדאו: אין לו התנגדות להצעת החוק.

דידי לחמן-מסר: אני קיבלתי דבר אחר לגמרי.

רוני בר-און: אין לו התנגדות להצעת החוק.

רוני בר-און: אלה המילים.

רוני בר-און: אז שבפרוטוקול יירשם שראש המטה של יושב ראש הכנסת מודיע כי שר התקשורת הודיע אתמול ליושב ראש הכנסת – נדע באיזו שעה.

רוני בר-און: אולי אנחנו צריכים פה תיאומי עמדות לפי שעות.

רוני בר-און: באיזו שעה זה היה?

דן לנדאו: לפני חצות.

דן לנדאו: בערב.

רוני בר-און: בערב.

רוני בר-און: שאין לו התנגדות להצעת החוק כפי שהיא.

רוני בר-און: נכון?

דן לנדאו: נכון.

רוני בר-און: תודה.

דידי לחמן-מסר: אני רק רוצה להגיד, אדוני: אתי שוחח שר התקשורת.

דידי לחמן-מסר: אישית.

דידי לחמן-מסר: וצלצל וגם נפגשתי אתו אתמול וגם אמר – וגם שר המשפטים אמר לוועדת השרים - -

רוני בר-און: עזבי אותי שר המשפטים.

רוני בר-און: ציטטת שר תקשורת?

דידי לחמן-מסר: כן.

רוני בר-און: ציטטתי לך שר תקשורת.

אברהם בורג: שר המשפטים זה ועדת חוקה, לא?

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: יפה שהוא הרשה לך להופיע פה, שר המשפטים.

רוני בר-און: כי זו תופעה די מוזרה, די נדירה.

אברהם בורג: זה בוועדה הזאת.

אברהם בורג: זה לא בוועדת חוקה.

רוני בר-און: עזבי, אלה עקיצות פרטיות שלנו עם הממשלה.

דידי לחמן-מסר: לגופו של עניין, אני רוצה להגיד – הרי ראינו את הנוסח המקורי - -

רוני בר-און: את יודעת מה?

רוני בר-און: אם את רוצה – אני אומר לך עוד פעם:

רוני בר-און: מתוך זה שאני מביע תרעומת על כך שזה בשלב מאוחר מאד ואני עושה את זה באמת כמחווה של רצון טוב לכך שהממשלה עוסקת גם היא בחוק הזה, אני אשמע את הטענות ואני מבקש שלאור ההערה שלי תהיי מצומצמת ככל האפשר.

רוני בר-און: משום שאנחנו לא נפתח את האופרה הזאת מחדש.

רוני בר-און: עו"ד בנדלר, את רוצה להעיר משהו לפני הגברת לחמן-מסר?

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: רק לצורך הדיוק בעובדות, אני מבקשת להזכיר לוועדה שכשהיא התחילה את דיוניה בהכנסת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית, הייתה כאן הצגה של הקונספציה של החוק ואז אני אמרתי לוועדה – ונדמה לי שגם אחרים אמרו – שבמהלך הזמן, אחרי שהכנסת החליטה להחיל על הצעת החוק את דין הרציפות – שהרי היא עברה קריאה ראשונה עוד בכנסת הקודמת - אחרי שקיבלתי הערות של משרד המשפטים וערכנו דיונים פנימיים, שינינו דברים רבים בהצעת החוק ולפיכך רוב הנושאים שלגביהם – ואני מצהירה את זה כאן בצורה מאד ברורה – רוב הנושאים שלגביהם דנה ככל הנראה ועדת השרים השבוע, היו כלולים כבר בנוסח שהוכן לוועדה ב-22 ביולי 2003.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: חבר הכנסת בורג.

אברהם בורג: אני מבקש לדייק בדבריה של היועצת המשפטית, הגברת אסתר בנדלר, בכך שכאשר החוק עלה בקריאה ראשונה במליאת הכנסת, היה שיג ושיח עם השר שטרית מאחורי הקלעים.

אברהם בורג: ואני קיבלתי על עצמי את הדברים שאמר השר שטרית לכלול ולתקן בהצעת החוק ואז אמר השר שטרית: אם דברים אלו יהיו בפנים, אין לממשלה התנגדות.

אברהם בורג: נאמרו הדברים מעל הבמה, הדברים תוקנו ושונו בתוך החוק - -

אתי בנדלר: חלק ניכר.

אברהם בורג: ולכן ההתנגדות היא - -

דידי לחמן-מסר: סליחה, יש כאן שלוש הסתייגויות.

דידי לחמן-מסר: בוא נדבר עליהם.

רוני בר-און: רגע, רגע.

רוני בר-און: אברום, זו כנסת חדשה, זו ממשלה חדשה וחוץ מזה, חברים, כל אחד רשאי לשנות את דעתו מתי שהוא רוצה.

רוני בר-און: בואו נשמע, אבל אני באמת מבקש – את יודעת שהסיכויים שנשמע עכשיו על שינוי סדרי עולם בשלב המאוחר הזה הם קטנים.

רוני בר-און: אז אם יש לך באמת דקויות שאתן את יכולה לחיות ושגם אנחנו יכולים לחיות, בעיקר אחרי שמלאכתנו לכאורה כבר נשלמה, אני מבקש שתפעילי את שכלך הטוב ותראי לא להכביר עלינו עכשיו עניינים.

דידי לחמן-מסר: יש לי שני נושאים מרכזיים ונושא אחד שולי.

דידי לחמן-מסר: נושא אחד זה הנושא של תשדירי השירות.

רוני בר-און: הורדנו.

רוני בר-און: הורדנו תשדירי שירות.

דידי לחמן-מסר: לא.

דידי לחמן-מסר: נשאר.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: הנה אני פותר לך את הבעיה.

דידי לחמן-מסר: אני רוצה להגיד מה נשאר.

רוני בר-און: דידי, אני פותר לך את הבעיה.

דידי לחמן-מסר: אין תשדירי שירות?

רוני בר-און: חסות הורדנו, תשדירי שירות יהיו רק של גופים ממשלתיים וממלכתיים.

דידי לחמן-מסר: אז אני רוצה לדבר על זה, לשנייה.

דידי לחמן-מסר: בוא נניח שיש תיקון – מה זה גופים ממלכתיים, אגב?

דידי לחמן-מסר: לפי הנוסח זה גם החברה להגנת הטבע.

אברהם בורג: "בנושאי בריאות, בטיחות, בטחון, איכות סביבה, רווחה וזכויות וחובות האזרח, ובלבד שאין בהם כדי לקדם עניין מסחרי של גוף כלשהו או רכישה של מוצר או שירות כלשהו".

רוני בר-און: והוספנו על זה.

רוני בר-און: מה יותר עירום מזה?

רוני בר-און: זה פשוט מתפשט מכל התפיסות הכלכליות שלכם.

דידי לחמן-מסר: אדוני, אני יכולה להסביר?

דידי לחמן-מסר: כי על זה דיבר שר המשפטים ואני רוצה להביא את דבריו.

דידי לחמן-מסר: אומר שר המשפטים: נניח שיש מחלוקת בכנסת בנושא מסוים של איכות הסביבה.

דידי לחמן-מסר: והגופים הירוקים - -

רוני בר-און: גופים ירוקים הם לא גופים ממלכתיים.

דידי לחמן-מסר: לכן שאלתי מי.

דידי לחמן-מסר: החברה להגנת הטבע היא גוף ירוק, אבל גוף ממלכתי.

דידי לחמן-מסר: ההגדרה של ממלכתי, תראה, כתוב כאן: "תשדיר שירות – משדר שמטרתו העברת מידע לציבור בנושאי בריאות, ביטחון, איכות סביבה, רווחה - - -" לא כתוב שהם רק גופים ממלכתיים.

רוני בר-און: אמרתי לך שאני מוסיף את זה עכשיו: גופים ממשלתיים או ממלכתיים.

רוני בר-און: 'משדר של גוף ממלכתי או ממשלתי שמטרתו - - -'.

דידי לחמן-מסר: אז אדוני, מאחר ואנחנו מאותו מקצוע, תרשה לי להיות הצד השני עכשיו.

דידי לחמן-מסר: אז עכשיו אני ארגון הירוקים ואני רואה שהכנסת עושה חוק - - -

רוני בר-און: תרשי לי רגע, דידי, באמת, בואי נתקדם.

רוני בר-און: הגוף הממלכתי הזה שאת מציגה אותו פה הוא גוף שבסופו של דבר - -

דידי לחמן-מסר: אבל לא, אני רוצה להגיד, אתה לא נותן - -

רוני בר-און: הבנתי.

דידי לחמן-מסר: לא, אתה לא הבנת.

דידי לחמן-מסר: שנייה.

דידי לחמן-מסר: הפוך.

דידי לחמן-מסר: יש הצעת חוק ממשלתית לעשות פעולה מסוימת בנושאי איכות הסביבה.

דידי לחמן-מסר: הולך הגוף הממלכתי ונותן תשדיר שירות לכנסת בסמוך לאותו אירוע.

דידי לחמן-מסר: באים הגופים הירוקים ואומרים, כמו בנושא של חוק ההסדרים ובנושאים חברתיים אחרים: כנסת נכבדה, מונחת בפנייך כעת הצעת חוק שאנחנו, הגופים הירוקים, מתנגדים לה.

דידי לחמן-מסר: אתם צריכים להעביר אותה עכשיו בלב פתוח ונפש חפצה, לשמוע אותנו והנה ראו, הפלא ופלא, אתם מקבלים מימון מאותם גופים ממלכתיים שהממשלה יחד אתם פועלת נגד האינטרסים שלנו - -

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: הבנתי.

דידי לחמן-מסר: לכן הוויכוח שקיים כאן הוא גם לגבי גופים ממלכתיים וציבוריים.

רוני בר-און: הבנתי, הבנתי.

רוני בר-און: נראה לי רחוק כרחוק מזרח ממערב.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: להוסיף פה גופים ממלכתיים או ממשלתיים, תעברי לנושא הבא.

דידי לחמן-מסר: צריך לזה הגדרה.

רוני בר-און: לא יודע, תגדירי גוף ממלכתי.

אתי בנדלר: ממלכתי כולל גם ממשלתי.

דידי לחמן-מסר: לא, תאגידים ציבוריים שמוקמים על פי דין.

דידי לחמן-מסר: החברות הממשלתיות - -

אברהם בורג: לא, לא.

אברהם בורג: אל תתחילי.

אברהם בורג: עד פה.

רוני בר-און: לא, לא.

רוני בר-און: אנחנו לא רוצים את זה, בסדר?

רוני בר-און: אם שר המשפטים רוצה את זה - - -

אברהם בורג: ממשלה היא לא - - - המדינה.

אברהם בורג: את חיה מהכסף שלי כאזרח, אז ממשלה יכולה לתת גם לארגונים ציבוריים לפעול.

דידי לחמן-מסר: מה אתה צועק?

אברהם בורג: מספיק, איזה מן עמדות אלה?

דידי לחמן-מסר: אני שואלת מה זה ממלכתי?

אברהם בורג: ממלכתי – זה יפורט בבית המשפט הגבוה לצדק כשזה יבוא למבחן.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: הסעיף הבא, בבקשה.

דידי לחמן-מסר: נושא שני הוא השאלה האם בעלים של עיתון יכול - - -

רוני בר-און: רגע.

רוני בר-און: תרשמי לך את זה, אתי, ברזרבה, שאנחנו צריכים להצביע על התיקון הזה, כי פתחנו את הוורסיה הקודמת.

רוני בר-און: להוסיף להגדרת שירות של גופים ממשלתיים וממלכתיים - -

אתי בנדלר: אני עוד לא הצעתי - - -

רוני בר-און: אז את הפרספציה, בסדר?

אתי בנדלר: אני אציג את זה.

רוני בר-און: בבקשה.

דידי לחמן-מסר: הנקודה השנייה היא הנושא של בעלות צולבת שמתעורר גם כאן.

דידי לחמן-מסר: מדובר כאן בערוץ שידורים של הכנסת והלכה הוועדה הנכבדה ואמרה כך: מי שרשאי להשתתף במכרז הוא רק גוף שמשדר שידורי חדשות.

דידי לחמן-מסר: בדרך כלל, המגבלה בערוץ החדשות – שעוד לא כאן – שלא יהיה שם עיתון.

דידי לחמן-מסר: המגבלה בנושא בעלויות צולבות אומרת, היום, נכון למצב של חוקי הכנסת, שעיתון – גם העיתון הגדול וגם העיתון הקטן, זה נכון – יכול להחזיק בעוד פלטפורמה אחת ב-2005.

דידי לחמן-מסר: עד 2005 הם נמצאים גם פה וגם שם.

רוני בר-און: ומ-2005 גם זה מת, המגבלה הזאת.

דידי לחמן-מסר: לא, מ-2005 תחול המגבלה.

דידי לחמן-מסר: עכשיו, הכנסת, בערוץ הכנסת, מאפשרת לבעלים של עיתון להחזיק עד 49% בערוץ השידורים של הכנסת.

רוני בר-און: במודע.

