ועדת הכנסת, כנסת 16, פרוטוקול מספר 49, 2003-08-25 10:00

רוני בר-און: שלום לכולם, אני פותח את הדיון.

רוני בר-און: בישיבה האחרונה נפרדנו בקריאת חלק מהצעת החוק.

רוני בר-און: קראנו את סעיפים 1 ו-2 והיום נמשיך מסעיף 3.

רוני בר-און: עו"ד בנדלר, בבקשה.

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף 3 להצעת החוק.

אתי בנדלר: לעניין סעיף 4: כאמור יהיו שלוש רמות של הוראות: הוראות החוק, תקנות שתתקין ועדת הכנסת וכללים שיותקנו על-ידי המועצה לשידורי כבלים ולוויין או המועצה שתבוא במקומה ברשות התקשורת.

אתי בנדלר: סעיף 4 דן ברמה השנייה – התקנות של הכנסת, תקנות מדיניות.

אתי בנדלר: אני מתחילה לקרוא את סעיף 4.

רוני בר-און: בשלב זה נכנס יושב-ראש הכנסת.

רוני בר-און: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.

אתי בנדלר: אני ממשיכה לקרוא את סעיף 4.

רוני בר-און: אני מבקש לשאול: בפסקה (3) כתוב "לרבות דרך קביעת ישיבות ועדות הכנסת…" – אלה קריטריונים; מי יקבע את הדברים בפועל?

אתי בנדלר: אני מניחה שזה ייעשה בעבודת צוות התיאום, שיפעל בכנסת מול הגורם המשדר.

אתי בנדלר: ההסדר הנורמטיבי ייקבע כאן ובכללים.

רוני בר-און: אנחנו נקבע גם את הקריטריונים וגם את הגוף שיקבע איזו מוועדות הכנסת תשודר?

אתי בנדלר: יכול להיות.

רוני בר-און: זאת שאלה.

רוני בר-און: בסעיף 4 מדובר בתקנות מדיניות; זה עניין כללי.

רוני בר-און: המילה "דרך" בפסקה (3) אומרת שוועדת הכנסת תקבע את דרך קביעת ישיבות ועדות הכנסת – את הקריטריונים.

רוני בר-און: מי הוא זה שייקבע בפועל?

רוני בר-און: אני מבין שאנחנו נקבע תדירות, רנדומליות, סיקור של כל הוועדות וכולי; את התמהיל.

אתי בנדלר: בדיוק, וגם ייקבע הגוף שיקבע זאת בפועל.

אתי בנדלר: צוות התיאום, למשל.

רוני בר-און: לא צריכה להיות כאן אמירה ברמה הנורמטיבית, שהיום יש להחליט מי הגוף שיקבע זאת?

רוני בר-און: אני מוטרד מהשאלה מי יהיה "העורך הראשי", שיקבע את הדברים.

אברהם בורג: הדברים פתורים והם במצב טוב מזה.

אברהם בורג: היום כבר יש מצב קיים.

אברהם בורג: ב-1988, רובכם לא הייתם כאן, ואז התחלנו בדאגה הזאת.

אברהם בורג: בסופו של דבר דרך החיים סידרה זאת.

רוני בר-און: אך כעת עושים מעשה חקיקה, לא כדאי לסדר זאת בהסדר נורמטיבי?

רוני בר-און: למה לנהל אחר כך מלחמות אגו ועתירות לבג"ץ?

רוני בר-און: נניח שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות תבוא בטענות שלא משדרים אותה, כי החומר שלה משעמם?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני לא רוצה להיכנס לפוליטיקה של העניין.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: עמדת יושבי-ראש כנסת קודמים הייתה שבנושא הזה ראוי שיעסוק גוף שאינו פוליטי ולא חברי כנסת.

רוני בר-און: אני לא אוהב את הפתרון הזה; אני לא אוהב אותו בחסינות ולא בשכר.

רוני בר-און: רוצים לקחת ואחר כך להפריט?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: אני מבקש לסיים את דבריי.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: בכל יום רביעי יושב צוות, שכולל את הגוף המשדר ואת הכנסת; הם מחליטים בנושאים אלה לפי העניין.

רוני בר-און: בואו נהפוך את הנורמה הקיימת לחוק.

רוני בר-און: כך מתפתח משפט: קודם יש נוהג ואחר כך הוא הופך למשפט.

רוני בר-און: או אולי זה מוקש שלא רוצים לדרוך עליו?

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: הפעם אתה רואה את הסכנה במקום שהיא איננה, חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: סעיף 4 מדבר על קביעות ועדת הכנסת והתערבותה בעניינים שונים.

ראובן ריבלין: לעניין פסקה (3): למעשה ועדת הכנסת מנהלת את חיי הבית היום.

ראובן ריבלין: בשידורים שהופקו על-ידי רשות השידור הייתה תורנות מזדמנת של ועדות היושבות בחדר ההרצאות ומצולמות על-ידי הטלוויזיה.

ראובן ריבלין: ועדת הכנסת, או הגוף האחראי לכך בכנסת, היו יכולים לשנות את התורנות אילו התעורר נושא חשוב בעל עניין ציבורי רב.

ראובן ריבלין: אני לא יודע כמה פעמים זה קרה אצל חבר הכנסת בורג, אצלי זה קרה פעם אחת, נדמה לי.

אברהם בורג: אפילו לא פעם אחת.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: שינוי של ועדה ברגע האחרון?

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ודאי שזה קיים, לפעמים גם בדקה התשעים.

אברהם בורג: אבל זה לא הגיע אליי.

אברהם בורג: זה קרה למטה, לא אצלי.

ראובן ריבלין: הדברים בהחלט יורדים למהות, באופן תאורטי.

ראובן ריבלין: אפשר ליצור מצב שאנו מתערבים בתוכן ומעדיפים ועדה כלשהי על ועדה אחרת.

ראובן ריבלין: בסופו של דבר מדובר בוועדות הכנסת ובוועדות הכנסת בלבד, על כל מגוון חברי הכנסת המשתתפים בהן.

ראובן ריבלין: ועדת הכנסת תוכל לקבוע שיש חשיבות לעניין מסוים ביום מסוים; בדרך כלל היא לא תסטה מהנוהג.

רוני בר-און: יש כשל לוגי בעניין.

רוני בר-און: מייצרים פרמטרים וקריטריונים, ואני שואל מי ישתמש בהם – מי יקבל את ספר הקריטריונים?

אברהם בורג: אני חושב שזה קצת יותר קל.

אברהם בורג: בלי הסעיף הזה היה אפשר לשאול את השאלה מה היה קורה אילו; אבל סעיף 4(3) קובע שוועדת הכנסת תקבע את ההוראות.

אברהם בורג: זהו העיקרון הנורמטיבי, ועדת הכנסת תקבע את ההתנהלות.

אברהם בורג: ועדת הכנסת תקבע בתקנון שיש ועדת שידור, למשל, והיא גם תקבע את מי היא כוללת.

אברהם בורג: עוד ייקבע שבמקרה שלא הוסכם – הדבר יבוא להכרעת היושב-ראש, למשל – כך אני מציע לפחות.

מיכל רפאלי-כדורי: אם בסעיף הזה תיאמר אמירה הצהרתית, למשל: והכול בכפוף לכך שיינתן ביטוי הולם לעבודת הכנסת וכל ועדותיה – זה ייתן כלי מחייב.

ראובן ריבלין: זה מובן מאליו, לא צריך לומר זאת.

ראובן ריבלין: נגיד שהתורנות היא של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בראשות חבר הכנסת יהלום ונניח שיושב-ראש ועדת הכנסת רוצה לדון באותו יום בנושא הסרת חסינות חברי הכנסת.

רוני בר-און: הוא לא רוצה, אבל אין לו ברירה.

ראובן ריבלין: בסדר, נניח שהוא רוצה לדון בפרוצדורה הנוהגת בנוגע לדחיית הסרת חסינותם של חברי כנסת.

ראובן ריבלין: במקרה כזה יושב-ראש ועדת הכנסת יבוא ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ויבקש ממנו להתחלף.

ראובן ריבלין: הוא יטען לפניו שהנושא הזה מעניין יותר מהנושא האחר, שאף הוא חשוב ביותר, ויבקש להתחלף במקומות.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ישיב שבהחלט יש היגיון בדברים ויסכים.

שאול יהלום: זה תלוי: את חסינותו של מי מסירים?

רוני בר-און: של חבר הכנסת יהלום.

רוני בר-און: אתה מופיע שם בשלושה כובעים, חבר הכנסת יהלום.

ראובן ריבלין: בכל מקרה זאת שאלה מעניינת.

ראובן ריבלין: יהיו מי שיזכו לכך.

ראובן ריבלין: ממילא לא תמיד מצליחים להסיר את החסינות.

יורם מוקדי: סעיף 6(ד) להצעת החוק עוסק בצוות התיאום.

יורם מוקדי: בצוות יחליטו על לוח השידורים של הוועדות בהתאם למדיניות שקבעה ועדת הכנסת.

יורם מוקדי: כלומר כאן יש כבר התשובה.

יורם מוקדי: ייתכן שוועדת הכנסת תרצה הסדר נוקשה יותר, ייתכן שהיא תשאיר יותר שיקול דעת.

אתי בנדלר: וייתכן שהיא תקים מנגנון ערר, אך כל זה לא בחוק.

ראובן ריבלין: סעיף 4 קובע את סמכות הוועדה לבחירת שידורים; סעיף 6 קובע מה תעשה הוועדה ואיך יהיה הנוהג.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת יהלום ביקש הסתייגות לפסקה (2) בסעיף 4 – היקף השידורים בערוץ ומשכם.

רוני בר-און: ההסתייגות היא שלא יתקיימו שידורים בשבתות ובמועדי ישראל.

רוני בר-און: אני מניח שלא יימצא כאן מישהו שיתנגד לכך.

רוני בר-און: אין מתנגדים.

רוני בר-און: זה מובן מאליו.

אתי בנדלר: אם כן ההצעה התקבלה.

רוני בר-און: הערוץ לא יופעל מכניסת השבת ועד חצי שעה לאחר צאתה.

רוני בר-און: אלא בעתות חירום, אם יולאם.

רמי בן נתן: יש לנו הסתייגות כללית.

רמי בן נתן: אחד הביטויים שלה הוא הבקשה למחוק את פסקה (5) בסעיף 4.

רמי בן נתן: ההסתייגות היא חלק משרשרת של סעיפים נוספים שטעונים תיקון, לדעתנו.

רמי בן נתן: הכוונה לתשדירי חסות ושידורי חסות.

רוני בר-און: עו"ד בן נתן, ראה עצמך פטור מהצורך לחזור ולהתריע על כך.

רוני בר-און: כמו בבית משפט: אם התנגדת פעם אחת, ההתנגדות היא לאורך כל התהליך.

רוני בר-און: הדיון בנושא חסויות, הודעות חסות ותשדירי שירות יהיה דיון עצמאי.

רוני בר-און: בדיון ההוא תגידו את כל שיש לכם לומר, אנחנו נענה, נקיים דיון, וההחלטה שתיפול שם תייתר את הצורך לדון בפרטים.

רוני בר-און: היועצת המשפטית של הוועדה רשמה זאת לפניה.

מיכל רפאלי-כדורי: תהיה ישיבה מיוחדת לעניין זה?

רוני בר-און: כן, או זה יהיה חלק מישיבה.

רוני בר-און: אבל בוודאי זה יהיה פרק עצמאי.

רוני בר-און: לא נדון בכך אגב אורחא, אלא נדון לגופו של עניין.

רוני בר-און: התוצאה שתתקבל תשפיע באופן רוחבי.

אתי בנדלר: אם אין הערות נוספות לסעיף 4, אני עוברת לסעיף 5.

אתי בנדלר: אני מזכירה ש"המועצה" היא המועצה לשידורי כבלים ולוויין הפועלת על-פי חוק התקשורת, בזק ושידורים.

אתי בנדלר: כפי שהזכרתי הופץ תזכיר לעניין הקמת רשות תקשורת, ואם התזכיר יהפוך לחוק, במהלך הטיפול בחוק ההוא נשנה את הגדרת המועצה כאן כדי שזאת תהיה אותה רשות.

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף 5.

אתי בנדלר: מדובר כאן בתפקידי המועצה: הכנת המכרז לבחירת הגוף המשדר הקבוע – לא בתקופת הביניים, מתן רישיון ועוד.

