ועדת הכנסת, כנסת 16, פרוטוקול מספר 40, 2003-07-22 09:00

רוני בר-און: אני מתכבד לפתוח את ישיבה מס' 40 של ועדת הכנסת.

רוני בר-און: יושב-ראש הכנסת מכבד אותנו בנוכחותו, ואני מקבל אותו בברכה.

רוני בר-און: אני מצווה על-פי התקנון לפתוח את סדר היום בשני עניינים שנמצאים על סדר היום שלנו.

רוני בר-און: הנושא הראשון שנדון בו הוא עניין "נושא חדש".

רוני בר-און: התקבלה אצלי פנייתו של חבר הכנסת אברהם הירשזון, יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת, כהאי לישנא: "הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג-2003 – פרק איחוד הרשויות המקומיות.

רוני בר-און: 1.

רוני בר-און: ביום כ"ד באייר התשס"ג (26.5.2003) החליטה ועדת הכנסת לפי סעיף 12 לתקנון הכנסת להתיר לוועדה משותפת לוועדת הכספים ולוועדת הפנים ואיכות הסביבה להביא בפניה רק חלק מהצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג-2003, ללא פרק ג' שבו, שעניינו איחוד רשויות מקומיות.

רוני בר-און: 2.

רוני בר-און: בבסיס החלטת הוועדה המשותפת לבקש מהכנסת לפצל את פרק ג' מהצעת חוק התוכנית הכלכלית עמדה עמדת שר הפנים, חה"כ אברהם פורז, לפיה נכון וראוי שהוועדה המשותפת תמתין עד לגיבוש עמדתו בעניין זה, וזאת לאחר שיקבל את מסקנותיהן של ועדות השימוע המחוזיות שמינה לשם שמיעת כל הנוגעים בדבר לעניין האיחוד המוצע.

רוני בר-און: 3.

רוני בר-און: ביום כ"ט בסיוון התשס"ג (29.6.2003) העביר אלי שר הפנים את המלצות הממשלה לגבי האיחודים שהממשלה מבקשת לבצע בהליך החקיקה הנוכחי, וביקשני לפעול בדחיפות על מנת שניתן יהיה להביא פרק זה לקריאה שנייה ושלישית עוד לפני צאת הכנסת לפגרת הקיץ, וזאת על מנת שניתן יהיה לקיים את הבחירות לרשויות המקומיות במועדן (הבחירות אמורות להתקיים ביום ב' בחשוון התשס"ד, 28.10.2003).

רוני בר-און: 4.

רוני בר-און: ביום ט"ו בתמוז התשס"ג (16.7.2003) קיימתי ישיבה של הוועדה המשותפת בעניין המלצות הממשלה לעניין איחוד הרשויות המקומיות.

רוני בר-און: בישיבה זאת טענו חלק מחברי הוועדה המשותפת כי הרשימה החדשה שונה מרשימת הרשויות שאושרה בקריאה הראשונה על ידי הכנסת, ועל כן מהווה הדבר חריגה מגדר הנושא לפי סעיף 120 לתקנון הכנסת.

רוני בר-און: 5.

רוני בר-און: לאור האמור לעיל ובהתאם לסעיף 120 לתקנון הכנסת, אבקשך להעמיד עניין זה על סדר יומה של ועדת הכנסת".

רוני בר-און: מצוות התקנון חזקה עלי.

רוני בר-און: הריני מעמיד את זה על סדר יומה של ועדת הכנסת בישיבה ראשונה, לאחר שקיבלתי את הפנייה החתומה על-ידי יושב-ראש ועדת הכספים.

רוני בר-און: מכיוון שלא ניתן לדון בעניין הזה נוכח סדר היום העמוס, מצוות הפרוטוקול חזקה עלי, הריני פותח בזה את הדיון ואני קובע כי המשך הדיון יהיה מחר.

אחמד טיבי: אדוני קיבל ממני מכתב באותו הקשר, בן ארבעה עמודים.

אחמד טיבי: אני תוהה למה אדוני לא הציג אותו בפני הוועדה.

רוני בר-און: התהייה שלך היא במקום.

רוני בר-און: לא קיבלתי את המכתב.

רוני בר-און: אם הייתי מקבל, הייתי מציג אותו.

אתי בן-יוסף: המכתב הועבר ללשכה המשפטית.

רוני בר-און: המשך הדיון יהיה מחר.

רוני בר-און: דברים לאחר שעברה במליאה לקריאה ראשונה הצעת חוק למימון מפלגות,

דליה איציק: בקשר למה ששודר הבוקר ברשת ב', צריך לבדוק את המשכורת של טוכפלד.

ראובן ריבלין: מה שצריך לבדוק זה מה היא הקונספירציה שהביאה אותם לשדר בשידורי ישראל, האם זה היה כגנבים בלילה.

מאיר פרוש: כמה עולה התקציב של השר שטרית?

דליה איציק: אני רוצה לבדוק אם העלו את המשכורת שלו במשך השנה הזאת.

דליה איציק: הוא שר מיותר.

דליה איציק: אני הייתי שרה חשובה, הוא שר מיותר.

1028: והשר לפיתוח אזורי לא היה מיותר?

רוני בר-און: עכשיו נשמע את דבר יושב-ראש הכנסת בענייני סקירת העיתונות היומית.

ראובן ריבלין: החומרה בכתבה של הבוקר היא לא הנושא שבו היה ויכוח האם בדין אישרה הכנסת בקריאה הראשונה את ההקצבה למפלגות מתוך תקציב הכנסת לעניין מנהלי הסיעות, שהם יחידת העילית של עבודת הכנסת.

ראובן ריבלין: אלא העובדה שכביכול האשימו את הכנסת בקבלת החלטה כגנבים בלילה, בחטף ובכמעט מרמה.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, גם יושב-ראש ועדת החוקה, שעושה עבודה נפלאה בוועדת החוקה אבל רוב שעותיו הוא טרוד בוועדת החוקה, ואין לי אפשרות להביא אותו לכול מקום או להודיע לו בו זמנית על כל דבר שנעשה בכנסת, שכן הוא יכול לבוא לאתרים השונים ולבחון מה נעשה בוועדות אחרות, כאשר הוא לא יכול היה לשמור מכל משמר על מעשה הכנסת.

ראובן ריבלין: מדובר פה בהליך שבו היו ארבע ישיבות, כולן פתוחות לעיתונות.

ראובן ריבלין: ההליך הראשון, ישיבת ראשי סיעות יחד אתי.

ראובן ריבלין: ההליך השני, בירור העניין והבאתו לידיעת הציבור.

ראובן ריבלין: הבירור השלישי, הנושא של ההצעה שלי לעומת הצעת ראשי הסיעות.

ראובן ריבלין: לאחר מכן, אסיפת עיתונאים, שלצערי הרב כתב "קול ישראל" באותו זמן שהה בחו"ל.

ראובן ריבלין: כשאני נוסע לחוץ לארץ מבקרים אותי, אותו אני לא רוצה לבקר, בגלל שאני חושב שטוב מאוד לנסוע לחוץ לארץ, בעיקר לניו-יורק.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב שניו-יורק היא ראויה, כי בניו-יורק אסור לעבוד, חובה.

ראובן ריבלין: הדבר נעשה לאור השמש ולעיני העם, כאשר הופעתי בישיבה פתוחה לתקשורת בפני ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: הסברתי לה את הלבטים והשארתי זאת להחלטתה ולהכרעתה.

ראובן ריבלין: איש לא יכול היה לבוא ולומר לכנסת ישראל, שהיא לא יכולה לדון.

ראובן ריבלין: יכולים לבקר אותה על כל החלטה.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, בחר אתמול בלילה מיקי איתן לעלות על הבמה, כאילו מישהו גנב איזושהי הצעה, כאשר היא היתה על סדר היום של הכנסת, כאשר היא באה בשעה 21:00 ולאחריה באו עוד כמה הצעות.

ראובן ריבלין: היא עלתה בשעה 21:00 לאחר שהיה דיון בארבע הצעות אי-אמון ולאחר שהיה דיון, לפי דרישת 40 חברי כנסת, דיונים שנערכו למעלה מחמש שעות.

ראובן ריבלין: אז בא החוק הזה והוא התקבל ברוב די גדול בשעות שהכנסת עוסקת בחקיקה של 17 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: הדבר שבו מנסים בכל עת להכפיש את הכנסת הוא דבר חמור ביותר בעיני, ולצערי הרב אין לנו יכולת להתמודד כאשר כתבת ברדיו לא מפסיקה לומר, גם לאחר שאני מבהיר לה שמדובר בהליך חקיקה שהיה פתוח.

ראובן ריבלין: זה היה כתוב אצל צבי זרחיה לפני ארבעה שבועות.

ראובן ריבלין: זה ש"קול ישראל" הבוקר התעורר והחליט שהוא עם, זה דבר חשוב ביותר.

ראובן ריבלין: אבל לא יכול להיות מצב שבו אני מבהיר את העניין, יושב-ראש הכנסת אומר: גם לי היו לבטים רבים על עצם ההחלטה.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב שההחלטה ראויה לדיון ציבורי ולביקורת, ככל שאדם יעלה על דעתו.

ראובן ריבלין: אל תאמרו "כגנבים בלילה".

ראובן ריבלין: אבל היא ממשיכה, ולאחר מכן בבוקר בשעה 8:00 כשנותנים את הכותרות, ממשיכים.

ראובן ריבלין: זה דבר פוגע מאוד, ובוודאי תדונו על זה היום בכנס האתיקה של הכנסת.

ראובן ריבלין: על לשוני היה לשאול את הגברת הנכבדה הזאת, מדוע לא יהיה איזשהו דיון לגבי האתיקה איך היא מגישה את תוכנית הבוקר הזאת.

ראובן ריבלין: ואני לא אומר סתם את מה שאני אומר.

גלעד ארדן: ככה זה כשיש מנהל רדיו עוין.

דליה איציק: אתה מדבר על העורכת או על המגישה?

ראובן ריבלין: על המגישה.

רוני בר-און: זה מן המפורסמות שאינן צריכות לראיה, שיושב-ראש הכנסת איננו אומר דברים סתם.

רוני בר-און: אני מקווה מאוד, אדוני מנכ"ל רשות השידור, שלא זו בלבד שיו"ר הכנסת לא אומר דברים סתם, אתה לא שומע אותם סתם כאן.

יוסף בראל: אני מנוע מלהגיב.

רוני בר-און: אני יודע, לא ביקשתי את תגובתך.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני יושב-ראש הוועדה, אני סבורה שראשי סיעות לא צריכים לתת ליושב-ראש הכנסת לעמוד בחזית הזאת לבד.

דליה איציק: הדיון הזה התחיל כבר לפני שנה וחצי, על דעת כל יושבי-ראש הסיעות בבית.

דליה איציק: מעולם לא שמעתי את מיקי איתן מתפרץ, זאת פעם ראשונה שאני שומעת אותו, ולכן התרגשותי גדולה מאוד.

רוני בר-און: אולי צריך להפריט את עבודת הכנסת, לעשות לה מיקור חוץ.

אורי אריאל: היושב-ראש, אולי תעבור נושא?

דליה איציק: זה לא מעניין אותך?

דליה איציק: אתה חדש כאן, אתה צודק, ואתה גם מהר תלך מכאן.

אורי אריאל: אל תעשו כזאת דרמה.

אורי אריאל: פתאום כולם מתרגשים.

רוני בר-און: יכול להיות שחברת הכנסת דליה איציק מתרגשת, ואני מתכוון לתת לה במה להתרגש כפי רצונה.