דידי לחמן-מסר: במודע.

דידי לחמן-מסר: אז אני רוצה לבוא ולומר שלדעתי - -

רוני בר-און: אני אסביר לך למה.

רוני בר-און: משום שפה התפיסה שלנו – להבדיל מהמשנה הסדורה שלך שלפחות חלקינו הניכר מכירים אותה וחלקינו הניכר אפילו מצדיקים אותה – היא שבמקרה הספציפי הזה הרגולציה של הכנסת היא כל כך חזקה, שאין לנו בעיה עם הבעלות הצולבת הזאת, במיוחד שהאופק של פתרון הבעיות האלה כבר נראה מעבר לדלת.

דידי לחמן-מסר: מדובר פה בערוץ של הכנסת, במשדרים בנושא דמוקרטיה.

רוני בר-און: נכון.

דידי לחמן-מסר: האם אתם סבורים שאנשים שעוסקים בביקורת על הכנסת במשדרים אחרים הם אלה שצריכים להחזיק בערוץ של הכנסת?

רוני בר-און: כפלטפורמה טכנית בלבד.

רוני בר-און: הם הפלטפורמה הטכנית בלבד.

רוני בר-און: הרגולציה נשארת פה, בבית.

רוני בר-און: אלה לא ערוצי חדשות שהם קובעים את התוכן, הם קובעים את הדעות.

דידי לחמן-מסר: אבל זה משדרים - -

רוני בר-און: אבל אני מסביר לך, בדיוק.

דידי לחמן-מסר: אבל מחר יבואו אותם בעלי עיתונים, בנושאים אחרים - -

רוני בר-און: יכולתי לענות לך בעניין הזה את התשובה הניצחת - -

דידי לחמן-מסר: אין מדינה בעולם - -

רוני בר-און: שמעתי.

רוני בר-און: שמעתי.

רוני בר-און: יכולתי לענות לך את התשובה הניצחת, הפורמלית - -

דן לנדאו: זה לא נכון.

רוני בר-און: רגע, אני מבקש לא לנהל ויכוחים עכשיו.

רוני בר-און: התשובה הניצחת, הפורמלית, שהעניין הזה כבר נדון.

רוני בר-און: זה בדיוק מה שדיברו עליו גם היועצת המשפטית וגם היושב ראש לשעבר, שלקחנו את זה מאיזשהו מקום שבו היינו, ששם זה הפריע, התנהלנו במשך שנה תוך כדי עבודה והליטוש של הדבר הזה, אנחנו יודעים שיש לנו את מה שאת רואה בו עקב אכילס של הבעלויות הצולבות, אנחנו יודעים שעקב אכילס עוד מעט עובר ככלל מן העולם - -

דידי לחמן-מסר: לא, הוא לא עובר.

רוני בר-און: אבל בכנסת אנחנו ערים לזה והרגולציה שלנו היא כל כך חזקה פה, מבחינת הניהול של התוכן, מבחינת הניהול של הפלטפורמה, שלנו זה לא מפריע.

רוני בר-און: לכם זה מפריע – תתנגד הממשלה.

רוני בר-און: אנחנו לא נשנה את זה.

רוני בר-און: נא לעבור לסעיף הבא.

קריאה: אני חושב שהיושב ראש הסביר את העובדה שלו מאד ברור.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: זה פשוט סרט שלא נגמר.

רוני בר-און: אין לי טענה אלייך, דידי.

רוני בר-און: קיבלתי את ההסבר שלך שהייתם צריכים להעלות את זה בישיבת הממשלה – קיבלתי.

רוני בר-און: הנה, אני נותן לך.

רוני בר-און: בבקשה.

דידי לחמן-מסר: היו מגבלות נוספות בנושא של חוק התקשורת – מי לא רשאי להשתתף במכרז, אלה דברים שוליים.

דידי לחמן-מסר: אני מציעה לכם לקבל אותם.

דידי לחמן-מסר: למשל, הנושא של: לא יינתן רישיון בנושאים שרוצים לקדם פעילות מפלגתית-פוליטית וכיוצא בזה.

רוני בר-און: מהנהנים לי פה בראש שקיבלנו את זה.

דידי לחמן-מסר: בסדר.

דידי לחמן-מסר: נושא נוסף זה הנושא של המכרז.

דידי לחמן-מסר: השאלה היחידה היא שבמשך השנתיים הקרובות, הכנסת רשאית להחליט שהיא לא רוצה מכרז.

דידי לחמן-מסר: ואז, איזה גוף היא בוחרת.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: כתוב לך.

רוני בר-און: כתוב בהצעת החוק מה אנחנו עושים.

רוני בר-און: היה לנו ברור שעל זה יהיו דיונים ולא תרשו לנו פיילוט, ותצטרכו לעשות לנו מכרז על מכרז על מכרז על מכרז.

רוני בר-און: אין לנו סרט לעשות את זה.

רוני בר-און: החלטנו שאנחנו בוחרים בדרך המוצעת בהצעת החוק המונחת בפנייך - זאת הדרך שנראתה לנו – סליחה, אבל אף אחד מהאנשים שיושבים פה לא חשוד על זה שאנחנו נמרח את הכניסה של המציע בתקופת הניסיון.

דידי לחמן-מסר: יש עוד נושאים טכניים שאני מבקשת.

דידי לחמן-מסר: הנושא של שמירת העתקים אצל הכנסת.

דידי לחמן-מסר: הדיונים בכנסת הם חומר היסטורי ולכן בהצעה נאמר שרק הזכיין צריך לשמור אותם.

דידי לחמן-מסר: עכשיו, אם הזכיין נכנס לפשיטת רגל או אם קורה לו משהו אחר, אין היסטוריה של דיוני הכנסת.

רוני בר-און: יהיה קופי בכנסת?

רוני בר-און: אני זוכר שזה עלה.

אתי בנדלר: אני חושבת שזו הערה נכונה.

אתי בנדלר: נסמיך לקבוע את זה בתקנות.

רוני בר-און: תודה רבה על ההערה, דידי.

רוני בר-און: אנחנו נעשה את זה בתקנות, בחקיקת משנה.

רוני בר-און: אנחנו נשמור קופי בכנסת.

רוני בר-און: הערה נכונה.

דידי לחמן-מסר: נושא נוסף שאנחנו רוצים להעלות זה כל הזכויות – מדובר פה על עמוד שלם של הערות ואני לא רוצה להלאות אתכם כי אדוני הגביל אותי למספר הערות מצומצם.

דידי לחמן-מסר: הנושא של ביצוע תקנות.

דידי לחמן-מסר: אנחנו כן מציעים לתת איזשהו מעמד לשר התקשורת מעבר לסוגיית ההתייעצות.

דידי לחמן-מסר: יש פה בעיה של התדר.

דידי לחמן-מסר: איפה תשדר הכנסת?

דידי לחמן-מסר: אז נכון – ההצעה לא עוסקת בזה.

דידי לחמן-מסר: יש הסתברות שזה 33, אני לא רוצה להיכנס לסוגיה כי ההצעה לא עוסקת בזה.

רוני בר-און: נכון.

דידי לחמן-מסר: יחד עם זה, זה הגיוני שהכנסת לא תוכל ליטול לעצמה דבר שהוא לא שלה.

דידי לחמן-מסר: לכן אני מציעה שהנושא הזה של הקצאת התדר שבו ישודרו שידורי הערוץ, ייעשה בהסכמת שר התקשורת.

דידי לחמן-מסר: כי זה נכסי ציבור או זכיינים פרטיים בכבלים.

רוני בר-און: אנחנו לא נכתוב את זה, אבל מצוות אנשים מלומדה אנחנו לא עושים שום דבר בלי התייעצות עם שר התקשורת.

רוני בר-און: עם שרי התקשורת לדורותיהם.

דידי לחמן-מסר: התייעצות זה לא אותו דבר.

דידי לחמן-מסר: אני רוצה להסביר משהו, אדוני.

דידי לחמן-מסר: האם יכול להיות שבזק תקום בבוקר - -

רוני בר-און: אנחנו לא ניתן לשר התקשורת וטו ואנחנו לא ניקח לעצמנו חופש פעולה בלתי מוגבל.

דידי לחמן-מסר: אבל זה כך כתוב.

רוני בר-און: בסדר, כך כתוב.

רוני בר-און: כבדי את זה שאת רואה שאנחנו עומדים אתו בקשר ודחינו כל פעם שהוא ביקש לדחות, אני אומר לך באופן אישי שעבדתי מולו והנה אני אומר לך שגם אתמול בערב ביקשתי לשמוע את עמדתו.

דידי לחמן-מסר: נושא לפני אחרון שאני רוצה לדבר עליו הוא, האם אתם רוצים לשאול את עצמכם האם חלק מהשידורים בשעות מסוימות יתורגמו גם לשפה רשמית אחרת במדינת ישראל.

דידי לחמן-מסר: זאת שאלה שעלתה אצלנו.

אריה אלדד: דיברו על זה.

רוני בר-און: דיברנו על זה, זה מופיע.

רוני בר-און: היה על זה דיון שלם, שפת הסימנים וערבית נדמה לי.

דידי לחמן-מסר: לסיכום, יש שני נושאים, אחד מהם משפטי.

דידי לחמן-מסר: ועדת התיאום של הכנסת, מדובר – הוויכוח על תוכן - -

רוני בר-און: תעברי לסעיף הבא.

רוני בר-און: לא כדאי שתדברי על הסעיף הזה, אחרת אנחנו נדרוש ליישם את הסעיף הזה במשרד המשפטים.

קריאה: זה נראה לי טיפ-טיפה אישי.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אתה מוכרח?

רוני בר-און: לא נראה לך שאני עורך דין מספיק טוב?

רוני בר-און: אחרת אנחנו נדרוש את הסעיף הזה במשרד המשפטים.

רוני בר-און: את יודעת כמה אנשים הולכים הביתה היום במשרד המשפטים.

דידי לחמן-מסר: תלוי באיזה נושאים.

רוני בר-און: בכל הנושאים שאתם רוצים לדרוש את זה פה.

דני יתום: אתה מוכן להרחיב, אדוני היושב ראש?

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: לפרט ולנמק?

רוני בר-און: לא.

דוד טל: אני לא הבנתי עדיין במה מדובר ואני אמור להצביע כאן ואני רוצה לדעת.

רוני בר-און: אנחנו נעשה את הדיון הזה מחר, על חשבון זמנך, מול המצלמות באולם ההרצאות.

דוד טל: - - -

רוני בר-און: דוד, אני יכול לבקש ממך בכל ישיבה בקשה אישית אחת?

דוד טל: כן.

רוני בר-און: לא להפריע.

רוני בר-און: עד סוף הכנסת ה-16.

דוד טל: אני יכול לבקש ממך בכל ישיבה בקשה אישית אחת?

דוד טל: לתת לי לדבר כמה שאני רוצה?

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: בבקשה.

דידי לחמן-מסר: בסופו של דבר אנחנו חושבים שעתירה על הנושא הזה צריכה ללכת לבית משפט לעניינים מנהליים ולא לנושא של בג"צ.

דידי לחמן-מסר: אנחנו לא מתנגדים שזה ייאמר, אבל אל תגידו את זה - -

רוני בר-און: אז תני לכנסת את הכבוד הראוי לה.

רוני בר-און: אנחנו לא רוצים שענייני הכנסת יידונו בבית משפט מחוזי.

רוני בר-און: זכותנו, פעם בשנה, לבקש יום בבית משפט בכנסת, בבג"צ פה למעלה.

רוני בר-און: ולא שינערו אותנו לבית משפט מחוזי.

רוני בר-און: אנחנו בכל אופן הרשות המחוקקת במדינת ישראל.

דידי לחמן-מסר: אתם רשות משדרת.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: אז בענייניה של הרשות המשדרת כרשות מחוקקת, יתכבד וידון בית המשפט הגבוה לצדק בשבתו בגבעת רם.

רוני בר-און: ולא בשבתו בסלאח א-דין.

דידי לחמן-מסר: אין לנו בעיה עם זה - -

רוני בר-און: בסדר, אז לא היית צריכה להעלות את זה.

דידי לחמן-מסר: רק לא צריך לכתוב את זה בחוק.

רוני בר-און: לא היית צריכה להעיר את זה.

רוני בר-און: כי אנחנו מחר יכולים לחוקק חוק שכל הבג"צים של משרד המשפטים יידונו בסלאח א-דין.

דידי לחמן-מסר: אתם גם יכולים לחוקק חוק שמשרד המשפטים בטל.

דידי לחמן-מסר: גם עם זה אין לי בעיה.

רוני בר-און: דידי, תודה.

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: הדברים נרשמו, הכל ברור?

אתי בנדלר: כן, יש לי רק להציג לוועדה - - -

קריאות: - - -

דידי לחמן-מסר: - - -

רוני בר-און: חברים, שמרתי על זה שלא יפריעו לך, דידי, בחירוף נפש, אז אל תפריעי עכשיו.

רוני בר-און: כן, אתי.

רוני בר-און: על מה אנחנו צריכים להצביע לאור ההסכמות שהגענו אליהן עם משרד המשפטים?