אתי בנדלר: שאלו קודם אם יהיה כאן רישיון או זיכיון – אני מבהירה שחשבנו שיהיה נכון יותר לדבר על רישיון, שיהיו לו תנאים נלווים, כמובן, כפי שהמועצה תמצא לנכון, כדי להסדיר את השידורים בצורה נאותה.

אתי בנדלר: המועצה גם תקבע כללים במגוון נושאים נוספים.

אתי בנדלר: בתחילה חשבנו שראוי שהכנסת תקבע את הכללים האלה אך אחרי קבלת ההערות חשבנו שראוי להרחיק את קביעת הכללים מהגוף הפוליטי ולתת את הסמכות למועצה.

אתי בנדלר: אין כאן נציג למשרד המשפטים, אך נשלח משם מסמך עם הערות.

אתי בנדלר: אני לא צריכה למלא את תפקיד משרד המשפטים אך אזכיר בכל זאת שנציגי משרד המשפטים אינם שבעי רצון מרמת ההפרדה בין הגוף המשדר לבין הכנסת.

אתי בנדלר: לדעתם המועצה אולי צריכה למלא תפקידים רבים יותר – תפקידים שאנחנו הצענו להטיל על ועדת הכנסת או על צוות התיאום.

אתי בנדלר: למיטב הבנתי – אם יותר לי, כמי שעסקה בתחום לא מעט כאן – ניסינו וגם מצאנו את האיזונים הנכונים בעניין.

אתי בנדלר: אני יכולה לומר זאת גם אחרי התייעצות משמעותית עם עו"ד יורם מוקדי, שמכיר את פעילות המועצה.

אתי בנדלר: יש לזכור גם שהיום המועצה מורכבת מ-13 חברים, ושישה מהם הם עובדי מדינה.

אתי בנדלר: אם רוצים לדבר על הפרדה בין הרשות המחוקקת לערוץ הכנסת, יש ליצור גם הפרדה בין פיקוח של מועצה שמורכבת בחלקה הניכר מאנשי הרשות המבצעת, כדי שלא היא תיתן הוראות בסופו של דבר.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: להערת גב' רפאלי לסעיף 5(ב)(2) אני חוזר לתשובה שנתתי לעו"ד בן נתן.

שאול יהלום: אני מבקש להרהר שנית בכל העיקרון.

שאול יהלום: כוונתי לעיקרון שהמועצה היא הנותנת את הרישיון לגוף המשדר ואנחנו מכפיפים את ערוץ הכנסת לגוף שלמעשה גוף אנו מחוקקים בו ומשפיעים עליו, ויש בינינו לבינו קשרי גומלין בחקיקה.

שאול יהלום: וכל זה יהיה נכון גם אם תהיה מועצה מאוחדת.

שאול יהלום: השאלה היא מהי ריבונות הכנסת ועד כמה היא מכפיפה עצמה.

שאול יהלום: בנושא שהוזכר לפני כמה דקות – נושא החסינות – היה דיון דומה; דנו בכך שעות ארוכות.

שאול יהלום: שם הנושא נראה פחות בעייתי, אפילו.

שאול יהלום: בסופו של דבר ועדת הכנסת קבעה שהכנסת לא יכולה לתת חלק מסמכויותיה לגוף שאינו עצמאי של הכנסת.

אברהם בורג: הכנסת לא רוצה בכך.

רוני בר-און: יש מי שחושבים שהכנסת יכולה וצריכה לעשות זאת.

שאול יהלום: אנחנו קובעים שהכנסת אחראית על הכנסת.

שאול יהלום: חלק מזה זאת השאלה איך אנחנו חושפים את עצמנו לציבור.

שאול יהלום: האבסורד הגדול ביותר הוא שמחר המועצה יכולה לסגור את הרישיון – כך לפי החוק.

שאול יהלום: היא יכולה להודיע שהיא לא נותנת רישיון לגוף המשדר.

שאול יהלום: הרי היא מעניקה את הרישיון.

שאול יהלום: ואם יהיו ויכוחים בין המועצה לבין ועדת הכנסת, זה יביא למצב של תלות הדדית, אפילו: מחר ישנו את החוק איך להרכיב את המועצה; היועצת המשפטית של הוועדה רמזה על הרכב מסוים, ומחר יכולים להחליט כל מיני החלטות.

שאול יהלום: נוסף על כך יש להביא בחשבון שבכל מקרה נותנים עדיפות לשני הגופים.

שאול יהלום: הרי מליאת רשות השידור תישאר בעינה; יש כאן שני גופי פיקוח תקשורת.

שאול יהלום: אין סיבה שהכנסת תכפיף עצמה לגוף תקשורת מסוים ולא לגוף הממלכתי.

שאול יהלום: האם לגוף הזה יש יתרון על מליאת רשות השידור?

שאול יהלום: לטענתי הכנסת צריכה להיות חופשית, עצמאית, בכל החלטותיה.

שאול יהלום: היא צריכה, באמצעות הגופים שלה, להעניק לעצמה את כל הסמכויות.

שאול יהלום: היא לא יכולה להיות כפופה למועצה שהיא עצמה מחוקקת את חוקיה.

רוני בר-און: תודה, אלה דברים חשובים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, התלבטנו בנושא שאתה מדבר שעות רבות כשניסחנו את הצעת החוק שמובאת כעת לפני ועדת הכנסת כבר בקדנצייה הקודמת.

ראובן ריבלין: זה נוגע לשאלה של איזונים ובלמים בנוגע לאופי של שידור שיכול להפוך להיות מניפולציה בידי הרוב בכנסת כלפי המיעוט.

רוני בר-און: וגם הפוך: לטענת חבר הכנסת יהלום עלולה להיות גם מניפולציה של המועצה על השידור.

שאול יהלום: מזה אתה חושש ומזה אתה לא חושש?

ראובן ריבלין: קודם כול אני מספר על השיקולים שהביאו אותנו ליצור מצב שבו נוכל להלך בבלמים ואיזונים כאלה שישאירו את הזאב שבע ואת הכבשה שלמה; והכבשה והזאב יכולים להשתנות לבקרים במקרה הזה.

ראובן ריבלין: קבענו את שתי המערכות: קביעת המדיניות תיעשה על-ידי ועדת הכנסת, על-פי סעיף 4 וסעיפים אחרים; נוסף על כך יש קביעה עקרונית שהערוץ עולה לשידור על-פי החוק הזה ולא על-פי חוקים אחרים.

ראובן ריבלין: התלבטנו מי תהיה המועצה שתטפל בנושא אם נחליט להוציא את הפיקוח על התוכן מידי הכנסת, אך הכול בהתאם למדיניות שנקבעה על-ידי ועדת הכנסת ועל-פי מטרות החוק הזה, שמציבות גם הן גבולות לשידורי הטלוויזיה מהכנסת.

ראובן ריבלין: כלומר אין כאן הפקר מוחלט, אי-אפשר לטעון שמישהו הקים לעצמו מערכת.

שאול יהלום: אלה נימוקים לטובתי, שאין הפקרות.

ראובן ריבלין: קודם כול יש בלמים מבחינת השאלה מי נותן את האישור: החוק נותן לכנסת את האישור לשדר.

ראובן ריבלין: כעת השאלה היא מי תהיה המועצה שתלווה אותנו.

ראובן ריבלין: הכוונה של משרד התקשורת והממשלה, כפי שהדבר בא לידי ביטוי בהחלטות ממשלה שונות בקדנצייה הקודמת, היא שתוקם "ברית מועצות" של כל מועצות השידורים שהוקמו בישראל שלב אחרי שלב או טלאי אחר טלאי על-פי התפתחות התקשורת בישראל.

שאול יהלום: אבל היא לא תכלול את מליאת רשות השידור.

ראובן ריבלין: נכון.

שאול יהלום: הכוונה לערוץ 2, ערוץ 10, הכבלים.

ראובן ריבלין: וגם הלוויין, שהם במועצה אחת עם הכבלים.

ראובן ריבלין: את כל המועצות בכוונתנו לאחד יחד – כלומר זאת כוונתה של הממשלה, כך היא החליטה.

ראובן ריבלין: בזמנו אני הצעתי לצרף את מועצת רשות השידור ל"ברית המועצות" ולקבוע שם אגף מיוחד של השידור הציבורי.

ראובן ריבלין: לדעתי השידור הציבורי לא מיועד להתחרות בערוצים המסחריים אלא לתת לציבור משהו שהוא יכול לקבל רק ממי שמשענתו אינה על פרסום אלא על תקצוב ממשלתי או אגרה, והוא חופשי יותר לתת דברים איכותיים.

ראובן ריבלין: כפי שהדברים עומדים היום, הערוץ הראשון הרבה פעמים מצדיק את הרעיון הזה, ולעתים הוא מהווה תחרות בלי כל מגבלה.

ראובן ריבלין: קבענו שבשלב זה נבקש שהמועצה לשידורי כבלים ולוויין תפעל כאן; זוהי המועצה הציבורית יותר והמפרסמת פחות, והיא גם בעלת פחות אינטרסים כאלה או אחרים – יש בתוכה מערכת רגולציה שבאה לידי ביטוי במאבק בלתי מתפשר בתחרות בין הכבלים ללוויין, שגוברת והולכת; כי הרי כל עוד אנחנו במצב שהלוויין בסכנה כלשהי המועצה עדיין פועלת ברגולציית יתר.

ראובן ריבלין: קבענו את המועצה הזאת מתוך כוונה שהמועצה הבאה תהיה "ברית המועצות" של כל הרשויות שאינן רשות השידור.

ראובן ריבלין: נכון, אפשר לטעון שמועצת רשות השידור, המועצה הציבורית, דווקא היא זו שתפקח.

שאול יהלום: אני מציע לא את זאת ולא את זאת.

רוני בריזון: אתה מציע רגולציה עצמית.

שאול יהלום: בכל הכבוד, חלק מתפקיד הכנסת הוא גם לפקח, לא רק לחוקק.

שאול יהלום: היא תהיה תלויה ב"ברית המועצות" כשתרצה לשנות החוק?

ראובן ריבלין: הרעיון הזה עלה, והיו שצידדו בו וטענו שאסור שנהיה במצב שבו נציע הצעות שהמועצה לא יכולה לסרב להן, כמו שחבר הכנסת יהלום מרמז, או להפך – שהמועצה תדרוש מאתנו דרישות וָלא תקשה את ידה עלינו.

ראובן ריבלין: אני חושב שהמערכת של החקיקה כולה עונה על הבעיה.

שאול יהלום: למה להכפיף את הכנסת לגוף אחר?

ראובן ריבלין: כדי לתת את הממד הציבורי.

אתי בנדלר: זאת לא הכפפה.

שאול יהלום: אומרים שהמועצה תבחר הגוף ותעניק רישיון, זאת לא הכפפה?

ראובן ריבלין: זה נותן את הממד הציבורי לכך שהכנסת לא תעשה הפקר בערוץ השידור שלה.

אתי בנדלר: וזה לא יהיה ערוץ שחברי הכנסת משפיעים עליו.

שאול יהלום: אתה לא חושש שהכנסת תעשה הפקר בחוקים שלה ובעבודה שלה?

שאול יהלום: אתה חושש רק מהשידור שלה?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת יהלום, אני לא יכול לשלול את ההיגיון של מה שנאמר.

אברהם בורג: הנקודה הזאת הייתה לנגד עינינו כשניסינו לחפש כל מיני איזונים כאלה ואחרים.

אברהם בורג: יש לי אנלוגיה לבעיה: אנחנו בונים את האגף החדש של הכנסת, ויש לנו הרבה בעיות מול העירייה – רישיון, קרוואנים וכולי.

אברהם בורג: כשמגיעים מים עד נפש אנחנו מודיעים לראש העיר, שקודם היה יושב-ראש ועדת התכנון והבנייה, שאנחנו מכריזים על עצמנו רשות עצמאית מתוקף חוק מסוים ונעשה מה שאנחנו רוצים.

אברהם בורג: שבוע אחרי כן, ואחרי עוד כמה צעקות, מקבלים את מה שאנחנו רוצים.

אברהם בורג: אך אנחנו לא רוצים להגיע לזה כאן.

אברהם בורג: יש שלב שבו הכנסת לא יכולה להפוך להיות גוף אקזקוטיבי.

אברהם בורג: כשהיא מכריזה על עצמה רשות מקומית לצורך בניית האגף החדש, היא רשות לכל דבר ועניין, היא נעשית גוף אקזקוטיבי.

אברהם בורג: אני לא רוצה לעבור את הקו הזה.