דליה איציק: אני מבקשת להגיד, אדוני יושב-ראש הכנסת, שמנהלי הסיעות הסמיכו אותי בבניין הזה לדבר בשמם, וכן בשם יושבי-ראש הסיעות, להגיד שאנחנו עומדים מאחורי ההחלטה, אנחנו אתך שם ואנחנו מודים לך מאוד כי למנהלי הסיעות אין שום מעמד כאן בבית הזה.

דליה איציק: החכמה היא לדאוג לאלה שהם באמת מסכנים ולא לאלה שכאן בבית הזה לא מעט דאגו להם והתקשורת לא עלתה על זה.

מיכאל איתן: לא ידעתי, עכשיו אני יודע.

דליה איציק: איפה היית שלוש שנים?

דליה איציק: שלוש שנים דנים בזה.

מיכאל איתן: על אף עמדה פוליטית לא תקפו אותי כל-כך קשה.

מיכאל איתן: אף פעם בחיים לא תקפו אותי כל-כך קשה.

דליה איציק: אל תעשה קילומטרז' על הגב של החברים שלך.

מיכאל איתן: תסבירו את הצביעות שלכם.

מיכאל איתן: את מדברת על צביעות?

מיכאל איתן: אני עושה מה שאני יכול, ואת עושה מה שאת יכולה.

מיכאל איתן: זה בדיוק מה שקורה פה.

מיכאל איתן: באתי לישיבת הוועדה, ומתברר שהיה פה בית-דין שדה.

מיכאל איתן: כולם תקפו אותי.

רוני בר-און: לא תקפו אותך.

רוני בר-און: הדיון היה על דרך ההתנפלות של התקשורת על אופן העברת תהליך החקיקה בקריאה הראשונה בנושא מנהלי הסיעות.

ראובן ריבלין: כינסתי אסיפת עיתונאים, ועדת הכספים היתה בפני עיתונאים, לא היתה שקיפות כזאת.

מיכאל איתן: אני חושב שיש לי טיעונים חשובים, לא רק אישיים אלא לגבי העניין לגופו, ואני לא בטוח שכל חברי הכנסת מודעים לכל הטיעונים, ואני אשמח להשמיע אותם.

מיכאל איתן: למרבית הפלא, דיברתי הבוקר עם אברהם הירשזון והוא אמר לי שהוא לא מוכן להתעסק בזה יותר, והוא עשה טובה שהוא העביר את זה בקריאה ראשונה ומעכשיו זה יעבור לוועדת הכנסת.

רוני בר-און: תודה רבה שאתה מבשר לי שתפוח האדמה הלוהט עבר לכאן.

רוני בר-און: אני אדע להסתדר גם אתו.

רוני בר-און: ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר היום

רוני בר-און: הנושא הבא הוא ערעורים על החלטת יו"ר הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעות לסדר היום.

רוני בר-און: יש שלושה ערעורים.

רוני בר-און: הערעור הראשון הוא של חבר הכנסת גלעד ארדן בנושא "מצבו המתדרדר של החטוף אלחנן טננבאום".

רוני בר-און: ההצעה לא אושרה כדחופה.

גלעד ארדן: אדוני יושב-ראש הוועדה, אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, אני אומנם חבר כנסת חדש, אבל לתומי חשבתי שהצעה דחופה לסדר היום נועדה למצב שבו באמת יש נושא שהתגלה או יש בו דחיפות מיוחדת שהכנסת תעלה אותו לסדר היום הציבורי במדינה ותשפיע אגב כך על הדיון הציבורי וגם על דרך פעולתה של ממשלת ישראל.

גלעד ארדן: אני פונה אליכם לשקול שוב את החלטתכם, ואולי לקבוע כי הצעה זו היא אכן דחופה.

רוני בר-און: על-פי סיכום בין יושב-ראש הכנסת לבין נציג הנשיאות, סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת נסים דהן, ישיב על הערעור יושב-ראש הכנסת.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מבקש מחברי הכנסת להתייחס לשני מישורים.

ראובן ריבלין: המישור הראשון הוא שאושרו השבוע שבע הצעות יותר דחופות.

ראובן ריבלין: אבל בלי כל ספק שראוי לבדוק האם השאלה שלך היא דחופה.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב שחבר הכנסת ארדן עושה עבודה מצוינת בנושא השבויים.

ראובן ריבלין: אלא שאומרים: "תפסת מרובה – לא תפסת".

ראובן ריבלין: הכנסת מיצתה החודש את כל מה שהיא יכולה לעשות למען השבויים, בין השאר בגלל יוזמתו של ארדן.

ראובן ריבלין: אבל כנראה שאתה רוצה לעשות ביתר שאת וביתר און.

ראובן ריבלין: על זה אמר יעקב: "פחז כמים אל תותר".

נסים דהן: אני מציע לחבר הכנסת ארדן להגיש שאילתא לשר הביטחון.

נסים דהן: זה יהיה יעיל יותר.

רוני בר-און: חבר הכנסת ארדן, אני יושב פה חמישה חודשים ובכל יום שלישי יש לנו ערעורים.

רוני בר-און: יש לך הפריבילגיה, שבפעם הראשונה מי שענה על הערעור הוא יושב-ראש הכנסת.

רוני בר-און: זאת גם תשובה מהגוף הכי מוסמך וגם תשובה מפורטת ומנומקת.

רוני בר-און: האם אתה עדיין עומד על כך שאנחנו נקיים הצבעה בעניין הערעור?

גלעד ארדן: אני עדיין עומד על דעתי.

גלעד ארדן: כיוון שעמדתו של שר הביטחון ושל משרד הביטחון ידועה לי ולמשפחות מזה זמן רב, והמשפחות החליטו.

גלעד ארדן: מי יותר טוב לנו מלייצג את החטופים מאשר המשפחות שלהם?

גלעד ארדן: גם המשפחות קצו במגעים הסמויים, ויש להם תחושה שמגעים סמויים לא הביאו לתוצאה והם בכל זאת רוצים שממשלת ישראל תעמוד בלחץ יום-יומי בנושא הזה.

גלעד ארדן: לכן אני חושב שיש לי מחויבות להעלות את זה.

גלעד ארדן: אני מבקש את סליחתך, אדוני היושב-ראש.

דליה איציק: אני חושבת שבכל שעה שהאיש הזה נמצא שם זאת הצעה דחופה מבחינתי.

דליה איציק: אבל אני לא רוצה להצביע נגד עמדת היושב-ראש.

דליה איציק: לכן אני מציעה שתגיעו לסיכום ביניכם.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת איציק, הנושא הוא על לוח לבנו.

ראובן ריבלין: נפגשתי עם המשפחות.

ראובן ריבלין: הכנסת לא יכולה כל שבוע לדון בעניין זה.

ראובן ריבלין: בשבוע הבא זה יהיה באותה דחיפות.

ראובן ריבלין: יכול אדם להשתמש בהצעות הרגילות ולהעלות את הנושא בעוד שבוע, אבל זאת לא הצעה דחופה.

גלעד ארדן: אם כך, אני מושך את הערעור.

רוני בר-און: תודה רבה לך, חבר הכנסת ארדן.

אורי אריאל: המצב הוא שיש הצעת ממשלה מתחילת השנה, והעניין נסחב.

אורי אריאל: אני אומר את זה אחרי בירור נוסף אתמול עם שר הפנים, שממונה על העניין.

אורי אריאל: המצב הזה לא סביר וראוי שהנושא יעלה ויידון במליאה.

אורי אריאל: מדובר באחינו שנמצאים במצב קשה, לא עוד עולה שיש לו אפשרויות שונות.

רוני בר-און: תודה רבה.

נסים דהן: הנושא הזה נידון פעם אחר פעם בשבועות האחרונים, גם בשאילתות ישירות לשר הפנים, גם בהצעה לסדר היום של השר לשעבר חבר הכנסת אלי ישי.

נסים דהן: על-פי תקנון הכנסת, נושא שעלה לדיון בשבועות האחרונים לא יכול לעלות ארבעה שבועות.

נסים דהן: לכן לצערנו הרב, עם כל הרצינות ועם כל החשיבות של הנושא, נמנענו מלהשאיר אותו כהצעה דחופה.

נסים דהן: אדוני יכול לעשות את זה כהצעה רגילה, או כשאילתה לשר הפנים.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אורי, אתה רוצה להשיב?

אורי אריאל: לא.

רוני בר-און: אם כך, עוברים להצבעה.

נסים דהן: אין הצבעה, זה נגד התקנון.

רוני בר-און: אם זה נגד התקנון, היית צריך להראות לי שביום מסוים היה דיון בעניין הזה, וזה נופל בגדר ארבעה השבועות.

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – 5

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: הערעור לא התקבל.

רוני בר-און: הערעור השלישי הוא של חבר הכנסת איוב קרא, בנושא הסיוע המצרי להברחת נשק לרצועת עזה.

רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת קרא.

איוב קרא: ראיתי שהנושא הזה קרדינלי, בהתחשב בעובדה שמדובר במדינה שמנהלת את ההודנה היום ולוחצת להביא למצב של שחרור אסירים, ובדלת האחורית היא מעבירה נשק לעזה.

איוב קרא: מה צריך לקרות חמור מזה כדי לבדוק מה האמת בכל הסוגיה הזאת?

איוב קרא: מה יותר חשוב מזה?

איוב קרא: בחיינו כל הדברים הללו כאשר יש מישהו שעלול לשחק את המשחק של הדלת המסתובבת.

איוב קרא: לכן אני חושב שצריך לברר את העובדות.

איוב קרא: חשוב מאוד שהנושא הזה יעלה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: סגן יושב-ראש הכנסת, בבקשה.

נסים דהן: חברי הכנסת, גם בנושא הזה לא ראינו דחיפות מיוחדת, מכיוון שהנושא הזה עולה פעם אחר פעם בהזדמנויות שונות.

נסים דהן: זה היה בדיון בוועדת חוץ וביטחון, זה עלה לדיון לפני כמה שבועות בכנסת.

נסים דהן: לכן לא ראינו בזה דחיפות, אם כי הנושא חשוב.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: חבר הכנסת קרא, תשובתך.

איוב קרא: לא ראיתי בחודש האחרון את הדבר הזה עולה בשום מקום.

איוב קרא: אני לא יושב בוועדת חוץ וביטחון והציבור לא יושב בוועדה, לכן אני חושב שזה נושא ראוי.

איוב קרא: חמור מאוד אם העובדות נכונות, אני מקווה שלא.

איוב קרא: חשוב להעלות את זה כדי שמישהו ייתן את התשובה.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: מי בעד קבלת ערעורו של חבר הכנסת קרא?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – 5

רוני בר-און: הערעור לא נתקבל.

רוני בר-און: תודה רבה, חבר הכנסת קרא.

רוני בר-און: תודה רבה, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת.

רוני בר-און: בקשת יו"ר הכנסת להתקנת כפתור זיהוי במערכת ההצבעה האלקטרונית

רוני בר-און: הנושא הבא הוא בקשת יו"ר הכנסת להתקנת כפתור זיהוי במערכת ההצבעה האלקטרונית של הכנסת.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, בבקשה.

ראובן ריבלין: בזמנו, לפי בקשת חיים אורון ולאחר מכן דרישתו הבלתי מתפשרת של חבר הכנסת פרוש, דנו בנושא זיהוי האצבעות במסך ההצבעה החדש, שיהיה מסך הרבה יותר מורכב, שייתן לחברי הכנסת גם אינפורמציה מלאה מי נמצא באולם המליאה, סדרי היום וכל דבר שצריך כדי לעסוק בעבודת הכנסת.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, אנחנו מבקשים להתקין בצד יד שמאל של כל חבר הכנסת כפתור זיהוי, שלא יאפשר לאף אחד אחר להצביע או לפתוח את המסך.