אתי בנדלר: אני מבקשת, קודם כל, המסמך שהונח בפני חברי הכנסת - - -

רוני בר-און: אתי, תלכי לפי הסדר שלי.

רוני בר-און: אני אומר לך מה אנחנו צריכים להצביע מול משרד המשפטים, את אומרת לי קודם כל המסמך.

אתי בנדלר: כי יש משהו שהוא משולב.

רוני בר-און: אתי, אני מבקש לגמור עם ההערות של משרד המשפטים, לאשר את מה שאני הבטחתי תוך כדי האינטראקציה עם גברת לחמן-מסר.

אתי בנדלר: בהגדרת תשדיר שירות שהיא הגדרה חדשה שנוספה לנוסח שמונח היום בפני חברי הכנסת ועל כן היא מסומנת בכחול, בהתאם להחלטת הוועדה בפעם הקודמת, משדר שמטרתו ...

אתי בנדלר: אחרי המילה "משדר" - בהתאם למוסכם כרגע – יתווספו המילים: "משדר מטעם גוף ממלכתי" ואחר כך הטקסט המופיע כאן בכחול, דהיינו: "משדר מטעם גוף ממלכתי, שמטרתו העברת מידע לציבור בנושא בריאות, בטיחות, ביטחון, איכות סביבה, רווחה וזכויות וחובות האזרח ובלבד שאין בהם כדי לקדם עניין מסחרי של גוף כלשהו או רכישה של מוצר או שירות כלשהו".

דני יתום: יש לי שאלה להבהרה.

דני יתום: האם לא נכון יהיה להוסיף נספח שמפרט את רשימת הגופים הממלכתיים?

רוני בר-און: לא, לא.

רוני בר-און: אין לדברים סוף, דני.

רוני בר-און: חוק מהסוג הזה, אם אתה מתחיל אתו עם נספחים, אתה מתכוון לעזור ואתה גורם נזק.

רוני בר-און: האמן לי, מניסיון רב שנים בדברים.

רוני בר-און: מי בעד ההצעה הזאת, שהיא ההצעה שלנו וההצעה של משרד המשפטים?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: נא להוריד.

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני קובע שגם העניין הזה עבר פה אחד.

רוני בר-און: הלאה, בבקשה.

אתי בנדלר: הנושא השני, שרשמתי אותו לעצמי רק בראשי פרקים הוא, שלא יכול להינתן רישיון להיות גוף משדר לגוף שבין מטרותיו עניין של קידום עניינים פוליטיים או מפלגתיים.

אתי בנדלר: זו היתה ההצעה שלך, נכון?

דידי לחמן-מסר: כן.

דידי לחמן-מסר: היום בחוק התקשורת - -

רוני בר-און: אוקי, אוקי.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: מי בעד הכנסת ההתניה הזאת?

רוני בר-און: תודה, נא להוריד.

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: אני קובע שגם ההתניה הזאת עברה פה אחד.

אתי בנדלר: למיטב הבנתי אלה שני הנושאים היחידים שמחייבים תיקון בהתאם לדברים שנאמרו כאן.

אברהם בורג: אבל יש עוד כחולים.

רוני בר-און: רגע, רגע.

רוני בר-און: אנחנו קודם כל עוברים על דרישות הממשלה.

רוני בר-און: דידי, עוד משהו שאנחנו החמצנו?

רוני בר-און: לא משהו שהכרחתי אותך לוותר.

דידי לחמן-מסר: רגע, רוני טלמור פשוט - - -

רוני בר-און: אני יודע.

רוני בר-און: רוני קופצת שם, זה בסדר.

אברהם בורג: מבחינתה כל החוק זה החמצה.

דידי לחמן-מסר: טוב.

דידי לחמן-מסר: אני לא יודעת למה זה חשוב, אבל - -

רוני בר-און: לא, אז זה לא חשוב.

רוני בר-און: תודה.

דידי לחמן-מסר: רגע, אני אסביר לך את הדילמה.

דידי לחמן-מסר: הדילמה היא שאם חברת חדשות משדרת בערוץ חדשות שהוא, והיא גם משדרת את ערוץ הכנסת, אז ברור שערוץ הכנסת ישודר באמצעות חברה נפרדת.

דידי לחמן-מסר: זה ברור.

רוני בר-און: זה לא ברור ועכשיו את יודעת למה זה לא חשוב.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אנחנו מודים לך על ההערות ומודים לך בעיקר על מה שוויתרת.

רוני בר-און: אנחנו עוברים לנושא העלות.

דידי לחמן-מסר: אני לא ויתרתי, אדוני, אתם - - -

רוני בר-און: אוקי.

רוני בר-און: אנחנו מאד מודים לכם.

רוני בר-און: איך את רוצה להתנהל, אתי?

הדס פלד: אני רוצה לומר משהו.

אתי בנדלר: הייתי מציעה לאדוני, אם אפשר, לגמור קודם את נוסח החוק, משום שברור שהעלות זה נושא נפרד.

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: אנחנו צריכים בעצם רק להצביע על הכחולים, נכון?

אתי בנדלר: יש דברים שמחייבים הצבעה ויש דברים שהתבקשתי לתת הבהרה.

אתי בנדלר: ברשותך, אני אשתדל לקצר מאד.

רוני בר-און: בספיד.

רוני בר-און: תעברי על הכחולים בבקשה.

רוני בר-און: – אני אתן לך, גברתי.

רוני בר-און: תאמיני לי, גם אם אני רוצה אני לא אשכח אותך.

רוני בר-און: מי הגברת?

הדס פלד: עורכת דין הדס פלד, מייצגת את "רשת", ערוץ 2.

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: ברגע שנעבור על סעיף שיש לך לגביו הערה, תעמדי.

רוני בר-און: ואז אני אדע שבאמת הגיעו מים עד נפש.

רוני בר-און: בבקשה.

אתי בנדלר: ברשותך, אדוני היושב ראש, ההדגש הראשון הוא למילה "ממלכתי" בהגדרה של שידורי הכנסת.

אתי בנדלר: התבקשתי לבדוק האם ניתן לוותר על המילה הזאת, משום ש – מה המשמעות, בעצם, של אירועים ממלכתיים?

אתי בנדלר: בדקתי קצת בחקיקה והסתבר לי שהמילה ממלכתי שזורה בחקיקה במדינת ישראל ללא שהיא מוגדרת, החל מחוק חינוך ממלכתי או חוק ביטוח בריאות ממלכתי, טקסים ממלכתיים, בתקנון הכנסת יש לנו פרוטוקולים לגופים ממלכתיים, יש תאגיד או מוסד ממלכתי ושוב מאגרי מידע ממלכתיים, תאגיד ממלכתי וכן הלאה.

אתי בנדלר: אפילו רשות השידור מקיימת את השידורים כשירות ממלכתי.

אתי בנדלר: המונח הזה איננו מוגדר, אבל יש לו משמעות מאד ברורה.

אתי בנדלר: זה לא מטעם הכתר אלא מטעם המדינה.

אתי בנדלר: זו המשמעות של זה, ולכן זה רלוונטי ולכן אני חושבת שיש מקום להשאיר את המילה הזאת גם בהגדרה "שידורי הכנסת".

אתי בנדלר: השינוי השני – ברשות

אתי בנדלר: כם, סימנתי בכחול את כל התוספות מאז הישיבה הקודמת, תוספות שנוצרו כתוצאה מדיוני ועדת הכנסת.

רוני בר-און: אלה דברים שדיברנו עליהם.

רוני בר-און: זה לא משהו שלא עלה על השולחן.

רוני בר-און: הכל דברים שעלו על השולחן.

אתי בנדלר: דיברנו עליהם.

אתי בנדלר: הכל דברים שעלו על השולחן, הכל בהתאם להנחיות הכנסת ובאדום סימנתי את הדברים שהוועדה החליטה למחוק.

רשף חן: מה זה מועדי ישראל?

רשף חן: מועדי ישראל כולל, למשל, את חנוכה?

רשף חן: נר שלישי של חנוכה?

אברהם בורג: אין לך שום בעיה עם זה.

אברהם בורג: מועדי ישראל זה דברים שעל פי ההלכה.

רוני בר-און: אנחנו מקיימים כנסת במועדי ישראל, אז לא תהיה טלוויזיה?

רשף חן: זה מה שכתוב פה.

רוני בר-און: מה כתוב פה?

רשף חן: כתוב שלא יהיו שידורים בשבת ובמועדי ישראל.

רוני בר-און: חנוכה זה לא מועד.

רשף חן: למה לא?

רוני בר-און: כמו שהריון זה לא מחלה, חנוכה זה לא מועד.

רוני בר-און: אמרתי את זה אתמול, אני אגיד את זה עוד פעם.

רוני בר-און: מועד – צריך להשבית, איסור עבודה, איסור מלאכה.

רוני בר-און: עזוב אותך.

רשף חן: זו בדיוק הנקודה.

רשף חן: ההגדרה צריכה להיות – אין לי בעיה עם המהות.

רוני בר-און: זאת ההגדרה החוקית בחוק למועדים.

אתי בנדלר: יש הגדרה.

אתי בנדלר: אני מחפשת אותה.

אתי בנדלר: נדמה לי שהיא מופיעה בפקודת סדרי שלטון ומשפט.

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: אתה רוצה שאני אקריא לך את זה?

רוני בר-און: לא, לא.

רוני בר-און: הוא ויתר.

רוני בר-און: תהיי איתי.

רשף חן: אם תגידי לי שאין בעיה.

אתי בנדלר: אין בעיה.

אתי בנדלר: בימי חג פרופר, לא חול המועד.

רשף חן: בקיצור, ימי שבתון?

אתי בנדלר: בדיוק.

אתי בנדלר: בדיוק.

אתי בנדלר: הפסקאות 2 ו-7 בסעיף 4 הוספו בהתאם להנחיית הוועדה.

אתי בנדלר: אני הוספתי בסעיף 8 - -

אברהם בורג: איפה ההסתייגות של טיבי?

אתי בנדלר: בסוף.

אתי בנדלר: ההסתייגויות בסוף.

אתי בנדלר: סעיף 8 – אני מפנה אתכם לדף 3 – דן בשאלה מי יהיה רשאי להשתתף במכרז לצורך קבלת רישיון לשדר בכנסת.

אתי בנדלר: בסעיף קטן (ד) נאמר: "המשתתף אינו אחד מאלה- - -" זאת אומרת, אחד מאלה המנויים שם אינו יכול להיות המשתתף וכאן, בהתאם להחלטת הוועדה, הוספתי את פסקה (2) שבה נאמר: "נציג או שלוח של מפלגה - - -" – והחלטת הוועדה הייתה: "לרבות מי שהיה נציג או שלוח כאמור ב-10 השנים שקדמו למועד פרסום המכרז".

אתי בנדלר: ברשותך, אדוני היושב ראש, אני מבקשת שהוועדה תדון בזה מחדש, כי כשאני כתבתי את זה וחשבתי על כך, הגעתי למסקנה שההגבלה הזאת של פסילה עשר שנים רטרואקטיבית, איננה מידתית, היא פוגעת בצורה בלתי סבירה בחופש העיסוק של אדם ולא ראוי לקבוע תקופת צינון של עשר שנים, אלא תקופה קצרה יותר.

רוני בר-און: מה את מציעה?

אתי בנדלר: יתרה מזו, אני חושבת שהתנאי הזה - -

אריה אלדד: רגע, אם את אומרת קצרה יותר, אולי תציעי תקופה אחרת.

אתי בנדלר: אני אציע מיד.

אתי בנדלר: יתרה מזאת, נדמה לי שתנאי הצינון הוא רלוונטי גם לאמור בפסקאות (3) ו-(4), דהיינו, לגבי גוף הקשור לסיעה וגוף אחר הקשור למפלגה או סיעה שבפסקאות (3) ו-(4).

אתי בנדלר: לכן הצעתי היא, במקום התוספת המסומנת בכחול, בפסקה (2), להוסיף פסקה חדשה, פסקה (5), שייאמר בה כדלקמן: "מי שהתקיימו בו אחד התנאים האמורים בפסקאות (1) עד(4) בשנתיים שקדמו למועד הגשת ההצעות במכרז".

רוחמה אברהם-בלילא: שנתיים?

רוחמה אברהם-בלילא: מעשר לשנתיים?

רוני בר-און: שנתיים?

רוני בר-און: אמרתי חמש או קדנציה.

רוני בר-און: שנתיים זה קצר מדי.

אברהם בורג: אני רוצה להציע משהו.

אברהם בורג: אני מקבל את הביקורות הדרקוניות של אתי.

אברהם בורג: אני חושב שזה צריך להיות או חמש שנים או קדנציה.

אברהם בורג: זאת אומרת שעברה קדנציה - - -

רשף חן: אבל מה זה בן אדם?

רשף חן: זה תאגיד.

אברהם בורג: לא.

אברהם בורג: מדובר על היחיד.

אברהם בורג: בסעיף ד(2) זה על היחיד.

רוני בר-און: נציג או שלוח של מפלגה.