שאול יהלום: כך זה בצד הביטחוני.

שאול יהלום: משמר הכנסת אינו כפוף למשטרה ולא לצבא.

אברהם בורג: חבר הכנסת יהלום, אני ואתה היינו בדיון הזה במקום אחר והייתה לנו אותה מחלוקת.

אברהם בורג: לא הייתי רוצה שערוץ הכנסת יביא לכך שלכנסת תהיה יכולת אקזקוטיבית בו.

אברהם בורג: לו יכולתי לטעון שהוא ערוץ ציבורי לחלוטין, כמעט בלי נגיעה לנו אבל נותן לנו את כל שירותינו – כך הייתי מציע.

אברהם בורג: אני לא רוצה את היכולת המעשית של הכנסת בתחום זה, מעבר למה שיש היום.

אברהם בורג: גם ועדת הכספים וחלק מהתקנות שהיא מאשרת – יש בהן דברים אקזקוטיביים.

אברהם בורג: עמדו לפנינו שתי אפשרויות: מועצת רשות השידור, הערוץ הציבורי, או פוטנציאל "ברית המועצות", כי כאן אנחנו בשלב מעבר לקראת "ברית מועצות".

אברהם בורג: הייתה לנו תחושה שלא נצליח להתעלות לרמה הציבורית שרשות השידור מייצגת.

רוני בר-און: אני מבקש שלא לדבר בטלפון הנייד, מר שטרום.

רוני בר-און: יש לי חובה להרחיק חברי כנסת שעושים זאת, אז תאר לך מה עליי לעשות לאורחים.

שאול יהלום: וזה כשאתה עצמאי, תאר לך שהוא ישלוט עליך?

אברהם בורג: הייתה הרגשה שיש דברים שאנחנו רוצים להימנע מהם בערוץ מהסוג הזה:

אברהם בורג: למשל נוכחות יתר של המערכת הפוליטית – עניין שיש לו ביטוי במועצת רשות השידור.

אברהם בורג: אנחנו לא רוצים זאת.

אברהם בורג: אנחנו רוצים את נקיות הדעת של הציבוריות של השידור.

שאול יהלום: וזה יהיה ב"ברית המועצות"?

ראובן ריבלין: בלי ספק.

אברהם בורג: ודאי.

שאול יהלום: זהו גוף שמובל גם בהרכבו על-ידי שר וממשלה.

שאול יהלום: הרי מי ממנה את מועצת הכבלים?

שאול יהלום: ממשלת ישראל.

ראובן ריבלין: יש שם גם אנשי ציבור.

רוני בר-און: חבר הכנסת בורג, לא תשכנע את חבר הכנסת יהלום.

רוני בר-און: עובדה: הוא נתן דוגמה מחוק משמר הכנסת, שבא ממקור אחר לגמרי שאינו רלוונטי אלינו.

רוני בר-און: מזה ברור שלא נוכל לשכנעו.

רוני בר-און: הוא חושב שצריך לעשות לכל דבר הלאמה ולהפוך את הדברים לאקס-טריטוריאליים.

רוני בריזון: אקס טריטוריאליות זאת הבעיה.

רוני בריזון: איננו יכולים להיות אי.

רוני בר-און: משמר הכנסת – זה עניין מובנה.

רוני בר-און: זה נובע מחסינות חברי הכנסת וכל כיוצא באלה.

שאול יהלום: אתן דוגמה אחרת.

רוני בר-און: בעולם המשפט ככל שמרבים בדוגמאות המשמעות היא שהטיעון חלש יותר.

שאול יהלום: נניח שנושא תנאי חברי הכנסת בא לדיון.

שאול יהלום: יושב-ראש הוועדה יכול לטעון שהוא חושש שכאן יגנבו את הקופה ולכן הוא ממנה ועדה של שלושה.

שאול יהלום: בסדר; אבל הוא ממנה את הוועדה, לא הולכים להסתדרות או לממונה על השכר באוצר כדי למנות אותה.

שאול יהלום: אם רוצים למצוא בחוק כל מיני איזונים, בסדר; יכול להיות שתהיה ועדת שידורים שישב בה שופט עליון לשעבר, מנכ"ל רשות לשעבר ועיתונאי לשעבר.

שאול יהלום: אני לא אומר שזה בלתי אפשרי.

שאול יהלום: אבל זה יהיה משהו שהכנסת קבעה.

שאול יהלום: אי-אפשר לתת את הסמכות לגוף שהוא חלק מהמשחק הפוליטי הישראלי.

שאול יהלום: הרי שר מוביל את המוני, הממשלה מובילה את המינוי.

רוני בר-און: עלה מהדוגמה הזאת רעיון לא רע דווקא.

רוני בר-און: הטענה היא שגם כשהוצאנו מידינו את עניין קביעת השכר, למשל, אנחנו בנינו את הגוף.

רוני בר-און: אם כך, השאלה היא למה לא לבנות גם כאן את הגוף המפקח.

אתי בנדלר: עוד גוף?

אתי בנדלר: אחרי שאנחנו רוצים לאחד את כל המועצות?

אברהם בורג: הייתה טיוטה מוקדמת, ויושב-ראש הכנסת יאמר אם אני זוכר נכון, ובה נאמר שבתוך מועצת הכבלים תהיה יחידה כלשהי שתהיה חלק מהמועצה הכללית אבל תהיה לה יכולת אוטונומית כלשהי: חשבנו שיהיו שם שני חברי כנסת לשעבר, למשל.

ראובן ריבלין: כן, הם יצטרפו כשהמועצה תדון בענייני כנסת.

שאול יהלום: אבל למה הגוף הזה צריך להיות חלק מהמועצה?

שאול יהלום: כפוף לה?

מיכל רפאלי-כדורי: אני מבקשת להעיר הערה.

מיכל רפאלי-כדורי: הייתי יושבת-ראש המועצה ואני גם מפוקחת באופן כבד על-ידי המועצה לשידורי כבלים ולוויין, שהיא גוף מקצועי ומתמקצע לדעתי.

מיכל רפאלי-כדורי: כאמור אני מקווה אישית ומקצועית שלא יהיו חסויות, אבל כשעולים עניינים מקצועיים כמו אלו למועצות יש כלים למדוד: הן יודעות לבדוק אם חרגו, אילו חסויות מותרות מהבחינה האתית וכולי.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להתנהג כאי בודד כלפי העולם כולו, כמו שאומר חבר הכנסת בריזון.

רוני בר-און: או שמשחקים במגרש של כולם או שמשחקים במגרש פרטי.

רוני בר-און: אם משחקים במגרש פרטי, יש לזה מחירים.

שאול יהלום: אז תגבילו את הגורם בחוק.

שאול יהלום: תעלו אותו קומה אחת.

שאול יהלום: אסור להיות כפופים למשהו אחר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בורג, שיזם את הרעיון והיה בדיונים בנוגע לדרך, הזכיר עניין אחר:

ראובן ריבלין: אפשר לקבוע שהמועצה – מועצת הכבלים או "ברית המועצות" – בשבתה בעניין ערוץ הכנסת, תשב בהרכב מיוחד ואליו יצטרפו כמה אנשים מסוימים.

ראובן ריבלין: אז היא תשב כמועצה שדנה בנושא ערוץ הכנסת.

מיכל רפאלי-כדורי: איך ייבחרו חברי הכנסת האלה?

אברהם בורג: זה קל לנו, את זה נסדר.

אתי בנדלר: אחד מהתפקידים של המועצה הוא גם לבדוק אם הגוף המשדר לא חרג מההוראות שחלות עליו.

אתי בנדלר: אם הוא חרג, יש כלים למועצה לשידורי כבלים ולוויין, ולמיטב זיכרוני למועצת הרשות השנייה אין עדיין כלים כאלה, להטיל עיצומים כספיים.

אתי בנדלר: שוו בנפשכם: הכנסת תטיל עיצומים כספיים על גוף שישדר בשבילה?

אתי בנדלר: אפילו הקונוטציה יכולה להיות גרועה.

שאול יהלום: אז שהמועצה תטיל על הכנסת קנסות?

אתי בנדלר: לא על הכנסת, על הגוף המשדר.

אתי בנדלר: מילת המפתח בנושא הזה היא התמקצעות.

אתי בנדלר: לכנסת אין הכלים לכך.

יורם מוקדי: יש להביא בחשבון שהפיקוח על ערוץ כמו הערוץ הזה אינו מצריך עשרה אנשים.

יורם מוקדי: כיום אנחנו מפקחים על כ-100 ערוצים, 30 מהם מקומיים.

יורם מוקדי: במנהלת הסדרת השידורים, הגוף הביצועי שלנו, יש עשרה אנשים.

יורם מוקדי: לא צריך הרבה יותר מזה כדי לפקח על שלל הערוצים.

יורם מוקדי: הפיקוח נקודתי ומקצועי מאוד בתחומים מסוימים.

יורם מוקדי: למשל אם יהיו תשדירי שירות באופן שתקבע הכנסת, מישהו יצטרך לפקח עליהם, לצקת תוכן, להשוות לערוצים אחרים.

יורם מוקדי: אם יהיה סכסוך נקודתי יומי על ועדה שלא שודרה, לא בטוח שירצו להביא זאת לוועדת הכנסת; יהיה אפשר פשוט לפתוח את ספר הכללים ולהחליט.

יורם מוקדי: להרכיב עכשיו גוף חדש שיפקח על הכול – זה פשוט בזבוז משאבים.

יורם מוקדי: הפיקוח די מינימלי אחרי פרסום המכרז והיציאה לדרך.

יורם מוקדי: ערוץ המוזיקה הייעודי שמשדר היום אינו גוזל יותר מ-2% מהזמן שלנו מבחינת הפיקוח.

שאול יהלום: אתה משווה אותנו לערוץ המוזיקה?

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: ההערות נשמעו.

רוני בר-און: נמשיך הלאה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר עוד דבר חשוב לפרוטוקול, דבר ששכחתי: יש להבחין בין שני סוגי שידור.

ראובן ריבלין: שידור כשלעצמו – צילום המצב כפי שהוא; והדברים האחרים, המורחבים יותר.

ראובן ריבלין: יש תקנון, יש הוראות, יש רגולציה.

ראובן ריבלין: חופש התנועה גדול כל כך שכמעט לא מתערבים.

ראובן ריבלין: אבל איננו יכולים לקבוע לנו כללים אחרים ממה שיש לשאר הציבור.

ראובן ריבלין: לכן המועצה הציבורית, שכמעט אינה מתערבת בנושאי תוכן אלא אם אין ברירה, היא המתאימה לנו.

שאול יהלום: בסופו של דבר זהו גוף ממונה פוליטית.

שאול יהלום: זה שיש שם עובדים שנחשבים מקצועיים, במקרה הטוב, זה לא רלוונטי; מחר הם יכולים להיות קומיסרים פוליטיים.

שאול יהלום: החופש גמיש מאוד.

שאול יהלום: אסור לשים את הגוף הריבוני החוקתי של מדינת ישראל תחת גוף שממונה על-ידי הממשלה בסופו של דבר, בצמרתו.

שאול יהלום: אבל אם איני יכול לשכנע, אסתייג.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: נמשיך.

אתי בנדלר: אני עוברת לקרוא את סעיף 6 להצעת החוק.

רוני בר-און: סעיף קטן (ה) לא מיותר?

רוני בר-און: אם זה עובד כנסת באופן אוטומטי הוא מפסיק בתפקידו זה.

אברהם בורג: אם מישהו רוצה להיאחז בקרנות המזבח, יש בעיה.

מיכל רפאלי-כדורי: זאת כמעט חקיקה פרטית.

אברהם בורג: לא, כרגע אין אדם ספציפי כאן.

1028: אני מבקש להעיר הערה לסעיף קטן (א): אילו שלושה עובדים ייקבעו?

1028: יש רף שאפשר לקבוע?

רוני בר-און: אתה מתכוון לרף עליון או לרף תחתון?

רוני בר-און: למה להגביל את יושב-ראש הכנסת?

רוני בר-און: אולי הוא ירצה שני עובדים מאוד בכירים ועובד אחד מאוד זוטר?

ראובן ריבלין: אילו יושב-ראש הכנסת היה יכול לקבוע חברי כנסת לפי יכולתם לא הייתי נבחר מעולם.

רוני בר-און: מה אפשר לכתוב כאן כקריטריונים?

רוני בר-און: השכלה, שנות לימוד, ותק?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת בנלולו בא ממוסד שבו הוא נכווה ברותחין.