ראובן ריבלין: בשל החקירות שמתנהלות ובשל הטעויות שנעשו ושנתבררו אגב ותוך כדי חקירת אותה פרשה כואבת, הנקראת "ליל ההצבעות הכפולות", אני חושב שחברי הכנסת יעשו טוב אם יאפשרו לעצמם להסיר מכשול.

ראובן ריבלין: אין כאן חשד נוסף מול חשדות נוספים, או איזשהו אי-אמון.

ראובן ריבלין: פה יש מערכת שקיימת היום במשרדי ממשלה רבים ובמוסדות אדירים, כולל הפנטגון עצמו.

ראובן ריבלין: לכן אני מבקש שלא תראו בזה דבר שהוא בבחינת החשדה, אלא אפשרות של חבר הכנסת לנעול רק לעצמו את אותו מסך ששייך לו עצמו.

ראובן ריבלין: ההכרעה בעניין זה היא בידיי, אבל הואיל והבאתי בזמנו את הנושא לוועדת הכנסת, והתעוררו נושאי תביעת האצבעות, פה נושא הזיהוי הוא לא דרמטי, הוא לא נושא בעל אופי פלילי כזה או אחר.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכם לאשר זאת, על-מנת לאפשר לי לאשר את החלטתי ואת רצוני, משום שהתחייבתי להתייעץ אתכם ולקבל את עצתכם.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכם לאשר זאת, על-מנת שנוכל לחסוך מיליון שקלים כדי לא להיות צריכים אחר-כך לעבודה נוספת, שתחייב הוצאות מיותרות.

רוני בר-און: תודה רבה ליושב-ראש.

רוני בר-און: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני יושב-ראש הכנסת, בהיותך הגון, הרי למרות שיכולת לאשר את הדבר אתה חוזר אלינו, כיוון שבשעתו הנושא נדון.

מאיר פרוש: בניגוד למה שאמרתי לפני כמה שבועות, אני מסיר את ההתנגדות שלי ולו רק בגלל שהמשטרה מיקדה את החקירות באלה שצריכים לחקור אותם.

מאיר פרוש: לפני שלושה שבועות היה נראה שכולנו חשודים, ולכן לא הסכמתי שיעשו את זה ויכניסו את כולנו בחבילה אחת.

מאיר פרוש: כאשר אנחנו יודעים שמדובר בסיעה מסוימת בעיקר ובשר מסוים, אין בעיה.

ראובן ריבלין: בשלב זה המשטרה עדיין לא הגיעה למסקנות, ועוד יש לנו תקוות רבות.

אחמד טיבי: בישיבה הקודמת שהיושב-ראש הביא את ההצעה הזאת התנגדתי בתקיפות לאפשרות של זיהוי.

אחמד טיבי: בשל העובדה שאנחנו רחוקים מהאירוע הנורא ההוא ובשל העובדה ששוב מתגלה היושב-ראש בהגינותו כי רבה, שהוא מביא את הנושא למרות סמכותו הבלעדית להחליט, ובשל העובדה שמדובר בזיהוי חד פעמי כדי לפתוח את המסך – בשל כל הסיבות האלה אני מסיר את התנגדותי מהישיבה הקודמת ומבקש מחבריי לאשר את הבקשה.

אחמד טיבי: תודה.

רוני בר-און: אם אחמד טיבי יפתח את המסך בשעה 16:00 והמסך יהיה פתוח ואני אגיע בטעות לכיסא של אחמד טיבי ואצביע, לפי מה שאתה מתאר ההצבעה תיקלט, ואילו לפי מה שמתאר היושב-ראש כפתרון היא לא תיקלט.

רוני בר-און: בכפתור ההצבעה יהיה זיהוי אישי.

רוני בר-און: חבר הכנסת בורג, בבקשה.

אברהם בורג: אני חושב שהעמדה של יושב-ראש הכנסת היא עמדה נכונה מאוד.

אברהם בורג: אני מציע ליושב-ראש הכנסת להרחיב את שיטת האבטחה הזאת גם למחשבים בחדרים של חברי הכנסת, כחלק לא רק של זיהוי במליאה אלא חלק מכל מערך אבטחת המידע בתוך הבניין.

ראובן ריבלין: הואיל ואתה התחלת, המתחיל במצווה אומר לאחרים גמור, ואני אגמור.

רוני בר-און: סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת כחלון.

משה כחלון: אני בכל זאת מתעקש לדעת באילו אמצעים ישאבו לי דם, כי אני מאוד רגיש ל-DNA, לדם.

אברהם בורג: זה לא שונה במאומה ממכשור שיהיה בתוך שנה בכל אחד מהמחשבים האישיים של כל אדם ואדם, שאי-אפשר יהיה לפתוח את המחשב האישי שלך.

דוד לב: האמצעי שמדובר בו יותר מאשר כל אמצעי אחר זה משהו קרוב לטביעת אצבע.

דוד לב: כלומר, תהיה קריאה של יותר מאצבע אחת, חבר הכנסת ישים את האצבע על הכפתור וזה מה שיזהה אותו.

משה כחלון: חמור מאוד.

משה כחלון: תעשו פספורט, תעשו קוד.

ענבל גבריאלי: ובכל הצבעה תצטרך להקיש קוד?

רוני בר-און: הכניסה היום בחלקים של הפנטגון היא באמצעות זיהוי כף היד.

רוני בר-און: היום ביפן, בבתי-מלון מתקדמים, בקבלה אתה שם את האצבע ואתה לא מקבל מפתח, אלא אתה פותח את הדלת על-ידי כך שאתה שם את הבוהן על הדלת.

רשף חן: אדוני היושב-ראש, כולנו יודעים שיש טעויות ואין ספק שהכלי הזה יכול למנוע טעויות.

רשף חן: מצד שני אנחנו לא יכולים להתעלם מהרקע שקיים, גם אם עברו כמה שבועות.

רשף חן: העובדה היא שהמערכת הזאת הוזמנה, והיא הוזמנה בלי זה.

ראובן ריבלין: היא הוזמנה עם אפשרות להרכיב את זה.

רשף חן: אבל מזמינים את זה אחרי האירועים.

רשף חן: דווקא הוועדה הזאת, לעתים בניגוד לדעתי, מדברת הרבה מאוד על כבוד הכנסת ועל השאלה איך אנחנו צריכים לשמור על כבוד הכנסת.

ראובן ריבלין: המערכת לא הוזמנה בלי זה.

ראובן ריבלין: היא יכולה לכלול את זה או לא לכלול את זה.

ראובן ריבלין: אנחנו לא נתנו את דעתנו באותה עת לנושא זה.

ראובן ריבלין: אני, אגב, הייתי בעד מצב שבו לא תהיינה טעויות, ויהיה זיהוי.

אברהם בורג: זה לא התחיל בעקבות ההצבעות, זה כבר כמעט שנתיים על הפרק.

אברהם בורג: עניין ההצבעות רק העצים את הצורך.

רשף חן: אין לי כל ספק, שאם מלכתחילה זה היה מוזמן כך לא היה עולה על דעתי בכלל להרהר בעניין.

רשף חן: אני חייב לשים על השולחן מה שכולנו מבינים, שזה יתפרש בצורה מסוימת שיש בה פגיעה אמיתית בכבוד הכנסת.

רשף חן: אמרתי ליושב-ראש הכנסת גם בפורום אחר את דעתי בעניין הזה.

רשף חן: אני מתכוון לקבל את דעתו של יושב-ראש הכנסת, אני מסיר את דעתי בפני דעתו, אבל אני חושב שצריך לשים את הדברים על השולחן.

רוני בר-און: תודה רבה.

שאול יהלום: לפי הצעת יושב-ראש הכנסת, הזיהוי יהיה באמצעות מגע.

שאול יהלום: אבל הזיהוי יהיה על-ידי מגע ארוך של חבר הכנסת עם איזשהו כפתור.

שאול יהלום: ייתכן שיהיה בכנסת, ואני מקווה שיהיה, אדם שאין לו ידיים, יכול להיות שיש לו פרותזה.

ראובן ריבלין: נמצא לו סידור מיד.

שאול יהלום: צריך היום, כשמתקינים את המערכת, למצוא פתרון גם לנכים כאלה.

ראובן ריבלין: אפשר להתקין כרטיס מגנטי במקום זה.

רוני בר-און: חבר הכנסת בנלולו, בבקשה.

1028: לצערי נושא של טביעת אצבעות או זיהוי דומה לטביעת אצבעות – מי שהולך לטביעת אצבעות במשטרה מיד יש לו תיק פלילי.

1028: לכן אני פונה לאדוני יושב-ראש הכנסת ולחברים שיושבים כאן.

1028: אפשר למצוא כל זיהוי שיכול להיות, רק שלא יהיה המושג הזה שנקרא "טביעת אצבעות".

1028: דבר שני, באיזו אצבע מדובר, האם כל עשר האצבעות?

1028: כי חברי הכנסת רצים להצבעות, ולא תמיד מצביעים דווקא באותה אצבע.

1028: אני מציע לחשוב על פתרון אחר, שלא יבזה את חברי הכנסת.

ענבל גבריאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני יושב-ראש הכנסת, ברור שנצמיד את זה לפרשת ההצבעות הכפולות, אבל גם יושב-ראש הכנסת לשעבר אמר שהדברים היו בעייתיים קודם לכן.

אברהם בורג: לא אמרתי שהם היו בעייתיים.

ענבל גבריאלי: המערכת היתה בעייתית וכן היו בה תקלות, וכמה ימים אחרי ההצבעות על התוכנית הכלכלית המערכת קלטה הצבעה של חבר הכנסת בניזרי, שבכלל לא היה בבניין.

ענבל גבריאלי: יש לי הפלט מהמחשב.

ענבל גבריאלי: נראה לי שהמערכת הזאת ישנה וכבר לא מתאימה וראוי להחליף אותה.

ענבל גבריאלי: בעניין טביעת האצבע, שטוענים שניתן להקיש מכאן למשהו פלילי או משטרתי, טביעת אצבע זה דבר ייחודי שיש לכל אחד מאתנו, וזה לא כי חושדים בחברי הכנסת שהם מזייפים הצבעות וצריך את זה.

ענבל גבריאלי: יש שם גם אבטחת מידע, יושב-ראש הכנסת אמר שיהיה שם מחשב עם מידע לחברי הכנסת.

ענבל גבריאלי: בעניין מה שחבר הכנסת בנלולו אמר, שצריך לרוץ והשאלה היא איזו אצבע תיקלט, אם יושבים במקום אין בעיה של ריצה.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שבהחלט ראוי להחליף את המערכת הזאת וכן שתהיה בה תוכנה או מערכת שתזהה באופן אישי כל חבר הכנסת.

ענבל גבריאלי: לעניין ההצעה של חבר הכנסת כחלון, בעניין סיסמא או קוד כניסה, זה נכון רק לכניסה הראשונית, זה לא פותר את הבעיה של ההצבעות.

מיכאל איתן: אני הייתי זה שעמד בראש הצוות שהנהיג את ההצבעה האלקטרונית.

מיכאל איתן: זה היה בשנת 1985, ואני דחפתי את העניין הזה.

מיכאל איתן: השיקול לעשות את זה נבע מלכתחילה מתוך חשש שחברי הכנסת יצביעו פעמיים.

מיכאל איתן: אמרנו שעל-מנת שהדבר הזה יהיה ברור, ההצבעה תהיה בשתי אצבעות של שתי כפות הידיים.

רוני בר-און: תמיד אפשר להכות את השיטה.