אברהם בורג: לצורך העניין בני בגין או דן מרידור, שמייצג מישהו, הוא לא יכול להיות.

רשף חן: יש לכם פה בעיית ניסוח.

רשף חן: סעיף 2 מדבר על תאגיד וכל ההמשך שלו זה התנאים בתאגיד.

רשף חן: סעיף ד' אומר:

רשף חן: המשתתף אינו אחד מאלה – כלומר: המשתתף הוא התאגיד.

רשף חן: אתם רוצים להגיד "המשתתף"?

קריאות: - - -

אברהם בורג: על כל פנים, אני בעד או חמש שנים או קדנציה, בהנחה שקדנציה תהיה ארבע שנים.

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: דידי, מה דעתך בעניין הזה?

רוני בר-און: זה גם נראה לך דרקוני מדי עשר שנים?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע מה?

רוחמה אברהם-בלילא: לאור התופעה האחרונה, שבחירות יוצאות תוך שנתיים, אז מה זה חמש שנים?

דידי לחמן-מסר: אני רוצה להגיד שוב, אם יורשה לי.

דידי לחמן-מסר: בעלים של עיתון יכול להחזיק 49% אבל מי שהיה – אני אחזור לזה, אדוני.

דידי לחמן-מסר: אני אחזור לזה.

רוני בר-און: מאה אחוז, אז אני לא אפנה אלייך יותר.

דידי לחמן-מסר: אבל מי שהיה פוליטיקאי – שזה דבר חשוב, אנחנו רוצים שאנשים יהיו בפוליטיקה – ויוצא מהפוליטיקה ורוצה להקים תאגיד - - -

רוני בר-און: לאחר ההרצאה הזאת, איזה מספר את רוצה שיהיה בין המילים "כאמור" ל"שנים"?

דידי לחמן-מסר: אני חושבת שבין אם זה שנתיים, בין אם זה קדנציה – שתי התקופות הן סבירות.

דידי לחמן-מסר: אדם שהיה חבר כנסת וחדל להיות, יכול יום אחרי חדילתו להיות לוביסט בכנסת?

דידי לחמן-מסר: כן.

דידי לחמן-מסר: הוא יכול.

דידי לחמן-מסר: מותר לו לעסוק בדיוק בדברים שאתה לא רוצה שהוא יעסוק.

דידי לחמן-מסר: אז שנתיים נראה לי סביר לחלוטין.

רוני בר-און: אוקי.

רוני בר-און: עוד הצעות?

רוני בר-און: עוד הערות?

רוני בר-און: אז יש פה הצעה של שנתיים או קדנציה והצעה של חמש שנים או קדנציה.

רשף חן: קדנציה זה דבר שמוגדר?

רוני בר-און: לא, זה לא מוגדר.

אתי בנדלר: תלוי מה זה קדנציה.

אתי בנדלר: קדנציה יכולה להיות גם חצי שנה.

רוני בר-און: מתפשרים על ארבע?

רוני בר-און: כולם תהנהנו בראש.

רוני בר-און: ארבע זה בסדר.

רוני בר-און: מי בעד ארבע להרים את ידו, תודה.

רוני בר-און: נא להוריד.

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: תשני את זה לארבע, בבקשה.

רוני בר-און: ותתקני בבקשה את מה שהעיר לך בצדק חבר הכנסת רשף חן בעניין הנוסח הזה.

רוני בר-און: תצאי מה"לופ" הזה של תאגיד יחיד, תאגיד יחיד.

רוני בר-און: הלאה.

אתי בנדלר: "המשתתף או בעל שליטה בו".

אתי בנדלר: וזה יתייחס, אם כך, לכל הפסקאות.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: הגענו לנקודה שבה הבטחתי שנשמע את עורכת הדין הדס פלד, נציגת "רשת" בעניין הזה.

רוני בר-און: בבקשה.

הדס פלד: אדוני, בסעיף 8 (ה)(2) כתוב: "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה לפי חוק הרשות השנייה .

הדס פלד: . ".

הדס פלד: רשאי להיות עד אחזקה של שליטה.

הדס פלד: להחזיק אמצעי שליטה במשתתף.

הדס פלד: בסעיף (ו) כתוב שעיתון יומי אשר נמנה על שני העיתונים היומיים הנפוצים ביותר בישראל, אינו בעל עניין במשתתף.

הדס פלד: יש פה איזושהי סתירה.

הדס פלד: שני בעלי הזיכיונות בערוץ 2 יש בהם שני עיתונים, אחד בכל אחד, שהם הנפוצים ביותר בישראל, כנראה, כרגע.

הדס פלד: לפי ההגבלה הזו בסעיף קטן (ו), בעצם כמעט - - - שלב שמאפשר לבעל זיכיון שידורי טלוויזיה להיות בעל שליטה במשתתף.

הדס פלד: - - - הדברים מקבלים משנה תוקף כששני העיתונים האלה בסוף 2005 ממילא יצטרכו לבחור בפלטפורמה אחת וככל הנראה ייבחרו להישאר בכבלים.

קריאות: - - -

רוני בר-און: מה שהיא אומרת זה, תראו איפה אתם מייצרים לעצמכם ולנו בעיה.

רוני בר-און: יש שנה שבה חל תנאי הפסלות הזה, שממילא כולם יודעים שבעוד שנה הוא כבר לא יחול.

רוני בר-און: אז בשביל השנה הזאת, אתם לא יכולים – למרות שלמעלה אמרתם שאתם כן רוצים לערבב אותנו בעשייה הזאת, אתם לא יכולים.

רוני בר-און: איך אנחנו יכולים לפתור את זה?

רוני בר-און: קודם כל השאלה היא אם רעיונית אנחנו רוצים לפתור את זה.

אברהם בורג: תקופת הניסיון שלנו היא שנתיים, אז היא עוברת ממילא את הזמן הזה.

רוני בר-און: אבל היא לא יכולה להיכנס לניסיון.

אתי בנדלר: היא יכולה.

אתי בנדלר: אני לא מבינה את הטענה הזו.

אתי בנדלר: אני לא יכולה לקבל אותה.

אברהם בורג: הניסיון זה תהליך אקס-טריטוריאלי.

אברהם בורג: זה תהליך אחר לגמרי, הניסיון.

אתי בנדלר: את מדברת על המכרז בתקופת המעבר?

הדס פלד: אני קודם כל מדברת על המכרז.

אתי בנדלר: המכרז יהיה בעוד יותר משנתיים.

רוני בר-און: אוקי, נכון.

דידי לחמן-מסר: אבל אדוני, אתם רוצים שבעלים של עיתון יחזיק גם בערוץ 2, גם בכבלים וגם בערוץ הכנסת?

הדס פלד: אבל את יודעת שהוא לא יהיה בערוץ 2.

דידי לחמן-מסר: - - -

הדס פלד: - - -

רוני בר-און: רגע, רגע.

רוני בר-און: בקושי יש לנו כוח למריבות ההווה והעתיד.

רוני בר-און: את רוצה שנריב פה את מריבות העבר?

הדס פלד: היא מעירה לי.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: אז היא לא תעיר לך.

רוני בר-און: גם אני אעיר לך.

רוני בר-און: עו"ד לנדאו, אני מבקש שתסביר את הפתרון.

דן לנדאו: בשלב הביניים, במילא אנחנו פונים רק – מבחינת ערוץ 2 – לחברת החדשות.

דן לנדאו: זה נכון שגם בחברת החדשות של ערוץ 2, שמוחזקת על ידי שלושת בעלי הזיכיון, בסופו של דבר יש בעל עיתון, אז יש שם בעל עניין.

דן לנדאו: אבל בתקופת הביניים – יש לנו פרק שעוסק בתקופת הביניים.

דן לנדאו: לכן אנחנו לא נתעקש על זה.

רוני בר-און: מה שאומר לך דן לנדאו הוא דבר פשוט מאד.

רוני בר-און: מכיוון שהעניין הזה ממילא יהיה פרקטי בכלל לבעל זיכיון רק בעוד שנתיים, ומניה וביה הבעיה שלכם נפתרת כתוצאה מעניינים שלא תלויים בנו ושלא לנו להחליט בהם היום, אומר לך: כשנגיע לנושא של תקופת הביניים, בואי נראה אם יש לך בעיה.

רוני בר-און: אני לא בטוח שיש לך בעיה.

רוני בר-און: לכן אני לא רוצה לעורר את הסערה הזאת פה.

רוני בר-און: הלאה.

רוני בר-און: בבקשה.

מאיה אלון: אפשר?

רוני בר-און: אוצר?

רוני בר-און: מה זה שייך?

רוני בר-און: בבקשה.

מאיה אלון: אנחנו רוצים להוסיף לסעיף 8 (1), במשפט "למעט - - -".

מאיה אלון: כשהכוונה לרשות השידור.

רוני בר-און: את לא ב-8(1), סליחה.

מאיה אלון: הזכות להשתתף במכרז.

מאיה אלון: עמוד 3.

רוני בר-און: יש לי 8(1) והיא לא קוראת משם.

מאיה אלון: יכול להיות שיש לי נוסח ישן.

מאיה אלון: זה לגבי הזכות להשתתף במכרז.

מאיה אלון: אנחנו מבקשים שרשות השידור לא תוכל לגשת למכרז, אני אסביר למה.

אברהם בורג: סוף סוף הגענו לדיון.

רוני בר-און: סוף סוף איזו מריבה שאנחנו יכולים גם ליהנות ממנה.

מאיה אלון: הסיבה היא כזאת: ברגע שהקונספציה שגובשה בחוק שגופים פרטיים, חברות הפקה פרטיות, זכייניות של החדשות, יירצו ויוכלו לגשת למכרז מסוג זה, זאת אומרת שיש פה כשל-שוק.

מאיה אלון: ולכן אנחנו לא רואים סיבה שרשות השידור תפעל בתחום הזה ולא יושקעו כספי ציבור למטרה זאת.

מאיה אלון: וכך אנחנו יכולים לפתח את המגזר העסקי, את חברות ההפקה הפרטיות ולא - - - רשות השידור.

רוני בר-און: אני יכול להבין למה נזכרתם כל כך מאוחר?

רוני בר-און: למה הרעיון – אני מבין, אבל למה נזכרתם כל כך מאוחר?

מאיה אלון: היום גיבשנו מהלך.

מאיה אלון: הגענו למסקנה הזאת במהלך הדיונים של ועדת דינור שמתקיימת במקביל.

מאיה אלון: יכול להיות שזה קצת מאוחר, אבל לדעתנו זה חשוב.

אברהם בורג: אני לא מבין.

אברהם בורג: רשות השידור היא זרוע ארוכה של הממשלה.

אברהם בורג: נכון?

אברהם בורג: לממשלה יש איזשהו אינטרס בשכלול השוק, בשכלול תחרויות וכולי.

אברהם בורג: תחליטו שאתם רוצים שהיא תתחרה, היא תתחרה.

אברהם בורג: תחליטו שאתם לא רוצים שהיא תתחרה, היא לא תתחרה.

אברהם בורג: אני, יש לי אינטרס ככנסת, שהגופים הכי טובים בשידורי חדשות יבואו, ידחפו את העסק הזה כמה שיותר קדימה, ואתם לא רוצים שהם יהיו חלק מהתחרות הזאת – תעזבו, אני לא בעסק.

רוני בר-און: אל תשתמשו בנו, באמת.

אברהם בורג: אני מאפשר לכם.

אברהם בורג: תחליטו "פוליסי" אם אתם רוצים או לא.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: אנחנו לא נכניס את הסעיף הזה כי אני לא חושב שהמקום שבו משרד האוצר מנהל את ענייניו מול רשות השידור זה בחוק הספציפי הזה.

רוני בר-און: עם כל הכבוד.

רוני בר-און: זה מופיע, הם רשאים להשתתף, אתם בדרככם הטובה והנאותה, באמצעות השליטה שלכם בתקציב שלהם, יכולים להכתיב להם דברים הרבה יותר מורכבים מן הדבר הזה.

רוני בר-און: כן, בבקשה.

רוני בר-און: את רצית עוד להעיר בעניין הזה?

הדס פלד: כן.

הדס פלד: התשובה של תקופת הביניים לא פותרת לנו את הבעיה, כי ככל שהמכרז יתקיים, במהלך תקופת הביניים – גם אם היא לקראת סופה - --

קריאות: - - -

אתי בנדלר: - - - אני לא מבינה.

רוני בר-און: אתי או יורם.

רוני בר-און: מי משיב?

יורם מוקדי: ברשותך, חברת החדשות יכולה לגשת גם למכרז הביניים - - -

הדס פלד: אני מדברת על "רשת", לא על חברת החדשות.

יורם מוקדי: אוקי.

יורם מוקדי: זה חברת החדשות.

יורם מוקדי: רשת לא יכולה לגשת למכרז אם הוא יפורסם בשנתיים הקרובות – וסביר להניח שיפורסם זה צריך להיות ברור – זה נוסח החוק.

רוני בר-און: תראה, זו נקודה שמטרידה אותי.