ראובן ריבלין: אבל כאן זה לא אותו דבר.

ראובן ריבלין: פעם, לפני אלף שנה, היה מוסד שבו אנשים נכנסו בלי שום קריטריון.

ראובן ריבלין: היו שם אנשים בעלי אינטליגנצייה רבה אבל מבחינה אינטלקטואלית הם היו אנאלפביתים.

ראובן ריבלין: אחרי שהם נכנסו למערכת הם קבעו שרק דוקטורים לפיזיקה, מתמטיקה ומדע האטום יוכלו להחליף אותם.

מיכל רפאלי-כדורי: אני לא עומדת במתח: מהו הגוף הזה?

רוני בר-און: אני רק יכול לומר שהבחירה לא קלה.

רוני בר-און: כרגע היושב-ראש מנסה למצוא מישהו שבהגדרתו מילא תפקיד בכיר בכנסת ואינו חבר כנסת.

רוני בר-און: וזאת מחט בערמת שחת.

רוני בר-און: נשמע את חבר הכנסת ד"ר טיבי.

אחמד טיבי: אני אמנם סוטה מהסעיף אבל אני מבקש לשאול: יהיו שידורים מוקלטים ולא רק שידורים ישירים?

אחמד טיבי: זהו ערוץ הדמוקרטיה,

רוני בר-און: זהו ערוץ הכנסת.

אחמד טיבי: בכל מקרה יש בו מידה מסוימת של ערך מכונן של דמוקרטיה.

אחמד טיבי: אני מבקש שייקבע שיהיה תרגום לערבית בתכניות המוקלטות.

1028: אני לא חושב שזה חייב להיות.

1028: יש לנו מספיק מזה בכנסת.

1028: זה לא נעשה בזמני אלא בזמן יושב-ראש הכנסת לשעבר.

רוני בר-און: הערת חבר הכנסת טיבי נכונה מאוד.

רוני בר-און: אבל צריך שיהיה גם להפך.

רוני בריזון: זו שפה רשמית של הכנסת.

רוני בר-און: זה גם יהיה הדדי.

רוני בר-און: כשחברי כנסת מדברים בערבית נבקש תרגום לעברית.

אחמד טיבי: אם השידור מוקלט – חייבים.

אתי בנדלר: אני מציעה שבסעיף 4, בקביעת תקנות על-ידי ועדת הכנסת ברמה של מדיניות, נכתוב "לרבות תרגום.

אתי בנדלר: ..".

רוני בר-און: בסעיף 4(3), בפרק הזה בהוראות, ייאמר מפורשות שבקטעים מוקלטים יוכנס תרגום לערבית כשמדברים בעברית ולהפך.

אתי בנדלר: בכל השידורים שאינם חיים?

אתי בנדלר: אנחנו מדברים אך ורק על שידורי הכנסת, כמובן, לא במוספים.

רוני בר-און: בשידורים אחרים – אם יש תרגום, הוא יוצג.

רוני בר-און: בדרך כלל יש תרגום.

ראובן ריבלין: בשיטה הדיגיטלית אין בעיה.

מיכל רפאלי-כדורי: לא, מישהו יצטרך לתרגם.

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו לא נתרגם.

אחמד טיבי: אני מבקש להוסיף עוד עניין: המתרגמים לא חייבים להיות יהודים יוצאי עירק.

אחמד טיבי: זה רק ברשות השידור.

1028: אתה גם רוצה לקבוע מי יהיו המתרגמים?

אתי בנדלר: האם מדברים רק על שידורי ועדות?

ראובן ריבלין: מדובר רק בשידורי ועדות שאינם בשידור חי.

אחמד טיבי: רבותיי, הלך לי חלק מדי.

רוני בר-און: אגב, בחלק מהנאומים שאני נואם, בכנסת ולא בכנסת, חשוב לי יותר התרגום לערבית.

שאול יהלום: אני מציע שצוות התיאום יקבע אילו תכניות ילוו בשפת הסימנים לאנשים כבדי שמיעה, ובלבד שזה לא יפחת מהאחוז שנקבע.

רוני בר-און: גם זה צריך להיות באותו סעיף, לדעתי.

ראובן ריבלין: החוק העצמאי מחייב בעניין זה.

אתי בנדלר: זה לא ברור.

אתי בנדלר: הוחל עליו דין רציפות בוועדה של חבר הכנסת יהלום, אבל הצעת החוק שם לא עוסקת במפורש בערוץ הזה.

רוני בר-און: גם זה ייכתב בסעיף 4(3), בקריטריונים.

רוני בר-און: אני מבהיר שכשנדון בקריטריונים – ונדון בהם בוועדה הזאת – עו"ד בנדלר תזכיר את העניין.

רוני בר-און: אם היא תשכח, אתה תזכור, חבר הכנסת יהלום.

רוני בר-און: אם אתה תשכח, אני אזכור.

רוני בר-און: זה לא צריך להיות בחוק, אלה הקריטריונים של השידור.

שאול יהלום: בכל זאת אני מציע שזה יהיה בחוק, כמו שזה כתוב בכל החוקים האחרים הנוגעים לשידור.

רוני בר-און: אבל כאן לא קובעים קריטריונים לשידור; בחוק הזה קובעים את הגוף שיקבע את הקריטריונים.

ראובן ריבלין: כאן עומד לחובתך ולזכותך דבר הפוך ממה שאמרת קודם: אנחנו כפופים לחוקי מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: לא ייתכן שנעשה חוק ששייך לערוץ הכנסת שהוא אקס-חוקי לחוקים כלליים שקבענו.

ראובן ריבלין: חוק התקשורת, החלק שעוסק בחיוב במתן שירות למאזינים או צופים כבדי שמיעה או חירשים לחלוטין, עבר בוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהוא עדיין לא נכנס לתוקפו.

שאול יהלום: הוא בתהליך חקיקה.

שאול יהלום: זהו חוק מתחקק.

שאול יהלום: הבעיה היא שמשום שהחוק הוגש לפני הדיונים על הערוץ הזה, יכולה להיטען בעניין זה טענה של נושא חדש.

שאול יהלום: לכן אני מציע להוסיף את הדברים כאן.

אברהם בורג: העיקרון מקובל.

אברהם בורג: אם החוק ההוא יעבור קודם, הוא יחול ממילא.

אברהם בורג: אם הוא לא יחול, נכניס זאת כאן.

שאול יהלום: אני מבקש לשאול עוד שאלה, בלי לחייב זאת: מדוע מראש ויתרנו על האפשרות שאם פעם נחליט – יהיה גם רדיו?

שאול יהלום: למה קבענו במפורש רק שמדובר רק בטלוויזיה?

שאול יהלום: נכון, לא חייבים לעשות זאת, אבל אפשר להוסיף כאן גם את המילה "רדיו".

שאול יהלום: אולי אנשים שנוסעים באוטו רוצים לשמוע מה קורה בכנסת?

אברהם בורג: לא מספיק עם תאונות הדרכים?

רוני בר-און: אם נמשיך בקצב הזה תהיה טלוויזיה בכל מכונית עד שנסיים את החוק.

שאול יהלום: בואו נכניס זאת, ואחר כך נחליט.

אברהם בורג: אני מציע שנרשום את ההצעה.

אברהם בורג: כשנגיע לדיונים הטכניים נחשוב על כך.

ראובן ריבלין: כשיגיע הרדיו הדיגיטלי לא תהיה בעיה.

ראובן ריבלין: עד אז יש בעיה של תדרים.

ראובן ריבלין: כרגע התדרים הם משאב מוגבל.

ראובן ריבלין: כש"רדיו מורשת" קיבל רישיון הייתה חגיגה במחנה ישראל, חבר הכנסת יהלום יודע זאת.

ראובן ריבלין: היום ההצעה תאורטית לחלוטין.

ראובן ריבלין: כשתהיה שיטה דיגיטלית וכשהרדיו הדיגיטלי יהיה זול, לא תהיה בעיה.

שאול יהלום: בואו נכניס זאת בכוח; אחר כך נחשוב על המצב בפועל.

אחמד טיבי: לעניין ההערה שלי: כמובן זה כולל גם את השידורים המוספים.

רוני בר-און: ככל שהדבר ניתן, כמובן.

רוני בר-און: אני מניח שכן, אני לא רואה בכך בעיה.

רוני בר-און: אם קונים סרט שמוקלט כמו בטלוויזיה בכבלים, נניח "כן, אדוני השר", לא נפתח כאן מערכת כדי לתרגמו גם לערבית אם הוא מתורגם רק לעברית; הרי כך הוא מוצג גם בכבלים.

רוני בר-און: סרטים או שידורים מוספים שאנחנו לא היצרן שלהם – לא נוכל לפתוח בית חרושת ולתרגמם.

אחמד טיבי: במקרה הסדרה הזאת תורגמה לערבית.

אברהם בורג: למה זה לא משודר באמת?

מיכל רפאלי-כדורי: זה שייך לרשות השידור.

מיכל רפאלי-כדורי: הזכויות שלהם.

אתי בנדלר: אני מבקשת לשאול מה הוחלט בנוגע להקלות לחירש.

אתי בנדלר: הנושא יעוגן בהצעת החוק הדנה בהקלות לחירש או הוא יעוגן בחוק הזה?

רוני בר-און: נכניס זאת במסגרת הקריטריונים של ועדת הכנסת.

רוני בר-און: נעבור לסעיף 7.

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף 7(א).

אתי בנדלר: המנגנון המוצע כאן הוא שהכנסת תודיע מראש מה היא מקציבה לצורך העניין – נניח 15 מיליון ש"ח.

אתי בנדלר: אחר כך היא מפרסמת מכרז ומבקשת לדעת מה המשדרים יכולים לתת במסגרת התקציב הזה.

רוני בר-און: אך עדיין יהיו במכרז מרכיב של איכות ומרכיב של מחיר.

אתי בנדלר: בוודאי.

אתי בנדלר: אני משלימה את קריאת סעיף 7.

אתי בנדלר: לעניין סעיף קטן (ג): אנחנו בהחלט מצפים שוועדת המכרזים תיתן משקל נכבד להצעה של גוף משדר שתביא בחשבון גם את תדמית הכנסת, אופן החשיפה של כלל הציבור לעבודת הכנסת וכולי.

אתי בנדלר: אנחנו בהחלט סבורים שזה יהיה אחד מתפקידיו החשובים של הערוץ המשדר – להביא לידיעת הציבור את העבודה המעשית והרצינית שנעשית בוועדות הכנסת.

אתי בנדלר: כל מי שעובד בכנסת יודע שתדמית הכנסת מעוותת היום לא מעט בשל אי-היחשפות הציבור לעבודה הרצינית שנעשית כאן.

אתי בנדלר: חשוב לנו שהציבור יהיה חשוף לכך.

ראובן ריבלין: יש מכלול של דברים שתפקידם להיות החוטים המקשרים בין הציבור לכנסת: האינטרנט, ערוץ הכנסת וגם מרכז המבקרים שבכוונתנו להקים.

ראובן ריבלין: כולם יחד הם הצינורות שבאמצעותם אנחנו יכולים להביא לכך שהציבור יהיה נגיש יותר להליכים הדמוקרטיים או לעבודה הפרלמנטרית.

רוני בר-און: עו"ד בנדלר, אני מבקש לשאול – ואני אינני מומחה בדיני מכרזים אם כי עשיתי משהו בתחום זה: את הרחבת בסעיף קטן (ג), בסיפה שלו: "וכן תיוועץ בצוות התיאום בשאלות הנוגעות לתדמית הכנסת או לאופן נגישות הציבור לתהליכי העבודה הפרלמנטרית", ואני מבין את הדברים ומסכים להם.

רוני בר-און: אך כשכותבים זאת בחוק האם אין בכך ממד של הגבלה מבחינת השיקולים בדיני המכרזים?

רוני בר-און: כי כך מגבילים את השיקולים כדי לבחור.

רוני בר-און: בעצם אפשר יהיה לטעון שאנחנו קוראים ל"תדמית הכנסת" ול"נגישות הציבור לתהליכי העבודה הפרלמנטרית" שיקולי-על.

אתי בנדלר: בלי ספק זאת אמת מידה חשובה, שתקבל משקל רב.

רוני בר-און: אז למה לכתוב זאת כאן אם אפשר להכניס זאת למכרז?

רוני בר-און: אולי מישהו יטען שאלה שתי טענות-על כי הן מתוך החוק?

רוני בר-און: שאלה שני "בנים יקירים" כי הם מובאים מהחוק?