מיכאל איתן: לפעמים מרוב שעמום אני שם גפרור קטן באחד הכפתורים, שיהיה לחוץ כל הזמן.

אברהם בורג: זה מה שמפיל את המערכת.

רוני בר-און: באיזה כפתור אתה שם את הגפרור, בכפתור הנוכחות או בכפתור ההצבעה?

מיכאל איתן: אם מבחינה טכנית זאת תמשיך להיות לחיצה, ורק הכפתור יהיה יותר חכם ויידע גם לקרוא, אני לא רואה בזה שום פגם, אין עם זה כל בעיה.

מיכאל איתן: אתה לא מתבזה, אתה לא עושה משהו, אתה פשוט לוחץ ונקודת המגע יודעת לזהות.

מיכאל איתן: למה אנחנו צריכים לראות בזה דבר פסול?

מיכאל איתן: אני חושב שהטכנולוגיות הולכות כך היום, זה יהפוך להיות ליותר ויותר מקובל בכל מקום.

מיכאל איתן: אולי ביום הראשון יעשו לנו קצת מטעמים, אבל אחר כך זה ייגמר לגמרי ונהיה על קרקע בטוחה.

רוני בר-און: תודה רבה לך.

רוני בר-און: חבר הכנסת אליעזר כהן.

אליעזר כהן: יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש הוועדה, זאת עובדה שהיתה תקלה חמורה בכנסת בהצבעה; זאת עובדה שהמערכת קרסה; זאת עובדה שמדינת ישראל מובילה בתחומי ההמצאה האלה.

אליעזר כהן: הנושא הוא הנדסת אנוש.

אליעזר כהן: אנחנו לא צריכים לשבת פה ולהחליט אם הכפתור יצפצף או אם נקבל מכת חשמל כשאנחנו לא מצביעים.

ראובן ריבלין: דרך אגב, כמה פרלמנטים כבר רוצים לבוא אלינו לראות איך זה נעשה.

אליעזר כהן: מהנדסים של ישראל ממציאים המצאות בכל העולם.

אליעזר כהן: צריך לתת את זה להנדסת אנוש, צריך להחליף את המערכת, כי היא קרסה.

אליעזר כהן: תודה רבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: אדוני, אני מבין את הצורך להתגבר על כל מיני תופעות שלאחרונה אנחנו עדים להן, אבל יש גבול.

יצחק כהן: אני חושב שזה יהיה ביזיון, זאת תהיה ירידת מדרגה שאין למטה ממנה.

יצחק כהן: לחשוד ולתת טביעות אצבעות לחברי הכנסת?

יצחק כהן: תחשבו על זה.

יצחק כהן: יותר קל לחנך חברי כנסת לא לעשות ביזיונות, כמו שעשו לאחרונה, מאשר לשדר לעם ולנוער שכולם גנבים בכוח עד שיוכח ההפך.

יצחק כהן: זאת טרגדיה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: זה דבר שאסור שיהיה.

יצחק כהן: אנחנו נתנגד לו.

רוני בר-און: אחרי הקריאה היוצאת דופן והבלתי מובנת לי כלל ועיקר שקרא חבר הכנסת יצחק כהן לחברי הוועדה, לחשוב – האם יש מישהו שחשב ורוצה להביע עמדה נוספת?

רוני בר-און: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק כהן: אני מבקש התייעצות סיעתית.

רוני בר-און: התייעצות סיעתית, 15 שניות.

יצחק כהן: אם כך, תבטל את המוסד הזה.

רוני בר-און: אני אבטל את המוסד הזה.

רוני בר-און: אתה מדבר בטלפון, נכנס לרגע ורוצה לשבש לנו את סדרי העבודה בהתייעצות סיעתית.

יצחק כהן: לא לשבש, חס וחלילה.

יצחק כהן: תביא לדיון בוועדת הכנסת שאין יותר התייעצות סיעתית.

יצחק כהן: אתה יכול להפסיק את זה, אתה הרי עושה מה שאתה רוצה.

רוני בר-און: ההתייעצות הסיעתית הסתיימה, תודה רבה.

יצחק כהן: (חבר הכנסת יצחק כהן מוחא כפיים) – כל הכבוד ליושב-ראש.

רוני בר-און: נא לצאת החוצה.

יצחק כהן: לא רוצה.

רוני בר-און: לא מוחאים כפיים בוועדה.

רוני בר-און: אני מבקש לצאת.

רוני בר-און: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

רוני בר-און: אם אתה רוצה להשתתף בהצבעה אתה יכול להשתתף, אני מבקש לא למחוא כפיים.

רוני בר-און: הדיון הזה כל כך הסעיר אותך, שעמדת במשך כל הדיון בחוץ ודיברת בטלפון.

רוני בר-און: אנחנו עוברים להצבעה.

רוני בר-און: מי בעד אישור בקשת היושב-ראש להתקין כפתור זיהוי במערכת ההצבעה האלקטרונית?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – 10 נגד – 3 נמנעים – אין

רוני בר-און: אני קובע אפוא שהבקשה התקבלה.

יצחק כהן: אני מבקש רביזיה.

רוני בר-און: מי בעד רביזיה?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – 11 נגד – 2

רוני בר-און: אין רביזיה.

רוני בר-און: אני קובע אפוא, שבקשת יושב-ראש הכנסת להתקנת כפתור זיהוי למערכת ההצבעה האלקטרונית נתקבלה על דעת חברי הוועדה.

דליה איציק: עכשיו יהיה קמפיין כמה זה עולה ואיך אנחנו מושחתים.

דליה איציק: כשאנחנו לא עושים, אנחנו מושחתים.

דליה איציק: כשאנחנו עושים, אנחנו גם מושחתים.

אליעזר כהן: התיקון הכללי שהוא יעשה במערכת יעלה יותר כסף מהמערכת החדשה.

אליעזר כהן: הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת בערוץ הדמוקרטיה, התשס"ב-2003 – הכנה לקריאה שנייה ושלישית

רוני בר-און: אנחנו עוברים לדון בנושא שעניינו הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת בערוץ הדמוקרטיה, התשס"ב-2003 – הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

רוני בר-און: צורף לכם הרבה חומר, גם כשהודענו לכם על זה וגם היום במהלך הדיון באו פניות מכאן ומכאן ואת כל הפניות האלה צילמנו ושמנו בפניכם.

רוני בר-און: אני מזכיר לכם, שבשבוע שעבר התחלנו על החוק הזה את דין הרציפות, וככזה אנחנו עכשיו עוברים לדון בו בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

רוני בר-און: הונחה בפניכם הטיוטה המוצעת כנוסח לדיון ונוסח לאישור.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, בבקשה.

ראובן ריבלין: לאחר שהכנסת אישרה את דין הרציפות וגם אותם אלה שהתנגדו לדין הרציפות ברובם הצביעו בעד, אני רוצה לומר כמה מלים מקדימות.

ראובן ריבלין: הצעת חוק שידורי הטלוויזיה מהכנסת היא הצעת חוק שתאפשר לנו את המשך קיום הדיווח הרצוף החי מהכנסת, על כל פעולותיה, בנוסף לשידורים נוספים שיהיו בעניינה של עבודת הכנסת.

ראובן ריבלין: עד היום היינו במשך תקופה של עשר שנים שותפים לעבודה מסורה מצד שני הצדדים.

ראובן ריבלין: היינו בהחלט מקום שבו מכל העולם השתמשו פעמים רבות בקטעים שהופקו על-ידי השידור מהטלוויזיה, כפי שנעשה בערוץ 33.

ראובן ריבלין: הגיעה העת שבה אנחנו נצטרך להחליט על דרך חדשה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת הקודם, אברום בורג, התחיל ביוזמת כמה חברים מרכזיים בכנסת בעיבוי הרעיון של הקמת ערוץ שידור של הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו יחד, ובהתייעצות עם אנשים טובים שהם מהתקשורת הישראלית ועובדי משרד התקשורת, בעצה אחת נתנו מסגרת של תוכנית שיכולה להביא לידי הגשמת אותו רעיון של ביצוע שידורים מהכנסת על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: לקחנו כדוגמה את שידורי הסיסטם של ארצות-הברית, גם שידורים מהטלוויזיה הבריטית, שכולם מופקים על-ידי הבית עצמו, באמצעות זכיינים כאלה או אחרים אשר הם צריכים לבצע עבודה לפי קווי מתאר שמקימים לה.

ראובן ריבלין: יותר מכך, אנחנו ידענו שנושא התוכן הוא נושא במדינה דמוקרטית מאוד רגיש, ולכן קבענו שבכל נושא התוכן תלווה אותנו ועדה ציבורית, רשות מועצת הכבלים.

ראובן ריבלין: אני בטוח שבעוד כמה חודשים כל רשויות הביקורת והרישוי שליד גופי השידור השונים, אם זה הרשות השנייה לרדיו ולטלוויזיה מסחרית, ואם זה רשות הכבלים, כולם יאוחדו לרשות אחת שהיא תהיה רשות ציבורית שתוכל לפקח על כל אותן מערכות שמביאות תוכן לציבור.

יאיר פרץ: זה יהיה ערוץ נפרד?

ראובן ריבלין: נפרד לחלוטין.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו נפרדים מאותה מערכת כוללת של ערוץ 33.

ראובן ריבלין: או הם ילכו, או אנחנו נלך.

ראובן ריבלין: אנחנו יוצאים לדרך עצמאית שהיא תבוצע על-ידי גורמים מקצועיים.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שרשות השידור היא זאת שתיתן לנו גם את שירותי ההולכה, בוודאי שלא את שירותי התוכן, אם כי גם זאת אפשרות.

ראובן ריבלין: על כל פנים, נדמה לי ששירותי ההולכה לא יאפשרו לתת שירותי תוכן, בהתאם לתנאים שאנחנו נדון להם בהמשך הדרך, תוך קביעת כל סעיף וסעיף.

ראובן ריבלין: כרגע נמצא פה איזשהו מתח באוויר, שאין כל צורך בו.

ראובן ריבלין: המתח באוויר הוא אותו מתח שהשאלה המרכזית בו היא למי שייכת אכסניית ערוץ 33.

ראובן ריבלין: האם ערוץ 33, שבו משדרים את הכנסת בכל רגע שהכנסת פועלת, וכשהכנסת לא פועלת רשות השידור משדרת בהתאם לתוכניותיה, כפוף לכך שהכנסת לא משדרת.

ראובן ריבלין: אנחנו נהיה צריכים לברר את השאלה המרכזית, לא במסגרת זאת או אחרת, האם הכנסת תצא מערוץ 33, או שהכנסת תאמר לשותפיה היקרים והנכבדים והטובים מאוד, שיצרו ערוץ 33 במקביל לערוץ הכנסת, שאנחנו משחררים אותם והם יכולים ללכת למקום אחר.

ראובן ריבלין: שאלת האכסניה היא שאלה שתיקבע רק על-פי שני שיקולים.

ראובן ריבלין: השיקול האחד הוא, למי זה שייך.

ראובן ריבלין: אם הוא שייך לרשות השידור, הוא יהיה שייך לרשות השידור.

ראובן ריבלין: אם הוא שייך לכנסת, הוא שייך לכנסת.

שאול יהלום: יש מקום לעוד ערוץ?

ראובן ריבלין: סעיף ב, שבו נשאל את עצמנו שאלה: אם לנו יש אלטרנטיבה, ואנחנו יכולים שלא להיזקק לאותו ערוץ 33, האם ננהג מנהג אנשי סדום ונאמר להם – למרות שאנחנו יכולים ללכת למקום אחר, אנחנו רוצים את 33.