רוני בר-און: אם בתום השנתיים היא תוכל לגשת כתוצאה ממה שיהיה באחזקות של העיתונים – נכון?

רוני בר-און: היא תוכל לגשת?

יורם מוקדי: היא תוכל לגשת.

יורם מוקדי: אם ידיעות אחרונות באמת תצא וההליך הזה באמת יקרה, אז יכול להיות.

אברהם בורג: אז למה חצי שנה לפני לא?

רוני בר-און: זו בדיוק הנקודה.

רוני בר-און: אני לא יודע אם זה יקרה.

רוני בר-און: לו יתואר שהכל מתנהל כפי שאנחנו צופים, הערוצים זורמים עכשיו, לא תהיינה הפרעות באפיקים, לא יהיו פיצולים ולא כלום.

רוני בר-און: וידיעות – אני לא רוצה לנקוב בשמות.

רוני בר-און: בסיטואציה שתהיה פה בעוד שנתיים כתוצאה מההתנהלות של הדילול של העיתונים באחזקות האלה, בבעלויות הצולבות האלה, רשת תוכל להתמודד במכרז.

רוני בר-און: אני לא רוצה שחצי שנה לפני המועד המאושר הזה של השנתיים סוג כזה של אנשים שפעילים בשוק לא יוכלו להתמודד.

רוני בר-און: אם חצי שנה אחרי זה הם יכולים – אז בגלל חצי שנה?

הדס פלד: חצי שנה.

רוני בר-און: אם את אומרת לי שאחרי חצי שנה – אבל לא זה מה שאומר לי מוקדי ולא זה מה שאומרת לי אתי בנדלר.

דידי לחמן-מסר: אני רוצה להסביר.

רוני בר-און: דידי, רגע.

רוני בר-און: אני לא מוכן לדון פה דיוני סרק.

רוני בר-און: אם המצב בעוד שנתיים לא יאפשר להם להתמודד, אני לא הולך לפתור להם את הבעיה של השנה וחצי.

רוני בר-און: אבל אם בעוד שנתיים הם כן יכולים להתמודד, איך אני ארגיש כשאני אוציא מהמשחק בעלי מקצוע כאלה גדולים רק בגלל חצי שנה?

דידי לחמן-מסר: הם לא יוכלו, בגלל הכבלים.

דידי לחמן-מסר: אם עיתון יחליט להישאר בכבלים, גם הסעיף של הכבלים אוסר עליהם להשתתף.

הדס פלד: אני, לפי סעיף קטן (2) יכולה להשתתף.

דידי לחמן-מסר: סליחה, אני רואה את זה.

דידי לחמן-מסר: בואי נקרא את זה ביחד.

דידי לחמן-מסר: (2)(ה) "מי מהמפורטים אינו בעל שליטה במשתתף: (1) בעל רישיון כללי לשידורי כבלים או בעל רישיון לשידורי לוויין...

דידי לחמן-מסר: לרבות מי שהוא בעל שליטה או בעל עניין בבעל רישיון כאמור".

דידי לחמן-מסר: זאת אומרת, אם עיתון – וזה חלק מן הכללים שקבעה הכנסת הזאת – יחליט להיות או בכבלים או בערוץ 2, הוא לא יכול להשתתף במכרז.

דידי לחמן-מסר: יורם, תקן אותי בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל הוא יוצא מערוץ 2.

הדס פלד: אבל אני "רשת".

הדס פלד: לי אין עיתון.

הדס פלד: אני רוצה להתמודד במכרז.

דידי לחמן-מסר: אה, אוקי.

דידי לחמן-מסר: עכשיו אני רוצה להסביר משהו.

דידי לחמן-מסר: מבחינת המכרז הבעיה היא שכאשר רשת תבוא להתמודד במכרז היא תבוא עם העיתון.

דידי לחמן-מסר: לכן, הצעתי לחברתי מספר פעמים: תקימו רשת בי"ת, תקראו לה - - -

רוני בר-און: זה תפוס.

רוני בר-און: ג'ו בראל מחזיק ברשת בי"ת.

דידי לחמן-מסר: תקראו לה רשת החדשה.

דידי לחמן-מסר: רשת החדשה תיגש עם כל בעלי המניות למעט ידיעות אחרונות למכרז, עם כל הreputation של כל בעלי המניות שמחזיקים ברשת השנייה, זה יהיה בסדר וחברתי יודעת שיש פתרון משפטי לכל בעיה תאגידית.

רוני בר-און: אוקי.

רוני בר-און: יורם, הבנתם איפה אני רוצה פה את הפתרון?

יורם מוקדי: יש שתי אפשרויות.

רוני בר-און: לא, לא.

רוני בר-און: עכשיו, אתם יושבים פה בשבילנו.

רוני בר-און: שמעתם את גדר המחלוקת?

רוני בר-און: דידי וגברת פלד.

רוני בר-און: אני רוצה לדעת שכאשר אין מניעה ביום הולדת שנתיים, שלא תהיה מניעה גם ביום הולדת שנה וחצי.

דני יתום: ושנה?

רוחמה אברהם-בלילא: ושנה?

רוני בר-און: דני, שנה לא יהיה.

דני יתום: למה?

רוני בר-און: לא יהיה שנה.

דני יתום: איך אנחנו יודעים להגיד מתי זה יהיה?

רוני בר-און: אנחנו יודעים, כי אנחנו לוקחים לוח זמנים ומוציאים אותו אחרי שנה וחצי.

רוני בר-און: אנחנו לא נוציא אותו אחרי שנה.

דני יתום: האם "רשת" היא התאגיד היחיד?

רוני בר-און: כרגע.

רוני בר-און: כי אין לה עיתון.

דידי לחמן-מסר: גם טלעד.

דידי לחמן-מסר: אבל הפתרון צריך להיות הגון כלפי מתחרים אחרים.

דידי לחמן-מסר: הכוח של ידיעות אחרונות או של מעריב הוא כוח גדול ובצדק.

דידי לחמן-מסר: באמת היו להם הצלחות נפלאות וטוב שכך.

דידי לחמן-מסר: אני חושבת שאם הכנסת קיבלה החלטה שמי שבכבלים או בשידור לא יכול להיות, זה צריך להישמר על ידי כך שלא "רשת" תיגש למכרז, אלא רשת החדשה.

רוני בר-און: טוב.

דידי לחמן-מסר: ועכשיו אני רוצה להגיד - -

רוני בר-און: טוב, קיבלנו.

רוני בר-און: די.

רוני בר-און: קיבלנו.

דידי לחמן-מסר: ועדיין אני נשארת עם הערתי לגבי 49% בסוף הדרך.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: יש לך מה לומר בעניין הזה?

רוני בר-און: בבקשה.

אברהם בורג: אני מקבל את ההערה שלך, שקו פרשת המים של השנתיים יש בו שרירותיות חזקה מדי.

אברהם בורג: מה תהיה הבעיה שלנו?

אברהם בורג: שכשחצי שנה לפני נצא למכרז, יכול להיות שאלה שיהיו כשרים בעוד חצי שנה לא יהיו ערוכים, מבחינת המבנים הפנימיים שלהם – בעלי מניות, בעלי אחזקות וכולי – ואז מה אני עושה?

אברהם בורג: הרי יתמודד בן-אדם שלא רוצה לרמות אותי, אבל יווצר מצב שאני נותן למישהו להתמודד כשבסופו של דבר הוא לא ראוי.

אברהם בורג: לכן, יידע כל מי שרוצה להתמודד – אני לא נכנס לשמות - -

רוני בר-און: שייערכו מהיום.

אברהם בורג: בדיוק.

אברהם בורג: בדיוק.

רוני בר-און: ההצעה שנתנה לך דידי בחינם היא הצעה מצוינת.

הדס פלד: יש עם זה בעיה - -

רוני בר-און: תרשי לי גברת פלד.

אברהם בורג: תרשה לי בבקשה לסיים.

אברהם בורג: אני לא רוצה להגיע למצב שאני נותן לעקוף את החוק באמצעות החוק.

אברהם בורג: אם אתם תהיו ערוכים ביום יציאת המכרז בסטרוקטורה כזאת, במבנה כזה, שבתום השנתיים אתם כשרים – תתמודדו.

אברהם בורג: לא תהיו, לא תדעו, כי פה ושם – לא תוכלו להתמודד.

אברהם בורג: מראש.

רוני בר-און: למרות התשובה המאד ברורה שקיבלת מחבר הכנסת בורג, אני ארשה לעצמי להוסיף עוד משפט אחד: במערכת האיזונים, מה שאת מבקשת ממני לעשות, הוא דרך הרבה יותר ארוכה ממה שהציעה לך דידי.

רוני בר-און: נקודה.

רוני בר-און: אז תתכבדי – אני מוכרח לסיים את זה.

רוני בר-און: נקודה.

רוני בר-און: העניין הזה מוצה.

רוני בר-און: הוא מוצה.

רוני בר-און: יש לך פתרון, את לא אוהבת אותו, אבל מבחינתי, גם ציבורית וגם מבחינתך, הוא פתרון הרבה יותר אלגנטי והרבה יותר עומד בפני כל ביקורת מהפתרון שאני חשבתי לדחוף אליו מלכתחילה ושהבנתי, תוך כדי הדיון, שמחירו יקר מדי.

רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת בנלולו.

דניאל בנלולו: אני מציע שבתוך השנתיים לא יהיה מכרז.

אברהם בורג: אז אתה עושה שנתיים וחצי.

רוני בר-און: דני, מכרז לוקח זמן.

רוני בר-און: מכרז, מפרסמים אותו זה חודשים, בודקים אותו זה חודשים.

אברהם בורג: הבעיה תמיד תהיה.

דניאל בנלולו: אבל מצאנו את הפתרון, דני.

דניאל בנלולו: כבר נמצא פתרון.

הדס פלד: זה לא פתרון.

רוני בר-און: תודה רבה, זה לא פתרון – זה לא פתרון.

רוני בר-און: בסדר.

אתי בנדלר: אולי אפילו להאריך את תקופת הביניים.

דן לנדאו: ברמה הפרקטית, אנחנו לא צופים שהמכרז ייערך לפני המחצית השנייה של 2005.

דן לנדאו: כך שברמה הפרקטית ייתכן שבכלל לא נגיע לבעיה הזאת.

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: הנה, דני, גם אתה קיבלת פתרון.

רוני בר-און: שנתיים זה לא דבר קדוש, אתה מבין?

רוני בר-און: יכול להיות שהפיילוט יתחיל יותר מאוחר והזמן שלה עובד.

רוני בר-און: כן, אתי.

רוני בר-און: הנושא הזה מוצה.

רוני בר-און: או לא?

אתי בנדלר: אני רוצה להציע איזושהי הצעת ביניים שתקל על כולנו, אולי בכל זאת.

אתי בנדלר: שידורי רשות השידור נגמרים בתום הכנס הנוכחי – זה קבוע בחוק, בחוק אחר – ולכן הפיילוט יתחיל מיד לאחר מכן, אני מקווה.

אתי בנדלר: תקופת הביניים שמתחילה עם כניסתו של החוק הזה לתוקף, דהיינו בחודש אפריל או משהו כזה, אמורה להימשך שנתיים.

אתי בנדלר: במהלך השנתיים האלה צריכים להכין תקנות לאישור ועדת הכנסת, צריכים להיקבע כללים על ידי המועצה ורק לאחר מכן צריכים להכין את המכרז, לפרסם אותו וכולי.

אתי בנדלר: ייתכן שתקופת הביניים של שנתיים היא אכן קצרה מדי והיא עלולה להתנגש גם עם זה.

אתי בנדלר: כל מה שאני מציעה זה להאריך את תקופת הביניים, שתהיה שנתיים וחצי ועל ידי כך זה יאפשר גם לפרסם את המכרז במועד כזה, שאז נדע בדיוק איפה "רשת" עומדת.

רוני בר-און: זה תמיד נוכל לעשות תוך כדי תנועה.

רוני בר-און: אני מלכתחילה לא - -

אתי בנדלר: אי אפשר.

אתי בנדלר: זה מחייב תיקון חוק, כי התקופה של שנתיים קבועה בחוק.

אתי בנדלר: תקופת הביניים קבועה בסעיף 21א' לחוק האומר, שמשך תקופת הביניים לא יעלה על שנתיים ולכן אני מציעה שיהיה כתוב שנתיים וחצי.

רוחמה אברהם-בלילא: שמה?

רוחמה אברהם-בלילא: רק משנתיים וחצי ואילך יוכלו?

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: בתום השנתיים שיוכלו.

רוני בר-און: אני לא רוצה להתעסק עם זה.

אתי בנדלר: אנחנו צריכים בתקופת ביניים לעשות המון הליכים.

אתי בנדלר: בתום תקופת הביניים הזכיין, מי שנבחר במכרז, צריך להתחיל לשדר.

אתי בנדלר: אז אני מציעה, פשוט, למשוך קצת את התקופה.

אברהם בורג: אין עם זה בעיה.

אברהם בורג: שנתיים זה שרירותי כמו שנה וחצי.

רוני בר-און: נעשה את זה לשלושים חודש את תקופת הביניים, חברים?