אתי בנדלר: חשבנו שלא להשאיר זאת לשיקול הדעת של המועצה.

רוני בר-און: זה נשאר לשיקול דעתה.

רוני בר-און: כתוב "וכן תיוועץ…".

שאול יהלום: אולי המועצה תיוועץ בזמן בניית המכרז?

רוני בר-און: זה ברור.

שאול יהלום: איפה זה כתוב?

שאול יהלום: זה לא כתוב.

רוני בר-און: זה המכרז.

מיכל רפאלי-כדורי: איך תדמית הכנסת היא פרמטר לבדוק שהזוכה במכרז מקיים את התנאים?

רוני בר-און: יבדקו לפי מדד הכנסת, המכון לדמוקרטיה.

רוני בר-און: אם אחרי שנה לא תעלה התדמית, נעיף את הזכיין, כמובן.

רוני בר-און: אני מסכים שיש כאן טענה.

מיכל רפאלי-כדורי: יבדקו אם מצלמים את המליאה ריקה או מלאה?

מיכל רפאלי-כדורי: יבדקו אם עשו תקריב?

מיכל רפאלי-כדורי: איזה מין קריטריון זה?

ראובן ריבלין: ציינתי לפרוטוקול שאנו רואים זאת כשלב, פעולה מתוך פעולות רבות שאנו עושים, כדי לשפר את הנגישות של הציבור לכנסת וכתוצאה מזה גם את התדמית של הכנסת.

רוני בר-און: אני חושש שמישהו יטען שיש כאן משהו בניואנס של "פראבדה".

רוני בר-און: המשמעות היא שהמשדר יכול להיות מצוין, טוב וזול, אבל אם הוא לא מקבל עליו שיפור תדמית הכנסת, הוא בבעיה אתנו.

ראובן ריבלין: אני מציע שבמקום "לתדמית הכנסת", נכתוב "לדימוי הכנסת ולאופן נגישות הציבור לתהליכי העבודה".

ראובן ריבלין: או "לדימוי הכנסת בכל הנוגע לנגישות של הציבור לעבודה הפרלמנטרית".

רוני בר-און: צריך לעשות שילוב.

רוני בר-און: עו"ד בנדלר, אני מבקש שתימצא הגדרה אחרת.

אתי בנדלר: אולי נשאיר רק את "אופן נגישות…"?

רוני בר-און: אני גם חושש מתדמית הכנסת אם נכניס זאת לתהליך וגם חושש מדיני המכרזים.

אתי בנדלר: אולי: "לשאלות הנוגעות לאופן נגישות הציבור לתהליכי העבודה הפרלמנטרית"?

רוני בר-און: נחשוב על זה.

רוני בר-און: נעלה זאת שוב.

מיכל רפאלי-כדורי: נניח שהמדינה מוציאה מכרז לערוץ מוזיקה ישראלית.

מיכל רפאלי-כדורי: יש שם כותרת "ובלבד שהוא יבטא רק את היפה במדינה?".

יורם מוקדי: אני מבקש להסביר.

יורם מוקדי: הסעיף קובע שיש כאן עניין חריג, שבו מתייעצים עם צוות התיאום.

יורם מוקדי: בדר ך כלל לא מתייעצים עם צוות התיאום, אך בנושא הזה, בשאלה איך להביא את נגישות הכנסת לציבור, כן מתייעצים.

מיכל רפאלי-כדורי: "נגישות" זה לא "דימוי".

יורם מוקדי: אז נוריד את המילים "תדמית הכנסת".

ראובן ריבלין: אני מציע להוריד את המילים "בשאלות הנוגעות לתדמית הכנסת" ולכתוב: "בשאלות הנוגעות לאופן נגישות הציבור לתהליך העבודה הפרלמנטרית".

אתי בנדלר: בסדר.

ראובן ריבלין: זאת הייתה הערה נכונה.

מיכל רפאלי-כדורי: ב"נגישות" יש רק עניין של מקצוענות – מי יודע להביא את הנגישות באופן הטוב ביותר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לדעתי, לפי הניסוח כאן, התייעצות לא מספיקה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: יש להגיע לכך שיהיה ביטוי לדברים בהכנה של המכרז.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: לא רק שיתייעצו אתנו.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: מחובת ההתייעצות כבר שתינו נחלים של דיו.

רוני בר-און: כל מי שעסקו בהקמה של רשויות יודעים זאת.

רוני בר-און: תמיד התוצאה היא: התייעצנו – תודה רבה.

רוני בר-און: צריך להיות משהו מעשי יותר, לא רק חובת התייעצות.

רוני בר-און: צריך קצת בשר.

יורם מוקדי: אבל בסוף שיקול הדעת הסופי הוא במכרז.

רוני בר-און: ודאי, צריך למצוא עוד משהו קטן שישים לנו רגל בין הדלת למשקוף.

אתי בנדלר: אולי: "ותעבוד בתיאום עם צוות התיאום בשאלות הנוגעות לאופן הנגישות"?

אתי בנדלר: כלומר חובת תיאום ממש.

רוני בר-און: אני מבקש לשאול: בסעיף קטן (ג) מדובר על החלטה או על פרסום?

אתי בנדלר: מדובר בשני השלבים.

רוני בר-און: אם כן, כדאי להפריד.

רוני בר-און: בשלב עריכת המכרז אנחנו יכולים להתערב יותר, לכפות עצמנו באופן רציני יותר.

רוני בר-און: נכון שההחלטה היא של המועצה, אבל אנחנו יכולים לבקש.

רוני בר-און: בשלב בחירת הזוכה אנחנו זזים אחורה ת"ק פרסה על ת"ק פרסה.

אתי בנדלר: גם בנוגע לשלב בחירת הזוכה סברנו, אולי בטעות, שהמועצה – ותהיה זו מקצועית ככל שתהיה – לא מכירה די את כל תהליכי העבודה בכנסת ולכן ראוי שגם בנושא הזה יהיה לנו מה לומר.

אתי בנדלר: נכון שהמועצה היא המחליטה, אך אנחנו נוכל להביע דעתנו בנוגע לרכיבים מסוימים בהצעות.

אתי בנדלר: שנוכל להסביר שמהניסיון שלנו אנחנו יודעים שהצעה מסוימת היא לא טובה.

רוני בר-און: נקרא לזה הליך שימוע לצוות התיאום לפני ועדת המכרזים.

אתי בנדלר: זאת בדיוק היוועצות.

רוני בר-און: אתם בטח מכירים זאת טוב יותר מהתקשורת.

ראובן ריבלין: כך הוקם הערוץ השני.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: אז עוד שמרו על הכללים אבל מאז זה התמסמס.

רוני בר-און: פעם כשנועצו באגודת הסופרים גם בחרו את מה שהיא חשבה לנכון.

שאול יהלום: אני מבקש להבין את הכוונה: נניח שקובעים את המכרז, הוא מפורסם, ובאים גופים למכרז.

שאול יהלום: נניח שהאגודה לזכויות האזרח תרצה להיות הגוף המשדר, זאת זכותה, נכון?

אתי בנדלר: רק אם היא תענה על תנאי הסף.

שאול יהלום: אני חושב שכן.

שאול יהלום: אבל אז צוות התיאום יוכל לטעון שהאגודה לזכויות האזרח, שכל הזמן מוציאה לנו את הנשמה ומבקרת את הכנסת, תיצור תדמית גרועה לכנסת?

שאול יהלום: זה יהיה המצב?

שאול יהלום: אני מבקש לשמוע דוגמה מוחשית מתי מתייעצים עם צוות התיאום.

שאול יהלום: זאת אף-על-פי שהיושב-ראש מתנגד לדוגמאות.

שאול יהלום: מה הצוות יגיד?

רוני בר-און: חבר הכנסת יהלום, מחקנו את הגדרת התדמית.

רוני בר-און: תנאי ההגבלה הזה הוא בעל עצמה רבה יותר מתנאי המכרז האחרים משום שהוא בחוק.

רוני בר-און: אם יהיו 100 עמודים במכרז ובהם כל התנאים אך בחוק ייכתב רק "לדאוג לתדמית של הכנסת".

רוני בר-און: יטענו שאנחנו עושים כאן "פראבדה".

רוני בר-און: זה צריך להיכנס לתנאי המכרז.

רוני בר-און: צוות התיאום ידאג שהמועצה תכניס זאת לשם.

אברהם בורג: עם מספר מסוים של נקודות שווי.

ראובן ריבלין: האמת היא שאופן הנגישות של הציבור לתהליכים הפרלמנטריים הוא הדבר העיקרי.

אתי בנדלר: זה מה שיוצר את התדמית.

ראובן ריבלין: כשמצלמים את המליאה, התדמית היא כמו שהמליאה נראית.

ראובן ריבלין: אם יש שם אנשים שמשתדלים מאוד לעשות זאת, זאת בעיה.

שאול יהלום: יש היום טכניקות ממוחשבות לפתור בעיות כאלה.

רוני בר-און: נכון, הכנסת תהיה ריקה, אבל במסך ייראו אנשים יושבים בכיסאות.

אתי בנדלר: אני מבקשת להפנות את תשומת הלב לסעיף קטן (ה).

אתי בנדלר: אנחנו סוטים כאן מההוראות הכלליות בנוגע לסמכויות בתי המשפט.

אתי בנדלר: סברנו שיש לעשות זאת גם כדי להאיץ את ההליכים.

אתי בנדלר: עד עכשיו במכרזים שהמועצה פרסמה תמיד היה ערעור; סליחה, היו מקרה או שניים שלא הוגש ערעור.

אתי בנדלר: זה עיכב עלייה לאוויר של ערוצים כתוצאה מזה.

אתי בנדלר: קודם היה דיון בבית המשפט המחוזי ואחר כך בבית המשפט העליון.

רוני בר-און: נכון, וחוץ מזה העניין הזה צריך להידון בבג"ץ, ולא להיחתך בבית משפט מחוזי, בכל הכבוד.

שאול יהלום: אפשר לכתוב שבית המשפט העליון יכריע בנושא בתוך חודש, לטובתנו ובהתחשב בתדמיתנו.

יורם מוקדי: אקרא את סעיף 8.

יורם מוקדי: אני מסביר שיכולים להשתתף במכרז אחד משניים: מי שרשאי על-פי דין להפיק ולשדר תכניות חדשות בטלוויזיה בישראל: חברת החדשות של ערוץ 2, חברת החדשות של ערוץ 10, ערוץ ייעודי, אם יהיה, רשות השידור.

יורם מוקדי: אפשרות שנייה: תאגיד שמוקם לצורך המכרז הזה, ואז הוא צריך לענות על כל מיני דרישות.

ראובן ריבלין: JCS יכולה להשתתף?

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: היום לא.

רמי בן נתן: זאת בדיוק ההערה שלנו.

רמי בן נתן: אני מפנה להסתייגות שלנו מסעיף 8(1).

רמי בן נתן: מסכים שמי שצריך להימנות עם הגופים בסעיף זה הם מי שעו"ד מוקדי הזכיר.

רמי בן נתן: ל-JCS יש רישיון להפקת חדשות מקומיות בכבלים, זה לא מספיק.

יורם מוקדי: אבל JCS יכולים לגשת על-פי פסקה (2).

רוני בר-און: גב' רפאלי-כדורי, הנוסח הזה עונה על הבקשה שלכם?

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו מבקשים שייכתב "חדשות ארציות".

ראובן ריבלין: מידיעה אישית ידוע לי שהכבלים הקימו היום ערוץ חדשות מקומי כאשר היו פעם ערוצי חדשות מקומיים בכל עיר.

ראובן ריבלין: מותר להם בסינדיקציה.

ראובן ריבלין: לדעתי בשלב זה ערוץ החדשות המקומיות עדיין לא יכול לעשות זאת,

מיכל רפאלי-כדורי: מותר להם לעסוק רק בענייני האזור, אסור להם לעסוק בחדשות ארציות.

ראובן ריבלין: אני יודע שמועצת הכבלים תשקול את האפשרות לתת להם לפעול בסינדיקציה, אחרי שהורידו אותם לשמונה אזורים במקום 16.

מיכל רפאלי-כדורי: יש הבדל בין סינדיקציה לנושאים שאינם אזוריים.

מיכל רפאלי-כדורי: סינדיקציה זו הטכניקה.

רוני בר-און: קיבלנו, אני מבקש שתתקנו בהתאם.

שאול יהלום: אבל לפי פסקה (2) פתחנו את האפשרויות לגמרי.