ראובן ריבלין: אני כיושב-ראש הכנסת, ונדמה לי שגם אברום בורג כיושב-ראש הכנסת שהזה והגה את הרעיון ואנחנו נגשימו יחד, נחשוב האם אנחנו רואים בערוץ 33 מותג שבלעדיו לא יראו את הכנסת, או שנהיה מוכנים לוותר על המותג 33.

ראובן ריבלין: בעניין זה אני אומר בצורה ברורה ביותר, שעמדתנו היתה ותהיה שאם לא נצטרך את האכסניה לצורך קיומי, ערוץ 33 כמותג הוא ערוצו של יוסף בראל, לא של רשות השידור בכלל, כי הוא היחידי שהגה אותו.

ראובן ריבלין: גם אם תרצה ללכת, אנחנו ניתן לך את ערוץ 33.

אחמד טיבי: הלוביסטים אמרו לי דברים הפוכים.

ראובן ריבלין: במידה שאנחנו נמצא אכסניה אחרת שהיא תתאים לשידורינו, אין כל מניעה שאנחנו לא נזדקק לאכסניה זאת.

ראובן ריבלין: כמובן שהדברים בנויים גם מעמדתה של הממשלה.

ראובן ריבלין: הממשלה היא זאת שאם היא תתמוך בשידורים, משום שהיא לא צריכה להתערב בנושא הכנסת, ולא תתנגד, אנחנו לא צריכים 50 חברי הכנסת, משום שמדובר פה ב-12 מיליון שקלים.

ראובן ריבלין: לא שיש לנו בעיה למצוא 50 חברי כנסת, כי נדמה לי שלפחות 120 חברי כנסת רוצים שיהיו שידורים מהמליאה, אלא אם כן יש כזה שחושב שכל הרעיון והגות הרעיון לשדר מהבניין היה רעיון עוועים.

ראובן ריבלין: אבל לדעתי כולם חושבים שהדבר חשוב, לכן נמצא 50 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: אבל בהחלט שיתוף פעולה עם הממשלה הוא שיתוף פעולה חשוב, לכן אני לא מציע לוותר על שום עמדה בשלב זה, עד שהממשלה תדע מה היא רוצה.

רוני בר-און: בהמשך לדברים האלה אני רוצה לומר, שהשר הממונה על רשות השידור, ממלא מקום ראש הממשלה ושר התעסוקה והמסחר והתעשייה, אהוד אולמרט, ביקש ממני לאפשר לו לקיים דיון פנימי בשאלות האלה של איזה ערוץ, מה תהיה העמדה שלו כשר הממונה על רשות השידור, כדי שהוא יוכל להתחבר לבקשות או לרצונות של יושב-ראש הכנסת שמוביל את העניין הזה, ואנחנו כמובן אפשרנו לו את זה, ולכן גם הבטחנו לו שהיום לא תיפולנה החלטות בנושא הקניין על הערוץ הספציפי.

דליה איציק: יש לי הצעה לסדר.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, יש פה משהו שבעיני נראה מאוד סביר.

דליה איציק: האם אנחנו יכולים עכשיו לדון שהיכל התרבות שייך לנו?

רוני בר-און: לא נקבל החלטות בענייני הקניין.

דליה איציק: אני חושבת שזה נושא שצריך קודם כל לבדוק אותו.

דליה איציק: אם באמת הערוץ הזה שייך רק לרשות השידור, מי אנחנו שנחליט?

דליה איציק: נראה לי שאתה מקדים כאן.

דליה איציק: זאת שאלה יסודית מהותית, שצריך לשים אותה על השולחן לפני שממשיכים הלאה.

אליעזר כהן: מותר לכנסת שיהיה לה ערוץ משלה.

דליה איציק: אתה אומר שלא תהיה פה היום הצבעה.

דליה איציק: יש לי עמדה ברורה מאוד: כל מה שפוגע בשידור הציבורי, אני לא מוכנה לטפל בו.

רוני בר-און: אני חשבתי שסדר הדיון הנכון הוא להכשיר את הצעת החוק שעניינה שידורי טלוויזיה מהכנסת.

רוני בר-און: עוד לא אמרתי איפה, אולי מהירח.

רוני בר-און: אחרי שנכשיר את הצעת החוק הזאת מבחינת הליבון והדיון והשקלא והטריא, שיגיד יושב-ראש הכנסת מה הוא רוצה לראות ויגיד אברום בורג מה הוא רוצה לראות שם ויגידו כל החברים, ותגידי את מה את רוצה, ונתכנס על פלטפורמה אחת של איך זה ייראה, ניכנס לשאלת היסוד איפה זה ייראה.

רוני בר-און: למה אנחנו צריכים להקדים את השאלה הקשה הזאת, כאשר גם ליוסף בראל יש אינטרס בעניין הזה וגם לכל הלוביסטים, ואף אחד לא מתערב בתכנים של החוק, כולם מדברים רק על המיקום שלו?

דליה איציק: מי הם הלוביסטים?

רוני בר-און: כל אלה שיש להם עניין.

רוני בר-און: קיבלתי מכתבים מחברי הטוב חיים משגב ומאנשים אחרים, שהמשך ההתנהלות שלהם או של רשות השידור בערוץ 33 יקרים להם, ואני מבין את האינטרס הזה.

רוני בר-און: חשבתי לעצמי, ויכול להיות שטעיתי, שאנחנו נראה מה אנחנו רוצים ואת שאלת המיקום נרשה לשר אולמרט, ממלא מקום ראש הממשלה, וליושב-ראש הכנסת וליוסף בראל ולאברהם נתן ולכל המעורבים והנוגעים בעניין לבוא אלינו עם הצעה.

רוני בר-און: יכול להיות שהם יגידו שערוץ 52 פנוי, שנתנהל בערוץ 52.

רוני בר-און: אף אחד פה לא מחובר ולא נאחז בקרנות המזבח.

רוני בר-און: המספר 33 הוא לא קדוש.

רוני בר-און: אם דעתך כדעתי, אני מבקש לא לעצור את הדיון הזה, כי תוך כדי הדיון שלנו מתקדם הדיון הפנימי שלהם בשאלות הקניין על ערוץ 33, ובאיזשהו מקום באמצע הדרך על ציר הזמן אנחנו ניפגש ויהיה פתרון לשאלה הקניינית, אני מבטיח לך.

שאול יהלום: אני חושב שאני מצטרף לדעתה של חברת הכנסת איציק, שהיא הנותנת.

שאול יהלום: אני יכול לקבוע את עמדתי על העניין המהותי כשאני יודע מה היא האכסניה.

שאול יהלום: הרי אם האכסניה היא רשות השידור, אז אני לא הולך לגזול מהם יותר מאשר 50%, כמו היום.

שאול יהלום: אם אתה אומר שמצאנו אכסניה חדשה, אז אני אומר שהכל פתוח לדיון.

רוני בר-און: אין לנו אופציה שהאכסניה תהיה רשות השידור, אנחנו מתנהלים על ערוץ דמוקרטי עצמאי משלנו משעה 00:00 עד שעה 23:59.

רוני בר-און: כשאני מדבר על אכסניה אני לא מדבר על רשות השידור בתור אופציה לאכסניה.

רוני בר-און: כשאני אומר אכסניה אני מדבר על הקו, על הסיגנל.

רוני בר-און: זאת הצעת החוק.

שאול יהלום: זאת הצעת חוק שאומרת למעשה, שהכול ערוץ נפרד עצמאי של הכנסת.

שאול יהלום: לי זה חשוב שקודם נחליט שיש דבר כזה.

שאול יהלום: הטכניקה ברורה ויש לנו ערוץ עצמאי ואנחנו לא נוגעים בערוץ שלהם 33, אז אני פתוח לכל החוק הזה.

אליעזר כהן: אני לא בטוח שהמעירים קראו את החוק.

אברהם בורג: שאול, המאבק הוא רק על המספר על השלט.

שאול יהלום: זאת אומרת, באוויר אפשר עוד ערוץ?

אברהם בורג: מה שאתה רוצה.

רוני בר-און: אמרתי שלא המספר מקודש.

רוני בר-און: אני רוצה לתת למאבק הזה להתנהל בשולי ההתקדמות שלנו, אני לא רוצה לעצור את ההתקדמות כאן.

רוני בר-און: היה ונאשר חוק נפלא ולא יימצא לנו ערוץ, זאת אומרת שהדיון הקנייני על ערוץ 33 הסתיים בזה שאנחנו משאירים אותו לרשות השידור ולנו לא נמצא, אז עשינו עבודה תיאורטית, אז יש לנו חוק אבל אין לנו דרך להפעיל אותו.

רשף חן: נקודת ההנחה שהחלטנו שרוצים שיהיה ערוץ דמוקרטיה.

רוני בר-און: זה עבר בקריאה ראשונה, זאת אומרת שאנחנו לא מפתיעים פה אף אחד.

רשף חן: אני רוצה מאוד לגבש עמדה בשאלה מה צריך לעשות.

רשף חן: לכן הייתי מאוד שמח אם הגורמים היו מתייחסים לא רק לטכניקה של איך אנחנו עושים את ערוץ הדמוקרטיה, אלא לשאלה האם אנחנו צריכים ערוץ דמוקרטיה.

רשף חן: השאלה היא במה המצב הנוכחי לא טוב, למה אנחנו צריכים לשנות אותו?

רוני בר-און: כשהצגתי את החוק לצורך קבלת דין הרציפות אמרתי למה אנחנו צריכים את ערוץ הדמוקרטיה.

רוני בר-און: אין לי בעיה שנחזור פה על הדברים.

רוני בר-און: חשבתי שזה יעלה תוך כדי עיקרי הצעת החוק על-ידי היועצת המשפטית, ביקשתי שזה יעלה במצגת של מרכז המחקר והמידע, אבל אני עסוק כרגע בהצעות לסדר.

רוני בר-און: אתה תקבל את התשובות האלה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לענות לשלוש ההצעות לסדר.

ראובן ריבלין: המצב כרגע הוא כזה שבחודש יולי הסתיימה ההתקשרות בינינו לבין רשות השידור.

ראובן ריבלין: העברנו חוק הוראת שעה עד 1 בינואר, תוך מתן אפשרות ליושב-ראש הכנסת לקבוע ארבעה חודשים נוספים שבהם אנחנו כופים את עצמנו על רשות השידור המבקשת להשתחרר מאתנו לפחות בערוץ זה, משום שהם צריכים את זה לטענתם בנושא הערוץ הערבי והערוץ האנגלי ועוד ערוצים כהנה וכהנה.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו לא נמצאים במצב שבו אנחנו יכולים להשאיר את המצב כפי שהוא או ללכת לדרך חדשה.

ראובן ריבלין: אברום בורג לפני שנתיים הבין לאן נגיע ביולי 2003, ובבחינת סוף מעשה במחשבה תחילה התחיל ליצור את הדור הבא של השידורים מהטלוויזיה.

ראובן ריבלין: ישבנו צוות היגוי והגענו לכלל רעיון, אותו הוביל גם קודמו של חבר הכנסת בר-און, יוסי כץ, למען יצירת ערוץ טלוויזיה מהכנסת.

ראובן ריבלין: קראנו לזה בהתחלה "דמוקרטיה".

ראובן ריבלין: לגבי מהותו אנחנו רואים אותו פה.

ראובן ריבלין: גם העלות הכספית שרשות השידור דורשת מאתנו על-פי המחירים שלה, היא עלות כזאת שאנחנו יכולים לדעתנו לייצר טלוויזיה יותר טובה באותו כסף, שתביא יותר יתרונות למטרות שלשמן אנחנו רוצים לשדר.