רוני בר-און: יש עם זה בעיות?

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: אם זה פותר בעיה.

אברהם בורג: אם זה פותר איזשהן בעיות ספציפיות של זמנים, אז בבקשה.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: תתקני פה לשלושים חודש את תקופת הביניים.

רוני בר-און: הנה, כבר יש לנו פתרון.

הדס פלד: תודה.

רוני בר-און: בעניין הזה, שלום?

רוני בר-און: עכשיו אנחנו לא בדיון על החוק.

שלום שמחון: אנחנו לא בדיון על החוק, אבל יש פה שאלה עקרונית, שלא יכול להיות שבוועדה אחת יקרה משהו ובוועדה אחרת יקרה ההפך בנושא האחזקה בערוץ הזה.

רוני בר-און: תודה, גמרנו.

רוני בר-און: הנושא הזה לא עולה עכשיו על השולחן, תודה.

רוני בר-און: אתי, להתקדם בבקשה.

שלום שמחון: - - -

רוני בר-און: אתי, להתקדם בבקשה.

רוני בר-און: שלום, אני מבקש ממך.

רוני בר-און: אני לא דן בעניין הזה עכשיו.

רוני בר-און: תודה רבה.

שלום שמחון: זה שאתה לא דן בזה, זה לא אומר שזה בסדר.

רוני בר-און: יכול להיות שזה לא בסדר.

רוני בר-און: אני פעם נתתי התחייבות שמה שאני עושה הכל בסדר?

רוני בר-און: 90% לא בסדר.

רוני בר-און: זה אולי ב-10% שבסדר.

רוני בר-און: בבקשה, אתי.

אתי בנדלר: קיבלתי מספר הערות אתמול בלילה ממשרד המשפטים.

אתי בנדלר: בסעיף 15, שכולו סעיף חדש הדן בעיקר בזכויות קניין ובהפצת חומר משודר - -

שלום שמחון: באיזה עמוד את?

שלום שמחון: יש פה את הבעיה של הבעלויות הצולבות.

אתי בנדלר: עמוד 6.

אברהם בורג: אין פה בעלויות צולבות, זה בלוף בריבוע.

אברהם בורג: מרמים אותך עם הבעלויות הצולבות.

אברהם בורג: ודידי, מה שעשית פה לובי - - - עם בעלויות צולבות.

אברהם בורג: גם לרמות את חברי הכנסת וגם להרוס את תהליך החקיקה?

אברהם בורג: מה זה הסיפור הזה?

רוני בר-און: די, אני מצטער.

רוני בר-און: שלום, אתה לא יכול להיכנס לישיבה – תודה רבה, אברום – אתה לא יכול להיכנס לישיבה ולהפריע לי לעבוד.

דידי לחמן-מסר: אני מוחה אדוני, אני לא מרמה אותך.

אברהם בורג: מחית.

אברהם בורג: תודה רבה, אני מתנצל.

אברהם בורג: את מאחזת את עיניהם.

אברהם בורג: לא יודעים על מה מדברים, את זורה חול בעיניים כדי להרוס תהליך חקיקה של שנתיים שלא היית מעורבת בו בכלל.

דידי לחמן-מסר: - - -אדוני, תודה רבה.

רוני בר-און: אברום, אני מבקש ממך, אני קורא אותך לסדר.

אברהם בורג: אני מתנצל.

רוני בר-און: תמשיכי.

אתי בנדלר: סעיף 15, התבקשתי בישיבה הקודמת להגיש הצעות חדשות, כשהעיקרון שהונחיתי בו על ידי ועדת הכנסת הוא לקבוע שזכויות הקניין הרוחני יהיו של הכנסת, אבל עם איזשהן הנחות אחרות.

אתי בנדלר: ניסיתי ללמוד את הנושא הזה באמצעות המומחה של משרד המשפטים.

אתי בנדלר: לצערי הסתבר לי דבר שהייתי מודעת אליו קודם, שמדובר בסוגיה מאד מאד מורכבת שצריכים לשמוע בה הרבה מאד גורמים לצורך גיבוש העיקרון.

אתי בנדלר: לכן, מה שאני מציעה זה, שייאמר בסעיף 15(א) החדש – שאף פעם לא נקרא ולכן אני מבקשת לקרוא אותו – שזכויות הקניין הרוחני בשידורי הכנסת יהיו בבעלות הכנסת, אלא אם כן נקבע אחרת בתקנות או בכללים לפי חוק זה.

אתי בנדלר: זאת אומרת: העיקרון הוא שהזכויות הן של הכנסת, אבל כיוון שלפעמים יש כאן זכויות של צד גימ"ל – למשל, אם בא אורח או אפילו חבר כנסת ומקריא בישיבה מוקלטת שיר של אלתרמן, ברור שאנחנו לא רוצים לשאוב את זכויות הקניין ביצירה של אלתרמן ולהפוך את הכנסת לבעלת זכויות היוצרים באותה יצירה.

אתי בנדלר: לכן, נצטרך לחשוב על מגוון המקרים שאותם אנחנו רוצים למעט מהכלל שזכויות היוצרים יהיו של הכנסת ואת זה אנחנו נשאיר ללמידה ולקביעה בתקנות ובכללים.

אתי בנדלר: דבר נוסף שאני מבקשת להפנות אליו, זה לעניין סעיף קטן (ב).

אתי בנדלר: הנוסח החדש המוצע הוא: "על אף הוראות סעיף קטן (א), שידורי הכנסת יעמדו חינם לשימוש כל הרוצה בהם, אלא אם כן נקבע אחרת בתקנות לעניין השימוש או לעניין התשלום".

אתי בנדלר: אני מבקשת, לאור הערה של משרד המשפטים, להרחיב כאן לצורך הסעיף הזה את ההגדרה של "שידורי הכנסת".

אתי בנדלר: שידורי הכנסת זה רק מה שמשודר בפועל מישיבות המליאה או מישיבות הוועדות ואירועים ממלכתיים ואני מבקשת להבהיר שמדובר כאן גם בחומר שצולם, אף אם הוא לא שודר למעשה.

רוני בר-און: אוקי.

רוני בר-און: אנחנו מצביעים איפה על סעיף 15.

אברהם בורג: ואז איך זה ייקרא?

אברהם בורג: שידורי הכנסת וצילומי הכנסת?

רוני טלמור: אתי, את ההערה שלנו בנושא התשלום – אנחנו הצענו שיהיה מדובר בתשלום סביר והכוונה היא - -

אתי בנדלר: בנוסף לזה, אני מבקשת בסעיף קטן גימ"ל – לאור הערה שקראתי הבוקר – "הרוצה בהקלטות לאחר שידור – ישלם לגוף המשדר תשלום בשל ההוצאות הכרוכות בכך, בהתאם לכללים שתקבע המועצה- - -" אני מציעה להוסיף כאן שהתשלום יהיה מבוסס על מחיר העלות.

רוני בר-און: למה?

רוני בר-און: נראה שאנחנו נסדר לנו איזה גוף להתפרנס?

רוני בר-און: באמת, תנו לנו קצת קרדיט.

רוני בר-און: מי קובע את המחיר?

אתי בנדלר: המועצה.

אתי בנדלר: אבל הם רוצים שזה יהיה מבוסס על מחיר העלות.

רוני בר-און: מחיר סביר, תוסיפי מחיר סביר.

רוני בר-און: בסדר.

אתי בנדלר: מחיר המבוסס על מחיר עלות.

רוני טלמור: גם בסעיף קטן (ב) זה רלוונטי.

דידי לחמן-מסר: זה נכס היסטורי.

רוני בר-און: בסדר גמור.

אתי בנדלר: לא, לעניין סעיף קטן (ב) אני לא מוכנה להוסיף את זה, כי ייתכן שאנחנו נחשוב שאם יש גוף כלשהו שרוצה את זה לצורך תוכניות סאטירה מסחריות והקרנות מסחריות, אז שתהיה אפשרות לגבות ממנו יותר.

רוני בר-און: אוקי.

רוני בר-און: אנחנו מצביעים על סעיף 15, סעיפים קטנים (א),(ב) ו-(ג).

רוני בר-און: מי בעד התוספות כפי שהוספו בכחול כרגע, ירים את ידו.

רוני בר-און: תודה, נא להוריד.

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: תודה, נא להוריד.

רוני בר-און: אני קובע איפוא שההוראות האלה גם שונו.

רוני בר-און: בשמירת החומר את מכניסה את התוספת של דידי שגם אנחנו שומרים חומר ואין צורך להצביע על זה, הצבענו על זה כבר.

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: ומה שאני מציעה זה שהגוף המשדר ישמור על הקלטות של שידורי הכנסת ושל המשדרים הנוספים – או של סוגי משדרים נוספים – שתקבע המועצה באופן כולל, כך שאיכותם לא תיפגע, ויעבירם לגנזך המדינה – וכאן התוספת – ולכנסת, באופן ובמועדים שיקבע בתקנות יושב ראש הכנסת.

רוני בר-און: אני לא חושב שזה מה שדידי אמרה.

רוני בר-און: דידי אמרה שאנחנו צריכים לשמור על זה.

אתי בנדלר: כן, אבל הם מצלמים, אז אני רוצה שבנוסף להעברה לגנזך המדינה יעביר גם לנו והכל באופן ובמועדים שיקבע בתקנות יושב ראש הכנסת.

קריאה: בשביל מה כל כך הרבה עותקים?

דידי לחמן-מסר: סליחה, מותר לו גם להתשמש בזה לצרכים מסחריים אחרים, או לא?

דידי לחמן-מסר: זאת שאלה שעולה.

רוני בר-און: מי?

דידי לחמן-מסר: אני חברה מסחרית – טוב, קודם אתי, אחר כך.

אתי בנדלר: מה שהצעתי – שיועבר לכנסת, הכל באופן ובמועד שיקבע יושב ראש הכנסת בתקנות.

אתי בנדלר: זה מקובל?

רוני בר-און: הנוסח, 17(א), מקובל עלייך שיחד עם העברה לגנזך המדינה יועבר לכנסת וישמר באופן שייקבע בתקנות על ידי היושב ראש?

דידי לחמן-מסר: כן.

רוני בר-און: מהו זה שאת מבקשת עוד?

דידי לחמן-מסר: הנושא האחר זה השימוש המסחרי של מי שהשקיע בערוץ.

דידי לחמן-מסר: יש כאן שאלה מאד יפה, האם הערוץ הזה מחזיק את עצמו או לא.

דידי לחמן-מסר: האם אתם מסכימים שחברה מסחרית כמו אוסם – לצורך זה נעזוב את הפרנויה – ייקח את השידורים שהוא שידר עבור הכנסת ויעשה בזה שימוש מסחרי לצרכיו?

דידי לחמן-מסר: יגזור, ישתמש בזה, נגיד, לפרסומת לאוסם.

יורם מוקדי: אסור.

דידי לחמן-מסר: אסור לעשות שימוש – באיזה כללים?

דידי לחמן-מסר: פה זה לא כתוב.

יורם מוקדי: בכל כללי הפרסומת.

דידי לחמן-מסר: עזוב מה כתוב בכללי הפרסומת.

דידי לחמן-מסר: הוא עושה את זה בפרסומת מסחרית, בערוצים שמותר.

דידי לחמן-מסר: באינטרנט.

דידי לחמן-מסר: מה זה משנה?

דידי לחמן-מסר: אל תגיד לי איפה יש רגולציה - - אני שואלת האם אתם חושבים שהערוץ הזה עושה את זה?

דידי לחמן-מסר: השאלה היחידה היא האם זה כלכלי או לא?

רוני בר-און: איפה אנחנו אוסרים את זה?

דידי לחמן-מסר: אם זה לא כלכלי - -

רוני בר-און: הבנו, דידי.

רוני בר-און: הבנו.

רוני בר-און: איפה הדבר הזה נשלל נורמטיבית?

דן לנדאו: פרלמנטים אחרים מגדירים את זה בכללים הפנימיים שלהם, לעולם לא בחקיקה ראשית ופה, כמו שיורם אמר, הרי הגוף הזה יפעל מכוח רישיון וזה יכול להסדיר את זה.

יורם מוקדי: יש גם זכויות קניין פה ששייכות לכנסת.

יורם מוקדי: ולכן גם צריך כללים מפורטים שמסדירים את הנושא הזה.

רוני בר-און: דעתך נוחה?

רוני בר-און: אנחנו מסודרים בעניין הזה?

דידי לחמן-מסר: אבל יש אפשרות גם להתיר את זה.

דידי לחמן-מסר: נכון?

רוני בר-און: אנחנו לא רוצים להתיר.

דידי לחמן-מסר: אבל אם אתה לא רוצה להתיר, תגיד בחוק, כי הוא אומר - - -

רוני בר-און: אבל אומרים לך שבמקומות אחרים זה לא מוסדר בחוק.

רוני בר-און: זה מוסדר בכללים.

דידי לחמן-מסר: אין במקומות אחרים מודל דומה למודל שנעשה כאן.

דידי לחמן-מסר: נקודה אחת.