שאול יהלום: למה להגביל בפסקה (1)?

שאול יהלום: הרי רוצים יעילות ואובייקטיביות.

שאול יהלום: נניח שיש גוף ירושלמי שמפיק חדשות ברמה האובייקטיבית ביותר.

שאול יהלום: למה הוא פחות טוב מחברת חדשות של ערוץ 10?

יורם מוקדי: כל הגופים בפסקה (1) כבר מפוקחים.

יורם מוקדי: לא צריך לעשות כלום בעניינם.

ראובן ריבלין: העניין העיקרי הוא הפיקוח הציבורי; שם הוא לא קיים.

רמי בן נתן: שיגישו מכוח פסקה (2), איננו מתנגדים לכך.

אתי בנדלר: יש גם עניין של בעלויות צולבות, שבא לידי ביטוי בפסקה (2).

יורם מוקדי: מי שניגש על-פי פסקה (2) – צריך לבדוק בעניינו עניינים שונים, כמו קשר פוליטי, בעלויות צולבות ועוד.

יורם מוקדי: מי שניגש על-פי הפסקה הקודמת בעצם נכנס באופן אוטומטי.

יורם מוקדי: אני קורא את סעיף 8(א)-(ה).

יורם מוקדי: רמי בן נתן בסעיף קטן (ה) צריך לתקן "במשתתף".

יורם מוקדי: נכון.

יורם מוקדי: הרישה של הסעיף היא: "מי מהמפורטים להלן אינו בעל שליטה במשתתף:".

יורם מוקדי: אני משלים את קריאת סעיף 8.

רוני בר-און: בסעיף קטן (ז) יש לכתוב: "מהותה או חומרתה או נסיבותיה".

רוני בר-און: וָלא, אלה תנאים מצטברים.

יורם מוקדי: אנחנו אוהבים את המצטברים דווקא.

אתי בנדלר: אבדוק זאת בחקיקה הקיימת, ברשותכם.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: זה ייבדק.

רוני בר-און: נשמע את ההצעה של עו"ד מוקדי בכל מקרה.

אורי שוורץ: אני יועץ משפטי של טלעד.

אורי שוורץ: אני מבקש להציג את ההסתייגות של טלעד לסעיף הבעלויות הצולבות לבעלי זיכיון בערוץ 2, סעיף 8(2)(ה)(2):

אורי שוורץ: על-פי מיטב הבנתנו הערוץ הזה לא אמור להיות ערוץ חדשות במובן הרגיל של המילה; הוא לא אמור להפיק תכניות חדשות, הוא אמור להביא את הכנסת לציבור.

אורי שוורץ: אם כן, למה לחסום את הדרך בפני זכייני ערוץ 2, שהם גופים שפועלים בתחום התקשורת?

אורי שוורץ: מה החשש?

אורי שוורץ: החוק אוסר בצורה הברורה ביותר על כל התערבות שהיא בשידורים.

אורי שוורץ: היום זכיין בערוץ 2 יכול להיות, בהגבלות מסוימות, משדר ערוצים בכבלים ובלוויין.

ראובן ריבלין: המגבלה תחול אם וכאשר חוק התקשורת ישונה ויגביל את הבעלויות הצולבות לגופים משדרים ביותר מפלטפורמה אחת.

ראובן ריבלין: יכולתם של זכייני ערוץ 2 כפי שהם היום לשמש זכיינים כפי שהם היום תלויה ברצון שלהם או בעובדה שהם נמצאים ביותר מפלטפורמה אחת.

ראובן ריבלין: הכוונה של הממשלה, כפי שהיא באה לידי ביטוי בהצהרת הכוונות שהובאה לפני ועדת הכלכלה, היא שמשנת 2005 – נובמבר או תאריך אחר – בעל שליטה בעיתון לא יוכל לשמש ביותר מפלטפורמה אחת בשידורים האחרים.

ראובן ריבלין: יש ויכוח: למשל שר הפנים היום מתנגד לכל הרעיון; אולי בכלל תהיה רוויזיה בהחלטת הממשלה.

ראובן ריבלין: כיום ברור שזכייני ערוץ 2 הם הזכיינים וככאלה הם נמצאים גם בערוץ החדשות.

ראובן ריבלין: לפי החוק הזה אין מגבלה לקיימים בערוץ 2, כל עוד החוק אינו מונע מהם לשמש זכיינים בערוץ 2.

ראובן ריבלין: אנחנו מתייחסים לגוף המשדר חדשות כאל גוף שקיים היום ומותר על-פי החוק.

ראובן ריבלין: נכון שבשנת 2005 עלול להיווצר מצב שבו לא זכייני ערוץ 2 אלא המרכיבים של הזכיינים האלה יוכלו להיתקל בבעיה; אבל היא לא נובעת מהסעיף הזה שלפנינו, היא נובעת מהרצון ומהכוונה לשנות את החוק.

ראובן ריבלין: כרגע אין שום מגבלה.

אורי שוורץ: ודאי שיש כרגע מגבלה.

אורי שוורץ: איני יכול להתמודד במכרז.

יורם מוקדי: לא רק אתה, גם בעלי המניות שלך.

יורם מוקדי: ייתכן שצריך לשנות את הסיפה לפחות בנוגע ל"בעל עניין".

שאול יהלום: למה חברת החדשות כן והם לא?

ראובן ריבלין: אם זאת הכוונה, היועץ המשפטי של טלעד צודק.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להטיל על טלעד מגבלה שלא קיימת עליה היום בנוגע לערוץ החדשות בערוץ 2.

ראובן ריבלין: הרי גוף החדשות של ערוץ 2 מורכב מכל הזכיינים וממועצה ציבורית כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: כל עוד הוא רשאי להיות שם הוא רשאי להיות כאן.

רוני בר-און: הוא יחליט באיזה כובע הוא הולך.

אתי בנדלר: לא, מאפשרים לו ללכת בשניהם.

אתי בנדלר: זאת השאלה של הבעלויות הצולבות.

אתי בנדלר: האם גוף שגם כך יש לו השפעה משמעותית בשוק התקשורת הישראלי – בהנחה שיש לו החזקות מהותיות בעיתון והוא גם בעל זיכיון בערוץ 2 – יכול להיות גם הגוף המשדר מהכנסת?

ראובן ריבלין: אהבתי לעיתונות ידועה.

ראובן ריבלין: אני אפילו לא יודע מה אמר עליי חבר הכנסת בורג בעיתון, כי אני לא קורא עיתונים, מלבד שניים.

שאול יהלום: "הצופה" הוא אחד מהם.

ראובן ריבלין: לא נראה בעיניי שקבוצות שונות במשק הישראלי יהיו רשאיות לקיים גוף חוקי כלשהו כל עוד הוא חוקי אך אנחנו נמנע ממנו להשתתף במכרז שלנו.

ראובן ריבלין: ממה אנחנו מפחדים?

ראובן ריבלין: אנחנו מפחדים מסימביוזה בין ההשפעה של ערוץ החדשות והעיתון.

ראובן ריבלין: בשנות חלדי, והן רבות, לא ראיתי עוד סימביוזה כזאת.

ראובן ריבלין: ראיתי סימביוזות אחרות, אך לא את זאת.

ראובן ריבלין: ערוץ החדשות הוא ערוץ נפרד לחלוטין מבעלי המניות בערוץ 2.

ראובן ריבלין: טוענים שאנחנו צריכים לטפל בעניין גם מבחינת מראית העין וגם מבחינת החשש לסימביוזה בדברים האלה, והסכמתי לכך כשר התקשורת.

ראובן ריבלין: נאמר שעלינו לטפל בבעלויות צולבות, קבענו שתהיה מגבלה, והיא תיכנס לתוקף מתאריך מסוים.

ראובן ריבלין: על-פי המגבלה הזאת עיתון יוכל להיות בעל שליטה או בעל שליטה מסוימת בערוץ תקשורת אחד נוסף.

ראובן ריבלין: אי-אפשר להיות גם בכבלים, גם ברשות השנייה וגם בעיתון.

ראובן ריבלין: זה ייכנס לתוקף ב-2005, אם בכלל, כי יש בממשלה מי שחושבים שבכלל לא צריך להטיל מגבלה כי הכסף יברח.

ראובן ריבלין: זאת תפיסה מסוימת.

ראובן ריבלין: אני ועו"ד לחמן-מסר הסכמנו לעיקרון הזה.

ראובן ריבלין: העיקרון הזה יחול בלאו הכי על ערוץ החדשות של הערוץ השני כשהוא ייכנס לתוקף.

ראובן ריבלין: כל עוד הוא לא חל, למה להגביל את ערוץ החדשות של ערוץ 2 כאן?

אברהם בורג: אני מבקש להבין, איני בקי בכל המבנים; למשל "מעריב" הם בעלים בטלעד.

אברהם בורג: אבל חברת החדשות שקמה, עצם קיום החברה כאישיות מביא לניתוק טלעד מהעניין החדשותי.

אורי שוורץ: בהחלט.

אורי שוורץ: אני מבקש להבהיר.

אברהם בורג: רגע, קודם אבין מה אני אומר.

אברהם בורג: בסעיף קודם התרתי לחברת חדשות, בגלל המחיצה הזאת, בין השאר, להתמודד על ערוץ שיש בו ציבוריות מוחלטת.

אברהם בורג: כעת מבקשים להסיר את המחיצה ולתת ל"מעריב", לצורך העניין, נגישות מידית לערוץ הכנסת, בלי הפילטר.

אתי בנדלר: זאת בדיוק הנקודה.

אתי בנדלר: גם חברת החדשות לא הייתה יכולה לגשת למכרז אלולא פסקה (1).

אתי בנדלר: אך חברת החדשות רשאית לגשת אף-על-פי שיש לה בעל מניות שהוא בעל עניין בערוץ השני.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שהדברים מנוסחים כך.

רוני בר-און: אם בשרשור, בקצה, זאת חברת החדשות – אז כן.

רוני בר-און: אבל אם אלה מרכיבי חברת החדשות – אנחנו לא מעוניינים.

ראובן ריבלין: צודק.

ראובן ריבלין: הייתי רק מוסיף זאת.

יורם מוקדי: סעיף קטן (ו) הוא הסעיף שמחריג עיתונים.

אברהם בורג: זה קל, זה ברור מאליו.

יורם מוקדי: שנית, סעיף קטן (ה) מגביל שליטה במשתתף.

יורם מוקדי: טלעד יכולה להיות חלק מקבוצה כל עוד היא לא בעלת שליטה.

יורם מוקדי: ייתכן שהסיפה קיצונית מדי וכדאי להורידה.

יורם מוקדי: כוונתי לסיפה בסעיף ה(2).

יורם מוקדי: בעל עניין בקשת למשל, אם הוא מחזיק 8%, זה לא סיבה לפסול אותו.

יורם מוקדי: כל עוד הוא לא בעל שליטה, אין סיבה.

יורם מוקדי: בעל עניין מוגדר כבעל 5%.

אתי בנדלר: בסדר, נוריד את המילים "או בבעל עניין".

אתי בנדלר: אגב, לעניין סעיף קטן (ז) והשאלה שעלתה קודם "מהותה, חומרתה ונסיבותיה" – צריך לכתוב כאן "או".

אתי בנדלר: בדקנו זאת בחוק הרשות השנייה.

רוני בר-און: כמובן.

רוני בר-און: איפה אפשר למצוא מישהו שעונה על כל הדרישות יחד?

אברהם בורג: בוועדת האתיקה של הכנסת.

שאול יהלום: בסעיף 8(2)(ד)(4) אחרי המילים "או שהיה כזה" אני מציע להוסיף "בעשר השנים האחרונות".

ראובן ריבלין: זה צינון מספיק.

אברהם בורג: זאת כבר הקפאה.

רוני בר-און: נעבור לסעיף 9.

רוני בר-און: אני מבהיר שהדיון היום הוא עד 12:00 אבל נקבע ישיבה נוספת לעניין זה.

אתי בנדלר: אני מתחילה לקרוא את סעיף 9.

אברהם בורג: מה שכתוב בפסקה (1) זה לא פק"ל של מכרזים?

אתי בנדלר: זה קיים גם בחוקים אחרים ולכן סברנו שלמען הסר ספק ראוי לכתוב זאת.

אתי בנדלר: זה רישיון.

רוני בר-און: בסטנסיל של החוק, שמקבלים כחלק מהצעת המכרז שצריך לחתום עליה, יופיעו כל הדברים האלה.