ראובן ריבלין: יש פה שתי מערכות, מערכה אחת היא על התוכן ועל הפעלת הערוץ אם וכאשר הוא יקרום עור וגידים.

רוני בר-און: איך מקימים אותו הלכה למעשה.

ראובן ריבלין: המערכה השנייה – אל תיבהלו, אל תראו עבדיי יעקב לא מזה ולא מההוא ולא ממכתבים ולא מדיבורים.

ראובן ריבלין: יש לנו כוח להתמודד עם הדרישות שלהם לגבי האכסניה.

ראובן ריבלין: אין רוע בלבנו, אם אנחנו יכולים לעזור להם ולצאת שלמים אין לנו בעיה.

ראובן ריבלין: לשמחתנו מלווה אותנו יורם מוקדי, שהוא אחד המומחים בנושא הערוצים הלווייניים והיכולת להגיע לכל בית, והוא נותן לנו עצות טובות.

ראובן ריבלין: ואם וכאשר נמצא את הדרך לעשות את המשא-ומתן או את ההתמקחות או את המלחמה עם רשות השידור, נעשה זאת.

ראובן ריבלין: אם חברי הכנסת שאול יהלום או דליה איציק רוצים לנהל את המשא-ומתן, נשלח אותם כדי להשיג הישגים אצל שטרום וחבריו.

שאול יהלום: שאלתי אם באוויר, לא רק בלוויין, יש עוד ערוץ.

ראובן ריבלין: הדבר קשה אבל אפשרי.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, היושב-ראש שקדם לך, שגם יש לו עברות לא מבוטלת על החוק הזה, גם הוא ביקש להעיר לעניין שאלות היסוד שהעלו חברי הכנסת יהלום ורשף חן, ואני מבקש ממנו להסביר את הדברים.

אברהם בורג: אדוני היושב-ראש, כבוד יושב-ראש הכנסת, לא הייתי נדרש לזה לולא עלו שאלות, כדי להביא את כולם לאותו עמוד ומשם לקיים את הדיון, כי זה בעצם דיון ראשון מהותי שנעשה בחוק.

אברהם בורג: יש שלוש שאלות.

אברהם בורג: שאלה אחת – למה ערוץ?

אברהם בורג: שאלה שנייה – מה יהיה בו?

אברהם בורג: שאלה שלישית – היכן?

אברהם בורג: עזבו את שאלת ה"היכן".

אברהם בורג: אני לא כל-כך אוהב את הסגנון שבו מתנהלים הדברים, לא את חילופי המכתבים ולא את הדברים שיושב-ראש הכנסת קרא להם "לוביסטים", כולל חלק מידידיי היותר קרובים מימי ילדות, נערות ושחרות.

אברהם בורג: אבל אנחנו נשיב לשאלה הזאת כשנגיע אליה.

אברהם בורג: אני רוצה לענות לשאלת ה"למה".

אברהם בורג: שאלת ה"מה" תידון פה בוועדה, זה החוק.

רוני בר-און: יש גם שאלת ה"איך".

אברהם בורג: איך והיכן זה אותו דבר מבחינתי.

רוני בר-און: "היכן" זאת שאלה קרדינלית, השאלה הסופית.

רוני בר-און: "איך" זאת שאלה שאני לא חושב שיש לנו בה מחלוקת.

אברהם בורג: את השאלה "היכן" נשאיר לדיון אחרי שהממשלה תבוא עם עמדותיה ונקיים על זה דיון.

אברהם בורג: אני מציע לדחות את זה בשלב זה.

אברהם בורג: אני אומר כמה מלים על ה"למה".

אברהם בורג: דומני שרק שאול יהלום, ראובן ריבלין ואני היינו כאן בכנסת כשהתחיל הערוץ הניסיוני, השידורים מהכנסת, ערוץ 33.

אברהם בורג: לא חשוב כרגע למה הכניסו, כי זה היה דבר מאוד חדשני, ואיך זה הוכנס ומה רצו.

אברהם בורג: התוצאה שנולדה כתוצאה מערוץ 33 והכנסת השידורים מהכנסת היא שמצד אחד העקשנות, שאני מקווה שלעולם לא נתפשר עליה, שהמליאה משודרת מרגע פתיחתה ועד רגע סגירתה, ללא הפסקה, ולא חשוב איזה משחק כדורגל היסטורי חשוב יש באמצע, הפכה את השידורים האלה מעבר לקהל המסור – וכל אחד מכם נדהם כל פעם מחדש איך אנשים רואים ויודעים – לארכיון המצולם החשוב ביותר של הכנסת.

רוני בר-און: לאחרונה נעשה בו שימוש.

אברהם בורג: לא רק לאחרונה, לאורך כל השנים.

אברהם בורג: זה דבר בעל משמעות גדולה מאוד, מעבר לארכיון הכתוב.

אברהם בורג: זה רובד אחד שזה משמש.

אברהם בורג: הרובד השני, באיזשהו מקום אני לא הייתי פוסל את האפשרות שכל שידורי הכנסת ישודרו גם בערוץ AM כלשהו.

אברהם בורג: המופע שבו משודר היום ערוץ 33 הוא פחות קרוב לטלוויזיה ויותר קרוב לרדיו משודר.

אברהם בורג: כמעט אין אקשן טלוויזיוני.

שאול יהלום: כי הם לא מצלמים את ועדת הכנסת.

אברהם בורג: בבניין החדש יש אפשרות טכנולוגית טכנית וטכנולוגית של צילום מכל הוועדות.

אברהם בורג: היושב-ראש ביקש להמשיך את המדיניות הזאת מייד כשהוא נכנס לתפקידו.

אברהם בורג: בהנחה שעיקרון השקיפות הוא עיקרון כמעט עליון ביחסים שבין אזרח למשטר, ואין לך דבר לשקף יותר ושקוף יותר מאשר הצילום, הדבר הוויזואלי, ובידיעה שבעולם נכנס בעוצמה רבה מאוד שידורים משטריים דמוקרטיים – ומייד נראה את העבודה שעשו בעניין זה במרכז המחקר והמידע – זה חלק מהחינוך הדמוקרטי של האוכלוסייה ואת האזרחים זה מעניין.

אברהם בורג: לכן אני חושב שצריך להרחיב את זה מעל ומעבר לשידורי הכנסת.

אברהם בורג: הכוונה לכלול בזה עוד הרבה דברים נוספים, שאני כרגע לא רוצה להיכנס לפירוט, וכן התקשרות עם הממשלה בשלב מסוים של המשא-ומתן.

אברהם בורג: רצינו להרחיב את זה לערוץ טלוויזיוני מודרני, שהוא יותר מאשר רדיו מדובר – עם תוכניות, עם עריכה, עם ראיונות, עם ניתוחים, עם העברת דברים נוספים עם עומק, עם שידורים מפרלמנטים אחרים בעולם.

אברהם בורג: זה חלק מחינוך ציבורי לצרכנות דמוקרטית, זה ה"למה" הגדול.

אברהם בורג: לתוך זה נכנסת סוגיה נוספת, שלא אכנס אליה עכשיו, למשמעות של המריבה שטמונה בסוף הדברים.

אברהם בורג: הערוץ התחיל בראש ובראשונה כערוץ שידורים מן הכנסת, אבל אנחנו עובדים רק יומיים וחצי, לאמור שני ושלישי אחר הצוהריים ורביעי מ-11:00 בבוקר.

אברהם בורג: כמעט אין צילומים מהוועדות.

אברהם בורג: נוצרו הרבה מאוד שעות מתות, נוספו להם הרבה תוכניות, לפעמים תוכניות איכותיות מאוד ולפעמים איכותיות ביותר.

אברהם בורג: לי היתה תחושה, שנסמכת על מאמרם של חז"ל, שנקיי הדעת בירושלים לא היו מסבים אלא אם כן יודעים עם מי הם מסבים – שבערוץ שבו משדרים משטר, השכנות לא יפה לי.

אברהם בורג: הטובים השכנים בענייך?

אברהם בורג: התשובה היא "לא".

אברהם בורג: הנאים החדרים בעינייך?

אברהם בורג: התשובה היא "לא".

אברהם בורג: אני לא רוצה שבדירה הזאת להשכיר תהיה לי שכנות לא טובה.

אברהם בורג: אני לא רוצה שאנשים יבואו לאותו ערוץ של כנסת ותהיה שיחה שהיא בעיני לא מספיק איכותית.

רוני בר-און: וכמובן, עוד לא שאלנו את השכנים אם לתוכנית כמו "חוק וצדק" ולתוכנית של אמנון זכרוני מתאימה השכנות שלנו.

אברהם בורג: מזה לא אכפת לי, אכפת לי מהסדרות הפחות טובות שהיו בזמנו וכולי.

יוסף בראל: אתם מתארחים בבית ומקללים את בעלי הבית.

רוני בר-און: חס וחלילה.

יוסף בראל: זה בדיוק מה שהוא עושה.

רוני בר-און: אבל זאת זכותו.

רוני בר-און: הוא לא עושה את זה בשום לשון שאיננה פרלמנטרית.

אברהם בורג: חשבתי שאם רוצים לעשות עוד ערוץ ברשות השידור, שמיועד לדבר זה ואחר ולכל הסדרות ולמדינות ערב, אין לי כל התנגדות, זה לא ענייני בכלל.

אברהם בורג: אבל הכנסת צריכה שיהיה לה כלי משלה.

אברהם בורג: מה יהיה בתוך הכלי?

אברהם בורג: חלק לא מבוטל מוצע כאן בחוק, חלק מסוים כבר הוצא החוצה בשיג ושיח בינינו לבין הממשלה הקודמת, כשראובן ריבלין היה שר התקשורת וגם לאחר מכן.

אברהם בורג: ה"היכן", לאמור גם הטכנולוגיה, גם שם המותג – אלה דברים שאני מציע להשאיר אותם, כפי שהציע היושב-ראש בסדר הדיון, לאחר שנסכים על ה"למה" ועל ה"מה".

רוני בר-און: תודה.

יוסף בראל: זה עניין פנימי שלכם, אנחנו הולכים.

רוני בר-און: אתה יכול לשבת ולראות את המצגת, אבל אנחנו כמובן לא מחזיקים פה אף אחד.

מיכל טביביאן-מזרחי: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

מיכל טביביאן-מזרחי: בעשר הדקות הקרובות אני אציג בפניכם סקירה משווה על חמישה ערוצים שמשדרים מפרלמנטים שונים בעולם.

מיכל טביביאן-מזרחי: הסקירה מבוססת על מסמך שהונח לפניכם, מסמך שהוזמן על-ידי עורך הדין דן לנדאו, ראש לשכת יושב-ראש הכנסת.

מיכל טביביאן-מזרחי: עורך הדין לנדאו הסתמך על מסמך קודם של מרכז המחקר והמידע, שנכתב בעבור ועדת הכנסת בנובמבר שנת 2000.

מיכל טביביאן-מזרחי: אילו מטרות מציבים בפניהם הערוצים השונים?

מיכל טביביאן-מזרחי: כמו שאמר אברום בורג, אנחנו מדברים על חשיפת עבודת הפרלמנט לציבור, ובעיקר מדברים על העמקת הנגישות של הציבור לתהליכים המתבצעים בפרלמנט.

מיכל טביביאן-מזרחי: אנחנו מדברים על שיתוף הציבור במידע לשם קבלת החלטות.

מיכל טביביאן-מזרחי: הערוצים השונים משתפים פעולה עם בתי הספר, ובצד התוכניות ניתנים גם מערכי שיעור שיכולים להיות מועברים בבתי הספר.