דידי לחמן-מסר: נקודה שנייה: אם הכנסת רוצה, באופן עקרוני, שלא ייעשה בזה שימוש מסחרי לענייניו של בעל הזיכיון או בעלי עניין, שתגיד את זה.

דידי לחמן-מסר: כי אם אתם משאירים את זה לרישיון – יכול להיות שלא יגידו את זה ברישיון.

רוני בר-און: למה שלא יגידו את זה ברישיון?

דידי לחמן-מסר: מי אמר שכן ומי אמר שלא?

דידי לחמן-מסר: זה לא נמצא שם.

רוני בר-און: מה התשובה שלכם לעניין הזה?

יורם מוקדי: אפשר להסמיך את ועדת הכנסת לקבוע כללים גם לנושא הזה.

דידי לחמן-מסר: ואם היא לא תקבע?

יורם מוקדי: אבל היא שומרת על עצמה.

דידי לחמן-מסר: אוקי.

דידי לחמן-מסר: בסדר גמור.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: נא להוסיף את זה.

רוני בר-און: איפה אנחנו מוסיפים את זה?

אתי בנדלר: בסעיף 4.

רוני בר-און: מה את אומרת ב-4 ואיפה?

דידי לחמן-מסר: "והכנסת תקבע כללים" לא "רשאית".

אתי בנדלר: הכל "רשאית".

רוני בר-און: כתוב: "תקבע בתקנות מדיניות".

רוני בר-און: זאת הפתיחה שלו.

דידי לחמן-מסר: אם היא תקבע, אז היא תקבע.

דידי לחמן-מסר: לא "רשאית".

רוני בר-און: הוספת אחד בקטנים?

אתי בנדלר: אני מדברת, אם אני מבינה נכון, על עניין השימוש שיעשה בעל הרישיון בשידורי הכנסת למטרותיו האחרות.

דני יתום: איסור השימוש.

אתי בנדלר: לא איסור.

אתי בנדלר: למה?

אתי בנדלר: אני לא יכולה להפלות אותו לרעה לעומת כל גוף אחר שרוצה להשתמש בזה.

אתי בנדלר: הרי אני לא מגבילה.

רוני בר-און: זה לא איסור, דני, השימושים.

רוני בר-און: נגיד לו איך להשתמש.

רוני בר-און: עוד משהו שרצית להעיר?

דני יתום: לא.

דני יתום: נחה דעתי.

אתי בנדלר: עכשיו אני מפנה לסעיף 21, שאלה בסך הכל תוספות שנדרשתי להכניסן בישיבותיה הקודמות של הכנסת, ונדמה לי שגמרתי להציג את כל השינויים והתיקונים.

אתי בנדלר: כמובן שיהיו עוד שינויי נוסח, כפי שאני תמיד עושה אחרי שחוק מאושר.

רוני בר-און: יפה.

רוני בר-און: אין לנו צורך בהצבעות נוספות.

רוני בר-און: עכשיו אנחנו צריכים לשמוע, אם בכלל, את הנושא של העלות התקציבית.

אליעזר כהן: מה עם ההסתייגויות?

אתי בנדלר: אישרנו את ההסתייגויות.

רוני בר-און: היינו בישיבה הקודמת ואישרנו את ההסתייגויות, אתה יצאת לפני שהבעת הסתייגות - -

אתי בנדלר: לא, לא.

אתי בנדלר: הוא קיבל את ההסתייגות.

רוני בר-און: ואתה קיבלת את זה.

אברהם בורג: אפשר גם להסתייג במליאה.

אברהם בורג: לא התקבלה דעתכם – אפשר גם להסתייג במליאה.

רוני בר-און: מי מדבר על העניין של העלות התקציבית?

רוני בר-און: הייתה לנו פה מחלוקת - -

אברהם בורג: יש לך הערכה?

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: שנייה אחת.

רוני בר-און: שמענו פה הערכות מן היקב ומן הגורן.

רוני בר-און: אחת דיברה על 100 מיליון ואחרת דיברה על 15 מיליון, כך או כך אני אמרתי שאם זה יעלה באמת 100 מיליון, אנחנו לא נאשר את זה.

אברהם בורג: נעשה את זה לבד.

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: אנחנו נצייר את מה שאנחנו עושים פה ולא נצלם בטלוויזיה.

רוני בר-און: ביקשנו מהמרכז שלנו למחקר ולמידע, מהמחלקה הכלכלית, את חוות דעתם.

רוני בר-און: קיבלתי אותה כתובה.

רוני בר-און: מוחמד סייד אחמד, מנהל המחלקה הכלכלית של הממ"מ נמצא פה.

רוני בר-און: אתה רוצה לומר לחברים?

מוחמד סייד אחמד: כן.

מוחמד סייד אחמד: אני אגיד כמה דברים.

מוחמד סייד אחמד: בהתחלה, כשנתבקשנו להכין את המסגרת התקציבית, הנחת העבודה הייתה שלא ניתן לתת אמדן מדויק מסיבה אחת פשוטה: שחסר אפיון לעבוד.

מוחמד סייד אחמד: אין לנו ציון מדויק.

מוחמד סייד אחמד: אנחנו לא יודעים בדיוק מה יהיה בערוץ.

מוחמד סייד אחמד: כלומר: חסר אפיון של שידורים ישירים, מליאה, ועדות, שידורי אולפן, שידורים חוזרים.

מוחמד סייד אחמד: ההנחה הבסיסית היא שהיקף השידורים יהיה משהו כמו עשר עד שתים-עשרה שעות ביום וההנחה השנייה היא שערוץ כזה אין בו הפקות מקור, אין רכש יקר, אין צורך בשכירת שירותיהם של כוכבים כמו שדרני על ודברים כאלה.

דני יתום: אנחנו פה מקבלים את הכוכבים בחינם.

רוני בר-און: פה את הכוכבים קובעים חברי המרכז.

מוחמד סייד אחמד: ואז, אחרי כל ההנחות האלו שכולן בכיוון של קיטון בעלות, התייחסנו לעלות השידור בפועל של רשות השידור, קיבלנו את התחשיבים של שנת 2000 ו-2002 והתייחסנו גם לאומדן הראשוני של חשב הכנסת.

מוחמד סייד אחמד: ההבדל העיקרי באומדנים האלו – כלומר, הם בעצם תמונת ראי האחד של השני, אבל ההבדל היחידי הוא שעלות השידור האנלוגי בתחשיב של חשב הכנסת, חושבה בצורה מאד גבוהה – עשרה מיליון שקל.

מוחמד סייד אחמד: בדקנו את זה, פנינו למועצה לשידורי כבלים ולוויין, פנינו ליורם ובעצם גילינו שעלות שידור הלוויין הדיגיטלי היא משהו כמו מיליון שקל, 250,000$.

מוחמד סייד אחמד: לאחר שבדקנו את כל התחשיבים הגענו למסקנה, שמסגרת תקציב של 12 מיליון שקל הינה סבירה.

מוחמד סייד אחמד: זה לא אומר שבפועל העלות לא תהיה 15, וזה ולא אומר שבפועל העלות לא תהיה 10 מיליון.

רוני בר-און: אבל זה לא יהיה 100.

מוחמד סייד אחמד: זה בכל מקרה לא יהיה 100.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: תקציבים, משהו, התעניינתם בנושא הזה?

רוני בר-און: חברים שרוצים להתבטא?

רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת בנלולו.

דניאל בנלולו: האם בתקציב הזה יש תחשיב - -

רוני בר-און: זה לא תקציב.

רוני בר-און: זאת מסגרת.

רוני בר-און: עלות.

אברהם בורג: אומדן.

רוני בר-און: זה קצת יותר רחוק מאומדן, כי כבר נכנסו לפרטים.

רוני בר-און: כן.

דניאל בנלולו: שאלתי אם יש תקציב מיוחד בתוך המסגרת הזאת לתשתית.

מוחמד סייד אחמד: את התשתית אפשר לחלק על פני מספר שנים.

מוחמד סייד אחמד: כלומר: אם פה קובעים מסגרת שוטפת, אז ייתכן שבשנה הראשונה השוטף יהיה, בואו נגיד, 10 מיליון שקל, ועוד 4 או 5 מיליון שקל לצורך תשתית.

מוחמד סייד אחמד: אבל כעיקרון, מבחינה חשבונאית, נוהגים לחלק את זה על פני כמה שנים.

מוחמד סייד אחמד: אז זה כולל את התשתית.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: חברים שרוצים להתבטא?

אתי בנדלר: אני רוצה רק להעיר הערה אחת: לא מדובר בתקציב שמחייב מבחינת בניית מסגרת השידורים לאחר מכן.

אתי בנדלר: אני ביקשתי שהעלות התקציבית תיקבע בשל הוראות חוק יסוד: משק המדינה – ההוראות שהתקבלו לעניין חקיקה הצריכה תקציב, כיוון שברגע שמדובר בהצעת חוק תקציבית, צריך שהחוק יתקבל לפחות ברוב של 50 חברי כנסת.

אתי בנדלר: לי, על כל פנים, היה ברור – ואני חושבת שגם לחברי הוועדה, על פני הדברים – שאכן מדובר בהצעת חוק תקציבית, אבל כדי שהוועדה תקבע את זה, היא צריכה לקבוע מהי העלות התקציבית.

אתי בנדלר: האוצר נמנע, מסיבותיו, מלתת הערכה תקציבית לעניין הזה ולכן יש לפנינו רק את ההערכה התקציבית של הממ"מ, שמבוססת על הערכות מסוימת של עו"ד יורם מוקדי.

אתי בנדלר: על כל פנים, זה לא הסכום שבהכרח יוקצה בסופו של דבר בתקציב הכנסת לנושא זה.

רוחמה אברהם-בלילא: אז למה לא מבקשים הערכה תקציבית מהאוצר?

רוחמה אברהם-בלילא: מה הבעיה?

דניאל בנלולו: אז יכול להיות שפתאום יוקצו 50 מיליון?

אתי בנדלר: קשה לי להאמין, אני מניחה שלא, אבל אנחנו לא דנים כאן בתקציב הכנסת.

אתי בנדלר: שיהיה ברור.

דידי לחמן-מסר: - - בשביל מה בא הסעיף הזה?

דידי לחמן-מסר: הסעיף הזה אומר שאם יש הרשאה להתחייב על 50 מיליון, אתם תקבלו על זה אישור של 51 חברי כנסת.

דני יתום: סליחה, חברי הכנסת מבקשים לדבר באישור.

דידי לחמן-מסר: סליחה, אדוני.

דני יתום: זה כולל גם את האחרים.

קריאה: לא, האחרים יש להם פריבילגיה.

רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת יתום.

דני יתום: אם זו הבעיה ואנחנו איננו יכולים להסתמך או להיסמך על משהו שיחייב, יש אפשרות לאחת משתיים: או לחייב את האוצר להערכה תקציבית שתהיה יותר מדויקת, נניח, אבל אם גם בכך לא נסתפק ואנחנו איננו רוצים להגיע למצב שבמקום 15 מיליון שקל זה יקפוץ ל-50 מיליון שקל, נדמה לי שאפשר לדבר על מסגרת גג.

דני יתום: בתנאי שהדבר לא יעבור מסגרת גג של 20 מיליון שקל.

אברהם בורג: אני יכול הערה לסדר?

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: קודם ידבר חבר הכנסת בנלולו.

רוני בר-און: שמענו פה הערה, עכשיו מתפתח פה דיון, אנחנו נשב פה עכשיו עד ארבע בעקבות ההערה הזאת.

אברהם בורג: אל תדאג.

רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת בנלולו.

דניאל בנלולו: אני מוותר.

רוני בר-און: כן, בבקשה, חבר הכנסת בורג.

אברהם בורג: תראו, המספרים האלה שמוחמד את יורם נתנו, נניח, את האישרור של הסביבה שלהם, נובעים מניסיון העבר של מה שקרה כאן, פחות או יותר.

אברהם בורג: כשהתחלנו את התהליך, אמרתי: זה בערך מה שאנחנו מקצים וכולי והתפתח הוויכוח שעל פיו אנחנו מקצים בשנים האחרונות.

אברהם בורג: זכרו: גם כשהחוק הזה עובר, שום דבר לא יברח לכנסת מן הידיים, משום שתקציב הכנסת מאושר כאן בעוד חודש וחצי בוועדה הזאת - -

דניאל בנלולו: או.

דניאל בנלולו: תופיע שורה?

אברהם בורג: זה תקציב הכנסת, דני.

אברהם בורג: רק להסביר את התהליך: יש ועדה משותפת לוועדת הכספים ולוועדת הכנסת, שבמסגרת תקציב המדינה מאשרת את תקציב הכנסת.

אברהם בורג: היה ואתה תראה פתאום פריצה מטורפת, היושב ראש ואתה מציגים את זה.

דניאל בנלולו: בסדר.

דניאל בנלולו: ואני חבר שם.

רוני בר-און: דיברנו על זה.

רוני בר-און: אמרנו שאם זה יברח – אני הרי יודע לקרוא הצעה או מה שאתה קראת אומדן.