אתי בנדלר: אני ממשיכה לקרוא את סעיף 9.

אתי בנדלר: כדאי אולי להוסיף בפסקה (7) מקרה של צו הקפאת הליכים נגדו או של מינוי נאמן.

רוני בר-און: ודאי.

רוני בר-און: מה בנוגע למפרק מפעיל ונאמן מפעיל?

יורם מוקדי: לא בטוח שצריך לבטל רישיון.

רוני בר-און: כל הנשמות הטובות שלא זכו יקפצו.

רוני בר-און: ממנים מפרק מפעיל או נאמן ואז מבקשים לבטל רישיון.

רוני בר-און: אבל כתוב למעלה "רשאי", אז זה בסדר.

יורם מוקדי: עוד לא מצאנו המועצות שיבטלו רישיון.

יורם מוקדי: אך יש דווקא מי שנכנס לפירוק: ערוץ 10, תבל.

אתי בנדלר: בצד הסנקצייה החריפה מאוד של ביטול רישיון לפי הסעיף הזה יש סנקצייה אחרת, אפקטיבית יותר אולי, סנקצייה מנהלית של עיצומים כספיים.

רוני בר-און: כאן אין מחלוקות, זאת מצוות אנשים מלומדה.

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף 10(א)-(ב).

ראובן ריבלין: בסעיף קטן (א) צריך אולי להוסיף "במישרין ובעקיפין, במידה אחת או בכמה מידות", או משהו דומה.

אתי בנדלר: אם זה לא בבת אחת עוברים לסעיף קטן (ב).

ראובן ריבלין: בסדר, הבנתי.

רוני בר-און: אם האחוזים יצטברו לשליטה, נופלים לסעיף קטן (ב).

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף 10(ג).

רוני בר-און: זה אומר שבסעיפים קטנים (א)-(ב) לא צריכים לעמוד ברשת של סעיף 8?

רוני בר-און: אם מוסיפים את סעיף קטן (ג), המשמעות היא שלא רוצים להכניס אחרי הזכייה את מי שהיו אסורים מלהיכנס מלכתחילה לפי סעיף 8.

רוני בר-און: אבל למה שמים את זה רק כאן?

רוני בר-און: אם אסור להעביר 10%, גם סעיף קטן (ג) תופס.

יורם מוקדי: אבל אפילו אחוז אחד אסור להעביר מאמצעי השליטה.

רוני בר-און: בסדר, זה ברור.

אתי בנדלר: אני משלימה את קריאת סעיף 10.

ראובן ריבלין: סעיף קטן (ב) מטריד אותי.

ראובן ריבלין: סעיף קטן (א) אומר שלא יועברו יותר מ-10%.

ראובן ריבלין: בסעיף קטן (ב) יש לכתוב שאם כבר הועברו יותר מ-10%, הם צריכים להגיע לכדי אמצעי שליטה.

יורם מוקדי: לא, גם ב-5% אם זה שליטה – צריך אישור.

ראובן ריבלין: בסעיף קטן (ב) מביאים בחשבון שניתנו כבר 10% או לא?

ראובן ריבלין: הרי אפשר לתת עוד 10% בלי שהדברים יגיעו לידי האמור בסעיף קטן (ב).

ראובן ריבלין: אפשר להעביר היום 10% ומחרתיים עוד 10%.

יורם מוקדי: בתנאי הרישיונות אנחנו קובעים הסדרים מפורטים בנוגע להעברת אמצעי שליטה – זה גם עניין ה"במישרין או בעקיפין" שדובר כאן, וגם העניין המצטבר.

ראובן ריבלין: לפי הניסוח כאן סעיף קטן (א) מחייב את אישור המועצה רק בנוגע ל-10% הראשונים.

ראובן ריבלין: אחר כך רק אם זה ייפול בסעיף קטן (ב) יהיה צורך באישור המועצה.

יורם מוקדי: זה נוגע לכל עסקה מהותית של 10% או יותר, כי יש עסקאות כאלה שאינן מהותיות.

רוני בר-און: בסעיף אחד מדובר על 10% או יותר ובסעיף אחר מדובר על כל אמצעי שליטה.

ראובן ריבלין: נכון, כתוב בסעיף קטן (א) "או יותר", בסדר.

ראובן ריבלין: לפי סעיף קטן (א) הוא יכול להעביר 24% במכה אחת.

שאול יהלום: האם יכול להיות מצב שלפי סעיף 10 הוא אפשרי אך המגיש לא היה זוכה במכרז בתנאים אלה?

רוני בר-און: אין בעיה, מי שלא היה כשר אתנו בסעיף 8 לא יוכל להיכנס בדלת האחורית באמצעות החלפות.

רוני בר-און: הפסלות לפי סעיף 8 חיה לאורך כל תנאי הרישיון ולא רק במכרז.

עמרי בץ: אני משידורי קשת.

עמרי בץ: בסעיף 10, ואחר כך גם בסעיפים 11-12 ואולי גם הלאה, הביטוי "בגוף המשדר" נוגע רק לגוף שנבחר במכרז.

עמרי בץ: כלומר כל ההגבלות האלה לא חלות בשידורי ניסיון.

אתי בנדלר: נכון.

עמרי בץ: למה לא להגביל בתקופת הניסיון?

רוני בר-און: אם נחיל על שידורי הניסיון את כל הכללים של הגוף המשדר נגיע ל-2011.

מיכל רפאלי-כדורי: אפשר להגביל את תקופת הניסיון?

רוני בר-און: זה עולה בהמשך.

רוני בר-און: אני מציע שתרשום לפניך את ההערה הזאת, עו"ד בץ.

רוני בר-און: כשנגיע לדון בכך, נעסוק בה.

עמרי בץ: אפשר לעבור סעיף סעיף.

רוני בר-און: זה לא המקום להסתייגות הזאת.

רוני בר-און: הטענה היא שלא החלנו את כל הסייגים גם על ערוץ הניסיון.

עמרי בץ: מניסיון אנחנו יודעים ששידורי ניסיון בסוף נעשים הדבר הקבוע ביותר.

עמרי בץ: אנחנו רוצים להכפיף גם אותם להגבלות.

רוני בר-און: נראה.

רוני בר-און: מי שיראה את החוק וידע שהוא לא יכול לעבור את המכרז, לא יתרוצץ ויגיע לשידורי הניסיון.

ראובן ריבלין: אני רואה שרשת לא שלחו נציג לדיון, יש כאן נציגים לקשת ולטלעד.

רוני בר-און: גם רשות השידור השתעממה והלכה.

אורי שלוש: אני מחברת החדשות.

אתי בנדלר: אני חושבת שעו"ד בץ צודק בהערותיו במידה מסוימת.

אתי בנדלר: נדון בזה אחר כך.

אתי בנדלר: נכין זאת לישיבה הבאה.

רוני בר-און: בסדר, אבל כרגע לא נדלג לשידורי הניסיון.

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיפים 11-12.

אתי בנדלר: בעצם מדובר בסוג של כללי אתיקה.

אתי בנדלר: אך חשבנו שההוראה מהותית מאוד ולכן מצאנו לנכון לעגנה בחוק.

עמרי בץ: כדי לחזק את מה שאמרתי קודם:

עמרי בץ: סעיף כזה ודאי צריך לחול גם על שידורי הניסיון.

אתי בנדלר: נכון, לכן אמרתי שבמחשבה שנייה לדעתנו אתה צודק ולכן נבדוק זאת.

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף 13.

אתי בנדלר: זה לדיון מחדש.

ראובן ריבלין: כפוף להסתייגות.

אתי בנדלר: כפוף לדיון.

רוני בר-און: לא נקיים עכשיו דיון.

רוני בר-און: בעוד חמש דקות אנחנו מסיימים.

אתי בנדלר: אני קוראת את סעיף 14.

אתי בנדלר: לדעתי המילים "בין אם הוא מנוי ובין אם לאו" בסעיף 14(א) מיותרות.

אתי בנדלר: בסעיף קטן (ב) מדובר בחובה של בעלי הרישיונות לשידורי כבלים ולוויין להעביר את ערוץ הכנסת; לא מדובר כרגע בשאלה אם זה ייעשה תמורת הפחתת ערוצים אחרים או לא.

מיטל דמארי: אנחנו מציעים שימוש במשאב שלנו כדי לחסוך מהציבור את התשלום והעלות של מנוי לכבלים ולוויין, בגלל סוג התכנים.

מיטל דמארי: המטרה היא שתהיה חשיפה לכלל הציבור ונגישות.

מיטל דמארי: באמצעות המשאב שלנו אפשר להעביר גם את הערוץ הזה.

אברהם בורג: יש ערוץ פנוי פיזית?

מיטל דמארי: כן, במשאב שלנו יש לנו אפשרות להעביר עד שמונה ערוצים גם אנלוגים וגם דיגיטליים.

אברהם בורג: עד כניסת השבת?

מיטל דמארי: כן.

מיטל דמארי: עלות הצלחת שיש להתקין זניחה לעומת דמי המנוי.

מיטל דמארי: השילוב הזה של הערוץ יהיה אטרקטיבי לציבור, כי הוא יוכל לראות גם את ערוץ 2, גם את ערוץ 10 וגם את הערוץ הייעודי ושידורי הערבית.

מיכל רפאלי-כדורי: חלק מהערוצים האלה מוצפנים.

מיטל דמארי: זה לא יהיה מוצפן, על מנת שתהיה נגישות.

אתי בנדלר: זה לא מוצפן.

רוני בר-און: רבותיי, אני מבקש לאפשר לגב' דמארי לסיים את דבריה.

רוני בר-און: אחר כך יישאלו שאלות.

מיטל דמארי: עדיף שתהיה נגישות רחבה ככל האפשר בעלות מינימלית.

ראובן ריבלין: אני מבקש להשיב.

ראובן ריבלין: נכון שיש רצון שהשידורים יהיו פתוחים ככל האפשר לציבור אך איננו יכולים לחייב את הציבור לשנות ממנהגו ולקנות את הצלחת הנדרשת כדי להגיע לשידורים שאת מבקשת לתת בצורה חופשית כל כך.

ראובן ריבלין: עו"ד דמארי, את מציעה הצעה, אבל הדבר תלוי גם בציבור בישראל.

ראובן ריבלין: למעלה מ-92% מהציבור בישראל מחובר לכבלים או ללוויין.

ראובן ריבלין: התקנת הצלחת תלויה ברצונו שלכל אזרח ואזרח.

ראובן ריבלין: זמנו חשבנו במשרד התקשורת לסבסד את התקנת הצלחות בבתים כדי לפתוח ערוצי שידור; כי העלות לשחרר ערוץ מוגבל הייתה גבוהה בהרבה מהדרך שאת מבקשת.

ראובן ריבלין: בסופו של דבר השאלה היא רצונו של האזרח; אם הוא לא ישים צלחת, לא יהיו לו שידורים.

ראובן ריבלין: מאחר שרוב הציבור מחובר היום ללוויין ולכבלים – מצב שאין לו אח ורע בעולם, כמו מספר הטלפונים הסלולריים לנפש בישראל – הרי שהדברים מסובכים בהרבה ממה שהם הוצגו כאן.

ראובן ריבלין: רק מי שיציב את הצלחת יוכל לראות את הערוץ.

ראובן ריבלין: ואם אדם מחובר לכבלים הוא לא בהכרח ישלם עוד 150 דולר לצלחת כדי שיהיו לו שמים פתוחים, בהנחה שזה הסכום.

ראובן ריבלין: הוא יעשה את החישוב שלו.

ראובן ריבלין: זה יכול לקחת שנות דור.

רוני בר-און: גם אם אנחנו נשלם את הכסף, ולא נעשה זאת, כמה זמן לוקח להתקין צלחות במיליון בתי אב?

מיכל רפאלי-כדורי: את חברת הלוויין חייבו לשדר בעמוס.

יורם מוקדי: YES עשו את זה מהר.

ראובן ריבלין: נשמח לשחרר את הכבלים ואת הלוויין, כאשר כל הציבור בישראל יהיה מקושר בדרך כזאת או אחרת על-ידי הממשלה לצלחות.

ראובן ריבלין: אך הואיל והצלחות אינן קיימות, אי-אפשר לקבל את ההצעה הזאת, אף שהיא נשמעת הגיונית ואף שהיא כלולה כאפשרות בחוק.

ראובן ריבלין: אנחנו עומדים על כך שהיכולת שלנו לשדר את הערוץ תהיה כפי שמתואר בסעיף 14.