מיכל טביביאן-מזרחי: הערוץ משמש, כמובן, גם לארכיון, הוא מתעד את עבודת הפרלמנט.

מיכל טביביאן-מזרחי: הוא מעניק אפשרות לחשיפה שווה לכלל חברי הפרלמנט, בהתאם לפעילות שלהם בפרלמנט.

מיכל טביביאן-מזרחי: בבעלות על הערוצים אנחנו רואים שלושה סוגי בעלות עיקריים.

מיכל טביביאן-מזרחי: אנחנו מתחילים בבעלות פרטית שקיימת בארצות-הברית ובקנדה, שם חברות הכבלים הם אלה שהקימו את הערוץ הפרלמנטרי.

מיכל טביביאן-מזרחי: בקנדה, כדוגמה, מדובר על כ-30 חברות כבלים שהקימו את הערוץ.

מיכל טביביאן-מזרחי: אנחנו מדברים במדינות אירופה על בעלות ממלכתית.

מיכל טביביאן-מזרחי: בצרפת הפרלמנט הוא הבעלים של הערוץ ובבריטניה ה-BBC הוא ערוץ שבבעלות המדינה.

מיכל טביביאן-מזרחי: להבדיל, מדובר על בעלות ציבורית בגרמניה, שזה ערוץ שלא בבעלות המדינה אלא בבעלות אזורים בתוך גרמניה.

מיכל טביביאן-מזרחי: בניגוד לערוצים ממלכתיים, זה לא משודר בכל גרמניה אלא בכמה אזורים, ברובם אבל לא בכולם.

ראובן ריבלין: אין פרסומות או הודעות חסות.

מיכל טביביאן-מזרחי: בכל הערוצים שנזכרו בסקירה הזאת לא משודרות פרסומות, הודעות חסות או תשדירי שירות.

ראובן ריבלין: כמה הם דמי המנוי בארצות-הברית או בקנדה?

מיכל טביביאן-מזרחי: הועברה אלינו השאלה הזאת על-ידי עורך הדין דן לנדאו.

מיכל טביביאן-מזרחי: הבעיה היא שיש המון חברות כבלים, אנחנו מדברים על עשרות חברות כבלים.

ראובן ריבלין: כמה אזרחי קנדה וכמה אזרחי ארצות-הברית ביקשו להצטרף כמנויים?

רוני טלמור: הם מעבירים סנט מכל דמי מנוי.

אברהם בורג: תשאל אם זה בחבילת היסוד.

ראובן ריבלין: אם זה בחבילת היסוד אז אין בעיה, זה ברור.

אברהם בורג: אני חושב שזה בחבילת היסוד.

רוני טלמור: סנט אחד מדמי המנוי מועבר לחברה שמשדרת לצורך המימון.

ראובן ריבלין: אז אין כל בעיה, זה הרבה סנטים.

מיכל טביביאן-מזרחי: אנחנו עוברים לנושא של זכויות.

מיכל טביביאן-מזרחי: יש ארבעה שלבים של זכויות בתהליך.

מיכל טביביאן-מזרחי: מדברים על מי מחזיק בציוד שממוקם בתוך הפרלמנט; על מי מצלם ומי אחראי, מי הבעלים של התמונות או סרטי הצילום של הפרלמנט; מי מפיץ את השידורים, ובסופו של דבר מי משדר אותם.

מיכל טביביאן-מזרחי: כשאנחנו מדברים על גרמניה, המודל הוא קצת שונה.

מיכל טביביאן-מזרחי: אני מזכירה לכם שמדובר על ערוץ שהוא לא רק ערוץ פרלמנטרי.

מיכל טביביאן-מזרחי: לערוץ הגרמני יש מצלמות שממוקמות בתוך הפרלמנט, שתי מצלמות, אבל לצדן יש גם מצלמות של הבונדסטג ומצלמות של ערוצים אחרים.

מיכל טביביאן-מזרחי: כלומר, כאן הערוץ מצלם ומעביר בשביל עצמו, רק מהמליאה ולא מהוועדות.

מיכל טביביאן-מזרחי: בוועדות ניצבות מצלמות של הבונדסטג בעצמן, ודיוני הוועדות לא מועברים בטלוויזיה.

מיכל טביביאן-מזרחי: הערוץ הבריטי הוא מורכב יותר.

מיכל טביביאן-מזרחי: הציוד הוא בבעלות של חברה משותפת, של הפרלמנט וגופי השידור, כלומר ה-BBC, הטלוויזיה המסחרית וחברות הכבלים.

מיכל טביביאן-מזרחי: כלומר, הציוד הוא בבעלות של החברה המשותפת, חומרי הצילום שייכים לפרלמנט בלבד וההפצה נעשית דרך אותה חברה בבעלות משותפת.

ראובן ריבלין: כשה-BBC משדר מהפרלמנט בימי רביעי את השאלות ותשובות לראש הממשלה, הם משלמים לערוץ השידור?

מיכל טביביאן-מזרחי: בהסדר של חברות הלוויין, ולא חברות הכבלים, עם ערוץ ה-BBC הם מעבירים כסף לערוץ.

ראובן ריבלין: רק מזה אפשר לחיות.

מיכל טביביאן-מזרחי: בעניין שעות השידור.

מיכל טביביאן-מזרחי: הערוצים האירופאי והצרפתי משדרים 18 שעות ביממה, הערוצים האחרים – הגרמני, האמריקני והקנדי – משדרים 24 שעות ביממה.

אברהם בורג: כולל לא בימי פרלמנט.

מיכל טביביאן-מזרחי: נכון.

מיכל טביביאן-מזרחי: אני אסביר עוד מעט מה הם משדרים לא בימי פרלמנט.

מיכל טביביאן-מזרחי: קודם לכל משדרים הערוצים דיונים על המליאה.

מיכל טביביאן-מזרחי: השידורים לרוב משודרים בשידור ישיר, וגם אם לא הם משודרים במלואם ללא עריכה וללא הפרעות במהלך השידור.

מיכל טביביאן-מזרחי: למעט הערוץ הגרמני, משודרים גם דיונים מהוועדות.

מיכל טביביאן-מזרחי: חשוב לציין שבכל ערוץ מוקם גוף כזה או אחר שמחליט אילו דיונים מהוועדות ישודרו, מכיוון שלרוב הדיונים הם בשעות חופפות.

מיכל טביביאן-מזרחי: בנוסף משודרים דיונים מפרלמנטים אחרים.

מיכל טביביאן-מזרחי: ארצות אירופה משדרות דיונים מהפרלמנט האירופי, ויש הסכמים בין הערוצים על העברת דיונים שרלוונטיים לאותה מדינה שרוצה לשדר את התוכניות.

מיכל טביביאן-מזרחי: על קצה המזלג אתן לכם לטעום מתוכניות שונות שמשודרות בערוצים הללו.

מיכל טביביאן-מזרחי: לכל ערוץ יש תוכנית חדשות יומית, שמסכמת את האירועים בפרלמנט.

מיכל טביביאן-מזרחי: בבריטניה קוראים לה The record, חצי שעה בסוף כל יום ושעה בשבוע.

מיכל טביביאן-מזרחי: בכל ערוץ יש תוכנית אקטואליה בין-לאומית, שמספרת על אירועים שמתרחשים בפרלמנטים בעולם.

מיכל טביביאן-מזרחי: נערכים דיונים באולפן עם אנשים שנוגעים לנושא.

מיכל טביביאן-מזרחי: בארצות-הברית יש סקירה של ערכאות משפטיות של מערכת המשפט הפדרלית תוך כדי דיון עם מומחים ושופטים מבית המשפט העליון.

מיכל טביביאן-מזרחי: יש תוכניות אחרות, כמו forum public בצרפת, שזאת תוכנית שבה אזרחים מתקשרים ומעלים שאלות לנציגי הציבור.

מיכל טביביאן-מזרחי: בארצות-הברית יש תוכנית מאוד ייחודית, שסוקרת ספרי עיון בנושאים כמו כלכלה, היסטוריה, פוליטיקה.

מיכל טביביאן-מזרחי: זאת תוכנית שאורכת שעות.

מיכל טביביאן-מזרחי: ותוכנית בגרמניה, שמשודרת אחת לחודשיים, שעורכת שיחה עם פוליטיקאי מהעבר, סוקרת את תקופת כהונתו.

אליעזר כהן: לנו יש חברי פרלמנט שקוראים במליאה לראש הממשלה ולרמטכ"ל "רוצח", זה ייחודי רק לנו.

רוני בר-און: תודה רבה.

אברהם בורג: יישר כוח גדול על המצגת.

אברהם בורג: הדבר היחיד שמוסכם בין החברות המצלמות, לא חשוב למי הבעלות, העריכה היחידה שנעשית זה לא לצלם חברי כנסת במצבים מביכים, כמו מחטט באף, מקלל, יורק וכולי.

אברהם בורג: יש דיון מה עושים ברגעים של קונטרוברסיה באולם, האם מצלמים את הדוכן ריק.

אברהם בורג: לפעמים יש תוכניות שרואים דוכן ריק, כי יש הסכמה שלא מצלמים מריבה באולם כדי לא להביך את הפרלמנט.

רוני בר-און: תודה רבה על המצגת.

רוני בר-און: היא היתה מאוד מקיפה ואני מודה עליה.

רוני בר-און: לפחות התבשמנו מעט ממה שקורה במקומות אחרים, לא בהכרח צריך ללמוד ולחקות, יכול להיות שבמקום אחר עוד יציגו את המצגת שלנו גם כן.

רוני בר-און: כך או כך, לאלה שלא נעלבו ועדיין נותרו אתנו פה, אני מבקש להרשות להם לדבר.

רוני בר-און: אני מבקש מהאנשים שנמצאים פה שלא יכפו עלינו כרגע את הדיון בנושא הקניין.

רוני בר-און: כל מה שיש לכם להגיד על הרעיון, על ה"למה" וה"איך" וה"מה", שדיברו עליהם היושב-ראש וחבר הכנסת בורג – אתם מוזמנים לומר את הדברים.

אברהם נתן: אני רוצה להתייחס מזווית הראייה של המועצה הציבורית, או הוועד המנהל של רשות השידור, שזה אנשי ציבור שצריכים לפקח על עבודת רשות השידור.

אברהם נתן: אנחנו נקלעים פה, בעקבות החוק הזה, לבעיה קשה מאוד שנובעת בעיקרה מפעילות גם של ועדה אחרת שנמצאת בבניין הזה ואני מוצא את עצמי כיושב-ראש ועדה כביכול בסתירה, לצורך העניין.

אברהם נתן: בדיון שנערך לפני כחודש בוועדת הכספים נתבקשנו לקצץ בתקציב, ואני כגוף מפקח רוצה לדאוג לביצוע הזה.

אברהם נתן: כמו כן בוטל התקציב לרשות השידור של הערוץ הלווייני.

אברהם נתן: לכן אנחנו מאלצים את רשות השידור, את הגוף המנהל, לעבוד על שני הערוצים ולאחד את שידורי הערבית ולהפעיל אותם במסגרת שני הערוצים.

אברהם נתן: כשוועדה אחרת של הכנסת דנה בנושא שעלול להביא לשינויים, אם לא נקבל החלטה בזמן הקרוב נמצא שלא נוכל למעשה לבצע החלטה אחרת של ועדה של הכנסת, דהיינו לאלץ את רשות השידור איך לשדר.

אברהם נתן: לכן ההחלטה הזאת, שכביכול נראית לכם החלטה שולית, שנדבר בסוף מה יהיה הקניין, הופכת מבחינת רשות השידור הציבורי לבעיה מהותית, משום שהתחייבנו בוועדה אחרת לצמצם ולהגיע לשני ערוצי טלוויזיה ולהעביר את המהות שלהם לשני ערוצים.