רוני בר-און: בן-אדם מדבר על 12 או 15 מיליון וזה יברח ל-25, אני אגיד: תודה רבה, לא בבית ספרי.

רוני בר-און: תעשו לכם טלוויזיה על חשבונכם, אני לא מעביר את זה בתקציב הכנסת.

רוני בר-און: סוף החדשות.

רוני בר-און: זה עובר דרך כל השיברים.

דני יתום: וזה למרות שאנחנו מדברים על חוק?

דני יתום: זה למרות שהחוק יעבור, נניח?

רוני בר-און: דני, דני.

רוני בר-און: איפה עלה העניין הזה של הצורך לפנות לאיזה גורם שהוא, לכאורה, מקצועי.

רוני בר-און: זו האוטוריטה שלנו.

רוני בר-און: הממ"מ נותן לנו דברים.

רוני בר-און: אף אחד מאתנו לא קופץ מקומה שלישית כי אומרים לנו משהו בממ"מ, אבל אלה הגופים שבודקים.

רוני בר-און: בא ג'ו בראל ואמר: זה יעלה לכם 100 עד 120 מיליון שקל בשנה.

רוני בר-און: אני מאד מחשיב את דעתו, אמרתי ליושב ראש: אדוני, בשביל 120 מיליון שקל בשנה לא רוצה ערוץ טלוויזיה.

רוני בר-און: תמשיך לעבוד בערוץ 1, תסתדר, תמצא את הפתרון.

רוני בר-און: מצד שני אמרו אנשים – לא יכול להיות שזה יעלה יותר מ-10 או 12 מיליון שקל, לאור מה שאנחנו משלמים לערוץ 1.

רוני בר-און: אמרתי: אני אמנם כלכלן גדול מאד, אבל אני רוצה לשמוע כלכלן מוסמך בעניין.

רוני בר-און: זה מה שהוא אומר לך.

רוני בר-און: אני אומר לך: יש לנו עדיין את כל השיברים בדרך.

רוני בר-און: פעם אחת שאישרת את החוק, זה לא אומר שנתת להם את הוויזה ואמרת להם: לכו תתפוצצו.

דני יתום: אני שאלתי מה קורה אם אנחנו מגיעים למצב של התנגשות.

דני יתום: מצד אחד הכנסת תעביר את החוק הזה – יש הנחה שהיא תעביר את החוק הזה – ומאידך לא מופיע כאן שום דבר בנושא התקציב - -

רוני בר-און: לא תהיה טלוויזיה.

דני יתום: רגע, אין דבר כזה.

דני יתום: אני שואל - -

רוני בר-און: למה אין דבר כזה?

דני יתום: הכל יכול להיות, אבל אני שואל: האם בהתנגשות, בין חקיקה שעברה, לבין החלטת - -

קריאות: - -

דני יתום: רגע, תן לי רק לבאר את דברי.

דני יתום: אני שואל האם ניתן לפתור את הבעיה כי אני משפטן, כנראה, יותר קטן ממך.

דני יתום: האם בהתנגשות הזאת, יש פתרון: מחד תעבור חקיקה שהיא לא תקציבית, ומאידך תהיה כאן עילה אדמיניסטרטיבית ליושב ראש ועדת הכנסת או למי שעוסק בתקציבי הכנסת, בניגוד לחקיקה, להגיד: אין תקציב – וכתוצאה מכך גם החוק לא יתממש?

אברהם בורג: אני מבקש להסביר תהליכים, אדוני היושב ראש.

אברהם בורג: אתה מחוקק חוק שאומר: אני קובע את עמדתי, כמחוקק, שאני רוצה ערוץ שידורים מן הכנסת במתכונת המופיעה כאן.

אברהם בורג: כדי שהחוק יעבור, במגבלת 5 המליון של הכנסת הקודמת, אתה מקבל הערכה תקציבית.

אברהם בורג: אם אין התנגדות ממשלה, אתה מאשר את זה בחקיקה ויהיה מספר ח"כים וכולי וכולי – אישרת את החוק.

אברהם בורג: אושר.

אברהם בורג: לא מופיע בחוק המספר.

אברהם בורג: המספר הוא חלק ממערך התמך של הדיונים לשאלה אם הוא בכלל עובר את רף הדיון.

אברהם בורג: העברת אתו – יש לך חוק.

אברהם בורג: קמה ועדת מכרזים.

אברהם בורג: אם מסתבר שאף זכיין לא יכול לעמוד במספר הזה - -

דני יתום: איזה מספר?

דידי לחמן-מסר: מי אומר שהוא יופיע במכרז בכלל?

אברהם בורג: יש ועדת מכרזים שמנהלת כאן תהליך והיא יודעת מה אנחנו קבענו - -

רוני בר-און: אני לא חייב לקבל כל הצעה.

אברהם בורג: לאור, מצד אחד, ההערכה התקציבית שיש כאן ומצד שני לאור תקציב הכנסת – מה שמוקצב כאן, אתה בעוד חודש מאשר בתקציב הכנסת 10 מיליון לעסק הזה, 12 מיליון, 100 מיליון, 200 מיליון.

אברהם בורג: זה הסכום שבמסגרתו ייעשה המכרז.

אברהם בורג: נגיד ששמת 15 מיליון או 12 מיליון ואף זכיין לא מגיש בסכום הזה - -

רוני בר-און: ההצעה הכי נמוכה – 50 מיליון.

אברהם בורג: 50 מיליון – העסק מת.

אברהם בורג: זה "הפרוסס".

אברהם בורג: כך זה עובד.

אברהם בורג: אתה אישרת את החוק, אחרי כן את המסגרת התקציבית, מתוך המסגרת התקציבית יוצאת ועדת המכרזים כדי לתור את השטח - -

דני יתום: מה תהיה המגבלה אם אנחנו נוסיף סעיף בחוק שאומר:

דני יתום: ובתנאי שהעלות לא תעבור - -

אברהם בורג: אתה לא עושה דבר כזה.

אברהם בורג: ואז בעוד 25 שנה, כשהאינפלציה תשחק את זה, גם כן תעמוד על הפרוטות?

רוני בר-און: לא ניתן בחוק הזה מספרים.

רוני בר-און: בשום חוק שיש לו עלות תקציבית אתה לא כותב מה המינימום ומה המקסימום.

רוני בר-און: בבקשה, חברת הכנסת רוחמה אברהם.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבינה את הפרוסס כולו, אבל אנחנו מדברים פה על קצוות.

רוחמה אברהם-בלילא: מצד אחד רשות השידור באה ואומרת שיש כאן עלות תקציבית של 100 מיליון שקל, ומצד שני בא הממ"מ ואומר שזה לא יעבור את ה-15 מיליון.

רוחמה אברהם-בלילא: יש פה איזשהו פער תקציבי שהוא לא מצליח להתקשר.

רוחמה אברהם-בלילא: השאלה העיקרית שלי: למה האוצר נמנע מלתת הערכה תקציבית?

רוחמה אברהם-בלילא: אני רק רוצה לקבל הבהרה בעניין הזה.

רוני בר-און: זה לא מעניין אותם.

רוני בר-און: זה לא על חשבונם.

רוני בר-און: הם מתקצבים את הכנסת פעם אחת, שהיא תעשה בכסף שלה מה שהיא רוצה – שתקנה די.

רוני בר-און: וי.

רוני בר-און: די, שתקנה וידיאו או שתתן את זה לערוץ טלוויזיה.

אתי בנדלר: שתי הערות שלובות.

אתי בנדלר: אחת, לא ניתן לתת היום – אף גורם מקצועי לא יכול לתת – עלות מדויקת של הצעת החוק, משום שיש כל מיני מאפיינים שעדיין - -

דני יתום: של הצעת חוק זו או בכלל?

אתי בנדלר: של הצעת חוק זו.

אתי בנדלר: משום שיש כל מיני מאפיינים שצריך לקבוע אותם בהמשך תהליך החקיקה בתקנות ובכללים.

אתי בנדלר: למשל, משך השידורים.

אתי בנדלר: האם השידורים יתקיימו בתקופת הפגרה או לא יתקיימו?

אתי בנדלר: האם יהיו 10 שעות שידורים ביום או 6 שעות שידורים ביום – כל זה משנה מאד את העלויות.

אתי בנדלר: שתיים, סעיף 7(א) להצעת החוק - -

דניאל בנלולו: לא מופיע בחוק אם בפגרה כן או לא?

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: זה ייקבע בהמשך.

אתי בנדלר: שתיים.

אתי בנדלר: סעיף 7(א) לחוק נותן תשובה להערה שלך, גברת לחמן-מסר ואני קוראת אותו: "הגוף המשדר ייבחר במכרז אשר תפרסם המועצה.

אתי בנדלר: תנאי המכרז ייקבעו בהתאם למדיניות שהתוותה ועדת הכנסת בתקנות לפי סעיף 4 ולכללים שקבעה המועצה כאמור בסעיף 5 ויכללו – וזה ה"פאנץ' ליין – גם לתמורה המירבית שתשלם הכנסת לזוכה במסגרת תקציבה המאושר.

דידי לחמן-מסר: סליחה, אדוני.

דידי לחמן-מסר: משפט אחד.

דידי לחמן-מסר: חוק שכנסת מחוקקת, צריך לקיים.

דידי לחמן-מסר: אני שואלת את השאלה הבאה – וזה מתקשר לדברים של חברת הכנסת אברהם וחבר הכנסת יתום.

דידי לחמן-מסר: נניח שבא זוכה במכרז ואומר: אני רוצה תמורת זה 70 מיליון שקל.

רוני בר-און: לא תהיה טלוויזיה.

דידי לחמן-מסר: רגע, אבל זה לא כתוב בחוק.

רוני בר-און: לא תהיה טלוויזיה.

דידי לחמן-מסר: אבל החוק לא יתקיים, אדוני.

דידי לחמן-מסר: כתוב שיהיה חוק.

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: אז תגישו בג"צ למה לא מקיימים את החוק.

רוני בר-און: מי שיגיש לוועדה, אני אגיד לו שייתן לי גם את הכסף.

אתי בנדלר: אנחנו נאמר במכרז - - - אני פשוט לא מבינה את זה.

רוני בר-און: אני צריך לקרוא אותך לסדר?

אתי בנדלר: סליחה, אני מצטערת, אדוני היושב ראש.

אתי בנדלר: אני, פשוט, הדברים עומדים לי - -

רוני בר-און: סליחה, אל תצטערי ואל תפריעי לי לדבר.

רוני בר-און: לא תהיה טלוויזיה מהכנסת.

רוני בר-און: מי שרוצה שילך לעתור לבג"צ על זה שלא מקיימים חוק במדינת ישראל.

רוני בר-און: אני אגיש תצהיר תשובה, אני מבטיח לך, גם אם אני לא אהיה פה כבר.

דידי לחמן-מסר: ואם תשב ועדת המכרזים ותחליט: נכון, אמרנו בוועדת הכנסת בראשות חבר הכנסת הנכבד רוני בר-און 10 מיליון שקל הערכה, אבל אנחנו מסכימים לשלם לך 120 מיליון שקל – את זה היא יכולה להגיד?

רוני בר-און: לא.

דידי לחמן-מסר: איפה זה כתוב?

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: תודה, תודה רבה.

אברהם בורג: זה סתם באוויר, את לא יודעת איך עובדת הכנסת.

רוני בר-און: תודה, תודה רבה.

אברהם בורג: ממציאה המצאות - -

רוני בר-און: אברום, עכשיו אתה צריך את הקטטה הזאת עוד פעם?

אברהם בורג: כל הזמן אני צריך אותה.

רוני בר-און: חברים, על כל ההערות הכחולות שעברנו עליהן, הצבענו.

רוני בר-און: נכון?

אתי בנדלר: כן.

רוני בר-און: בזה בעצם נשלמה המלאכה.

רוני בר-און: קיבלנו גם את מה שביקשנו לעניין העלויות – על כל מי שאמר הערות, הערות חוזרות, סייגים וכיוצא באלה.

רוני בר-און: בזה למעשה סיימנו את מלאכתנו בעניין הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

רוני בר-און: אני מבקש לחזור עוד פעם על התודות.

אברהם בורג: אני אודה לך, עדיין, אם תרשה לי להסתייג לשם החוק, כדי שאוכל לדבר בדיון.

אתי בנדלר: אתה מוכן לסעיף 1 במקום לשם החוק?

אברהם בורג: סעיף 1 אני מסכים.

רוני בר-און: אני מבקש להודות עוד פעם לכל היועצים ולכל המומחים, לנציגי הממשלה – אלה שהיו בישיבות הקודמות ואלה שהיו היום.

רוני בר-און: אני מבקש להודות למשרד האוצר ולמשרד המשפטים, ליורם ולאתי, לדן וליושב ראש הכנסת לשעבר שהגה ועזר וליושב ראש הכנסת הנוכחי שנמצא בשליחות, לחברי הכנסת שהייתה להם את הסבלנות ולצוות המזכירות, למוחמד מהממ"מ, למזכירות הכנסת ולכולם.

רוני בר-און: תודה רבה, ניפגש בשמחות.