רוני בר-און: אם מה שאומר לי עו"ד מוקדי נכון ואכן YES, בחדירה המסיבית שלה לשוק, התקינה 400,000 צלחות בלמעלה משלוש שנים – אז גם אם אין בעיית תקציב יש צורך בשש שנים.

רוני בר-און: וזה אם אנחנו משלמים ואם אנחנו מביאים את הצלחות.

מיכל רפאלי-כדורי: יש בכלל מתקינים שיקבלו אישורים מוועדי בתים?

ראובן ריבלין: תנו לגב' רפאלי-כדורי עוד 400,000 צלחות והיא תתקין בתוך פחות מחצי שנה.

רמי בן נתן: בהסתייגות שלנו ביקשנו הוראה שתקטין את הפגיעה בנו; כוונתי לסעיף 14(ב).

רמי בן נתן: סעיף זה יוצר הפקעה של רכוש של חברות הכבלים וחברות הלוויין.

רמי בן נתן: לטעמנו הפקעה הזאת לא מבוטלת.

רמי בן נתן: עשו זאת פעם אחת – ערוץ 33 כבר ניטל פעם אחת מחברות הכבלים ומחברות הלוויין; הטעם שעמד בבסיס העניין היה זהה – ולא ניכנס כרגע לשאלה אם הוא מצדיק את הפגיעה או לא: הוא שימש עילה להפקעת ערוץ 33.

רמי בן נתן: כעת רוצים לעשות את אותו דבר בשמה של אותה מטרה.

רמי בן נתן: הבקשה המינימלית שלנו היא שבמקרה כזה יבטלו את ההפקעה הראשונה.

ראובן ריבלין: הכנסת אינה מחליפה את הממשלה; היא זו שצריכה לקבוע מתי ואיך יאפשרו הפקעה של ערוצים לשידור ציבורי.

ראובן ריבלין: טענת רשות השידור ידועה לי: לטענתה על-פי חוק רשות השידור בכל פעם שהיא מפיקה ערוץ היא יכולה לחייב את הכבלים והלוויין לשדרו ללא תמורה.

ראובן ריבלין: הנושא תלוי ועומד לפני בג"ץ; טרם החליטו שם בנושא זה.

ראובן ריבלין: אנחנו נכוף ראשינו, אלא אם כן נחליט שצריך לשנות את החוק.

ראובן ריבלין: שנית מכאן למדים שנושא ערוץ 33, שאינו ערוץ הכנסת אלא הוא המכלול שנוצר כתוצאה מעליית שידורי הכנסת לאוויר וכתוצאה מפיתוח של ערוץ נספח לערוץ הכנסת, והוא בעל מעמד שקנה לו שביתה כלפי הגופים המוליכים כמו הכבלים והלוויין – גם הוא נושא שתלוי ועומד לפני בג"ץ.

ראובן ריבלין: שמענו את מה שאמר מר בן נתן.

ראובן ריבלין: הדברים צריכים להיות מופנים לממשלה עצמה.

ראובן ריבלין: רשות השידור בחרה לא להיות כאן, ואני מצטער על כך.

ראובן ריבלין: אין ספק שעליית ערוץ 33 כפי שהוא משודר היום הייתה תולדה של עליית השידורים מהכנסת לאוויר.

ראובן ריבלין: כך זה היה בתחילת הדרך.

ראובן ריבלין: השאלה אם ערוץ 33 היה יכול לקבל את אותה אכסניא אילו לא עלו השידורים מהכנסת לאוויר היא שאלה שמצריכה עיון ועומדת לפני הבג"ץ.

ראובן ריבלין: עו"ד בן נתן, הסתייגויותיך בעלות עניין רב לך, בתור נציגו של הלוויין, אבל היא לא מענייננו.

שאול יהלום: יש לי שאלה של טמבל: יש לי טלוויזיה ואין לי כבלים; גם אין לי צלחת.

שאול יהלום: כל מה שאני קולט זה בחוטים, ואני קולט את ערוצים 1 ו-2.

שאול יהלום: האם אקלוט את השידורים של ערוץ הכנסת?

שאול יהלום: לא.

מיכל רפאלי-כדורי: גם היום אתה לא קולט את ערוץ 33.

שאול יהלום: אבל היום אני בכנסת, אני לא צריך.

רוני בריזון: אז אתה מודאג לעתיד?

שאול יהלום: אני רוצה לראות אותך בפנסיה, חבר הכנסת בריזון.

שאול יהלום: האם יש אפשרות טכנית לאנשים כאלה, שלא רוצים להכניס את הכבלים לביתם?

יורם מוקדי: לא.

יורם מוקדי: מי שלא תהיה לו צלחת לא יוכל לראות את הערוץ כזה, כמו שהוא לא יכול לראות את ערוץ 10.

יורם מוקדי: בגלל מחסור בתדרים כרגע רק ערוץ 1 ו-2 יכולים להיקלט.

יורם מוקדי: כנראה יכינו תדר גם לערוץ 10.

יורם מוקדי: אבל זה עניין של משאבים יקרים.

שאול יהלום: אי-אפשר לעשות לערוץ הזה את מה שעשו לערוץ 10?

יורם מוקדי: ייתכן, אבל זה יקר מאוד.

יורם מוקדי: זה מסובך גם בגלל מה שמשדרים סביבנו.

יורם מוקדי: שנית, אגרת התדרים למדינה תהיה גבוהה מאוד, הרבה יותר מעלות הערוץ.

יורם מוקדי: לעניין הצלחת – העלות לגורם המשדר היא 200,000-300,000 דולר, זה אפשרי.

יורם מוקדי: זה זול יחסית.

ראובן ריבלין: זה אפשרי אם השידור אינו מוצפן.

ראובן ריבלין: שידור זה אינו מוצפן, כמובן.

שאול יהלום: כלומר קיבוץ ששם צלחת אינו עובר על החוק והוא יכול לראות את הערוץ?

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: ודאי שזה חוקי.

ראובן ריבלין: כדי שהקיבוץ לא יראה צריך להצפין את הערוץ.

ראובן ריבלין: זה כאילו אומרים שכל מי שמאזין לרדיו פירטי עובר על החוק.

ראובן ריבלין: זה עולה על דעתך?

שאול יהלום: לא, אך כאן מתקינים את הצלחת.

ראובן ריבלין: אין בעיה להתקינה.

אתי בנדלר: לכאורה לפי חוק התכנון והבנייה צריך לקבל היתר להתקנת הצלחת.

אתי בנדלר: אבל זה עניין אחר.

רמי בן נתן: התשובה שניתנה קודם חלקית ולא פותרת את הבעיה האקוטית ללוויין, וגם לכבלים לטעמי.

רמי בן נתן: ערוץ 33, כמו שנאמר כאן, אכן שימש לשלושה עניינים: שידור בערבית, שידורים מהכנסת ושידורים בלילה – ואני לא יודע מה משודר בלילה.

רמי בן נתן: הוא התחיל בשידורי כנסת.

רמי בן נתן: שידורי הכנסת מועברים.

רמי בן נתן: אגב, לא נתתם לעצמכם בלעדיות ולכן ייתכן שרשות השידור תמשיך לשדר את ערוץ 33: דיווחים אחרים מהכנסת.

ראובן ריבלין: אין ספק, זאת כוונתה.

רמי בן נתן: ואז נמצא עצמנו משרתים מאבקי כוחות בין הערוץ החדש לבין ערוץ 33.

רמי בן נתן: מבחינת הכנסת זה מצב לא רצוי אבל זה לא ענייני; אני מדבר עלינו: אנחנו, בעלי רכוש, נאלצים לתת שני ערוצים לצורך המטרה הזאת.

רמי בן נתן: הדיון בבג"ץ עלה בעקבות הערוץ הערבי.

רמי בן נתן: מחינו, ובסופו של בג"ץ הותיר על המדוכה רק את שאלת התמורה שנקבל, אם נקבל, בגין העברת הערוץ.

רמי בן נתן: כמו שברור לכולם זהו עניין שעולה ממון רב לכבלים וללוויין וחוסך ממון רב לציבור; עו"ד מוקדי הסביר זאת לפני רגע.

רמי בן נתן: ההפקעה הנוספת הזאת, שנעשית בחוק הזה – ולכן לדעתי כן אפשר לטפל בעניין כאן – ההפקעה הזאת צריכה לומר כך: אנחנו לקחנו לטובת העניין של שידור פרלמנטרי את הערוץ החדש וכל הפקעה נוספת מאותו טעם בטלה.

מיכל רפאלי-כדורי: הצענו נוסח לעניין זה.

ראובן ריבלין: זה תלוי בעמדתה של הממשלה.

ראובן ריבלין: אני יודע מה אנחנו צריכים לעשות; שהממשלה תחליט.

מיכל רפאלי-כדורי: לו אני הזוכה במכרז, המכרז שעו"ד מוקדי יפרסם, ואני ערוץ 10 לצורך העניין – הייתי רוצה לדעת אם ישדר אתי מהכנסת את השידורים הרציפים גם ערוץ 33.

מיכל רפאלי-כדורי: אולי אחליט שלא אגש למכרז אם לא תסדירו זאת.

אברהם בורג: לדעתי התשובה צריכה להיות שלילית.

מיכל רפאלי-כדורי: הצענו נוסח כזה.

יורם מוקדי: חוק שידורי הטלוויזיה מהכנסת הוא בהוראת שעה.

יורם מוקדי: ברגע שתיגמר הוראת השעה, זה ייגמר.

רוני בר-און: נכון, לא צריך לומר את זה.

רוני בר-און: זה ברור לגמרי.

שאול יהלום: אבל ייתכן שיהיה בג"ץ שיעכב עוד ועוד.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: אני מבקש לסיים את הדיון.

רוני בר-און: עד כאן אומרים בשבת הגדול.

רוני בר-און: התקדמנו לא רע היום.

רוני בר-און: אני מבקש לציין כי למרבית הצער נציגי רשות השידור, שהוזמנו לדיון והיו נוכחים בפתיחתו – בין היתר מנכ"ל הרשות, שזיהיתי כאן, ואדם נוסף, עו"ד תוסיה-כהן – נכחו בפתיחת הדיון ויצאו אחרי כ-15 דקות.

רוני בר-און: הדיון החל ב-10:00 ועכשיו אחרי 12:00.

רוני בר-און: הם לא היו אתנו מרבית הזמן.

רוני בר-און: כך או כך נמשיך בהקראת הצעת החוק ביום 15 בספטמבר בשעה 09:30.

אברהם בורג: אולי נקבע שנסיים את ההקראה בישיבה ההיא?

אתי בנדלר: המועד הזה לא נוח לי.

אתי בנדלר: אני לא בארץ.

רוני בר-און: אפשר לקיים את הדיון ביום 10 בספטמבר, אחרי המליאה, ביום רביעי בשבוע.

אתי בנדלר: גם זה לא נוח לי.

אתי בנדלר: אני מבקשת לקבוע את הדיון ב-15 בספטמבר.

אתי בנדלר: ב-10 בחודש אני בטוחה שלא אוכל להשתתף.

רוני בר-און: אני רוצה לגמור את ההכנה לפני תום הפגרה.

אברהם בורג: אם עו"ד בנדלר לא יכולה להיות נוכחת נקבע את הדיון ליום 15 בספטמבר.

אברהם בורג: עו"ד מוקדי יהיה כאן בכל מקרה.

אברהם בורג: בישיבה ההיא נקבע את הכול.

אברהם בורג: נגמור הכול.

רוני בר-און: אני רוצה שעו"ד בנדלר תהיה בהצבעות.

רוני בר-און: אני רוצה להצביע בישיבה הבאה.

אתי בנדלר: אז אני מבקשת לא לקבוע את הדיון ב-10 בספטמבר.

שאול יהלום: אם היא לא נמצאת, נדחה את זה.

שאול יהלום: שיהיה עוד יום.

רוני בר-און: אנחנו קובעים את הדיון הבא ליום 15 בספטמבר.

רוני בר-און: אם לא נסיים אז, נסיים בשבוע שלאחר מכן.

אתי בנדלר: אעשה מאמץ להגיע לדיון ביום 15 בספטמבר.

אברהם בורג: קובעים את ה15- בספטמבר עד שעו"ד בנדלר תודיע אחרת ליושב-ראש?

רוני בר-און: הישיבה תהיה ביום 15 בספטמבר בשעה 09:30.

רוני בר-און: הישיבה באותו יום תסתיים ב-12:30.

רוני בר-און: תודה רבה.