אברהם נתן: בוועדה אחרת אומרים שיכול להיות שערוץ 33 הוא שלנו, וזה ישנה לנו את כל המהות למעשה של ההיערכות של רשות השידור מבחינת תקציבה ומבחינת השידור הציבורי.

אברהם בורג: נניח שכל שידורי הכנסת לא יהיו באחריות

אברהם בורג: כם מסוף החקיקה, אני לא יודע איך יקראו לזה, מה תעשו עם ערוץ 33 בשמו הישן זה עניינכם, אבל כל נטל שידורי הכנסת לא שלכם.

אברהם בורג: זאת הנחת העבודה היחידה שאתם צריכים להניח בעקבות החוק הזה.

ראובן ריבלין: כבוד היושב-ראש לשעבר, חשבתי שאדוני הרבה יותר ער.

ראובן ריבלין: מה שיושב-ראש רשות השידור, אברהם נתן, מדבר עליו, הוא על שחרור ערוץ 33 מרגע זה מכבלי רשות השידור.

אברהם נתן: לא.

ראובן ריבלין: לאמור, יש לנו מטלות קשות מאוד.

ראובן ריבלין: למשל, אני הייתי בממשלה שר יחיד שהיו לי יועצים שמבינים בתקשורת, ואמרתי לחברים: הרף לכם, אל תרדו משידורי הערבית ותעבירו מערוץ ראשון לערוץ לווייני.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה התלהב יחד עם כל שריו, שהיו אז רבים ובעלי מגוון פוליטי רחב ביותר, שראו בערוץ רשות השידור המזרח תיכונית בשורה אדירה.

ראובן ריבלין: רענן כהן יצא מכליו להסביר שמעכשיו את רשות השידור יראו קרוב ל-800 מיליון איש בעולם.

אברהם בורג: כל הזמן.

ראובן ריבלין: הוא לא אמר כל הזמן, אבל יראו אותו 800 מיליון איש, מהאיים הקנריים ועד אפגניסטן.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה אמר שזה נפלא, יחד עם שר הביטחון ועם שר החוץ.

ראובן ריבלין: אמרתי להם שזה נכון, 800 מיליון איש יוכלו לראות את שידורי רשות השידור אם הם ירצו, כי הם לא ירצו הם לא יראו.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, הם יצטרכו לכוון.

ראובן ריבלין: אז הוציאו את הערבית מהערוץ הראשון, וכך קרה שלערבית לא היה לא ישראלים ולא אפגנים ולא כלום.

ראובן ריבלין: אולי מכובדים דבריו של יושב-ראש רשות השידור.

ראובן ריבלין: השאלה היא אם אתה מדבר על העתיד לבוא.

אברהם נתן: כן.

אברהם נתן: לגבי לוח התכנון של המשדרים, אני צריך לתכנן.

אתי בנדלר: הרי עד סוף השנה הוארך תוקף הוראת השעה, עם אופציה להארכה נוספת.

אתי בנדלר: אז ברור לך עד מתי אתה צריך לשדר את שידורי הכנסת.

אברהם בורג: הוראת השעה היא עד סוף דצמבר, עם אפשרות הארכה.

אתי בנדלר: הארכה מוגבלת עד סוף הכנס הראשון של 2004.

אברהם נתן: אני לא מדבר על היום ואין לי כל כוונה לשנות כהוא זה ממה שאתם החלטתם עד ה-1 בדצמבר.

אברהם נתן: מדובר על גוף ציבורי, על הריגולטור שצריך לפקח ולתת הנחיות לגבי מ-1 בינואר.

אברהם נתן: המערכת צריכה להיערך והיא אומרת לך שהבעיה שאתה רואה אותה אולי כשולית, היא משמעותית משום שבוועדה אחרת קיבלנו הנחיות אחרות.

ראובן ריבלין: אם הממשלה, שהיא אחראית עליכם, תשתף פעולה אתנו כך שנוכל להעביר את החוק עד ינואר ולממש אותו, אין כל סיבה.

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים להשלים את הליך החקיקה במהלך הפגרה, אם הממשלה תסכים שנביא את זה לדיון בכנסת.

אברהם נתן: אני חושב שהבירור המהותי אם זה שלנו או שלכם צריך להתברר.

ראובן ריבלין: שכנעו את הממשלה לשכנע אותנו שהם מסכימים לחוק ושאנחנו צריכים להתפנות.

אברהם בורג: אנחנו מוכנים שדידי לחמן-מסר תהיה הבוררת.

אברהם נתן: זה לעניין של הדחיפות, למה אנחנו מסכימים עם הדחיפות בעניין בירור השאלה הזאת.

רוני טלמור: יש פה הגדרה שונה כשמדובר באירועים ממלכתיים שנערכים על-ידי הכנסת.

ראובן ריבלין: למשל כשקלינטון הגיע לכנסת.

אברהם בורג: אתם יכולים לשדר כמה שאתם רוצים, אבל זה בוודאי אירוע כנסת.

אברהם נתן: צריך להגדיר את זה יותר מבחינת ההגדרה.

אתי בנדלר: אני צמאה לקבל הערות לנוסח.

אתי בנדלר: אני חוזרת על זה למעלה משנה ומבקשת ממשרד המשפטים בשיחות בעל-פה ובצורות אחרות לקבל הערות.

ראובן ריבלין: יורם מוקדי אומר שזה מופיע כאן ואין כל בעיה.

אברהם נתן: בסעיף 20 אמרתם שמי שממונה על הביצוע זה יושב-ראש הכנסת.

אברהם נתן: אני חושב שבעניין הזה, מבחינת הפרדת הרשויות, זה צריך להיות דווקא גורם שלא הכנסת ממונה על הביצוע.

אתי בנדלר: שר בממשלה יהיה אחראי, זה רעיון מצוין.

אתי בנדלר: זה ישמור על הפרדת הרשויות.

אברהם נתן: לא שר בממשלה, אבל יושב-ראש הכנסת הזאת הקים רשות ממלכתית עצמאית וביטל את זה בנושא של השר.

אברהם נתן: לכן אני אומר שיש מקום לשקול את זה.

אברהם בורג: אם נסכים עד סעיף 19, נפתח את הדיון בסעיף 20.

רוני בר-און: זה ילך הרבה יותר מהר.

רוני בר-און: כל אלה שזה בנפשם, כפי שזה בא לידי ביטוי בפעילות המסיבית שמתרחשת בימים האחרונים, יצטרכו להוכיח את זה הלכה למעשה, כי החוק הזה יידון בפגרת הקיץ, ומי שזה באמת בנפשו יוותר על פגרת הקיץ שלו ויבוא לכאן.

רוני בר-און: או שנעיף את זה לכל הרוחות עד סוף הפגרה, או שנקבל את זה.

רוני טלמור: אני חושבת שברור לכולם, וזה גם נאמר כאן על-ידי יושב-ראש הכנסת ועל-ידי חבר הכנסת בורג – אין ספק שיש מקום בהחלט לכך שיהיו שידורים מהכנסת ושמה שקורה בכנסת יועבר לכל אדם, כמו שגם נעשה היום.

רוני טלמור: השאלה היא שאלת המתכונת.

רוני בר-און: מזעזעים את האינטגריטי של הממשלה.

רוני טלמור: מאוד קשה.

רוני בר-און: אנחנו מאוד שמחים שהממשלה חרדה לעניין הזה.

אברהם בורג: מה שהם עשו בערוץ הראשון נעשה אצלנו.

רוני טלמור: אני חושבת שיש הבדל גדול מאוד בין הערוץ הראשון לבין ערוץ שמשדר מהכנסת.

ראובן ריבלין: האם הממשלה תסכים שהכנסת תגדיל את תקציבה בעוד חמישה מיליון שקלים?

רוני טלמור: כמו שנאמר כאן קודם על-ידי חבר הכנסת בורג, תוכן השידורים שמשודרים בערוץ הזה – חשוב מאוד לחברים לדעת מה הם ולשלוט שלא יהיו דברים שהם לא מתאימים לערוץ דמוקרטיה.

רוני טלמור: זה ערוץ שיש לו אופי מיוחד, ולכן יש חוסר התאמה גדול מאוד לנושא של תשדירי שירות ופרסומת.

רוני טלמור: כמובן שיש בעיה של מימון, שצריך למצוא לה פתרון.

רוני טלמור: אבל צריך למצוא פתרון כזה שימנע חשש למראית עין.

אברהם בורג: זה בנפשי ובגופי, ואני מבקש שתרשמו לנו את הדברים האלה.

רוני טלמור: דבר נוסף, לגבי המעורבות של הכנסת בפיקוח על השידורים.

רוני טלמור: אין ספק ואין מחלוקת, שכאשר מדובר בשידורים מהכנסת עצמה ומוועדותיה ושל אירועים שהכנסת עצמה עורכת יש מקום רב למעורבות של הכנסת ושל הצוות מטעמה בשאלה מה ישודר ואיך ישודר.

רוני טלמור: השאלה היא עד כמה צריכה לשמש הכנסת "עורכת" אקטיבית של השידורים המוספים.

ראובן ריבלין: את מבחינה בין סיקור לבין תוכניות שצריך לערוך אותן.

רוני טלמור: למשל אני יכולה להציע לצורך הדיון, שהמעורבות של הכנסת בשידורים המוספים תהיה נגטיבית, זאת אומרת יגידו מה לא ישודר אבל לא יגידו מה כן ישודר, וכך תישאר הסמכות לגורם הממונה, שזאת בעצם המועצה.

רוני בר-און: רעיון יפה.

ראובן ריבלין: האם שמתם את לבכם שהוועדה המפקחת הציבורית תהיה למעשה מועצת הכבלים או המועצה המשותפת?

רוני טלמור: מועצת הכבלים.

ראובן ריבלין: עוד מעט תקום מועצה משותפת, אני לא יודע מה עמדת משרד המשפטים לגבי זה.

רוני טלמור: ברור שזאת תהיה מועצה משותפת.

ראובן ריבלין: אני יכול להרגיע אותך שלמרות עמדת משרד המשפטים זה יתקבל.

רוני טלמור: למה אתה חושב שמשרד המשפטים יתנגד?

ראובן ריבלין: אמרתי שאני לא יודע מה עמדתו.

רוני טלמור: בעניין רשת תקשורת היינו חלק מהצוות המכין.

ראובן ריבלין: אבל הקשיתם.

רוני טלמור: הנושא של המעורבות של הכנסת בתכנים של הערוץ ובפיקוח עליו מעוררת איזשהו קושי של הפרדת רשויות, ולכן צריך לתת את הדעת לכמה ראוי שהיא תהיה מעורבת ואיפה היא צריכה להגביל את עצמה.

רוני בר-און: תודה רבה.

עמוס נוימן: אני מערוץ 10.

עמוס נוימן: אנחנו רוצים לראות את האפשרות שלנו כערוץ להתמודד במכרז על מתן השירותים האלה.

עמוס נוימן: במסגרת הפלורליזם והשמים הפתוחים שאנחנו שמחים עליהם, אנחנו רוצים את האפשרות להתמודד, אבל בהצעת החוק הזאת למעשה אנחנו לא יכולים.

רשף חן: השאלה היא למה כל המגבלות על עיתונאים ועיתונות.

נעה אלפנט: הרשות מתנגדת לנושא החסויות.

נעה אלפנט: אני רואה מהסקירה של מרכז המידע והמחקר שזה גם מקובל בעולם וגם ברמה העקרונית המהותית, שאין פרסומות בערוץ מסוג זה, וגם במובן של הוספת שחקן נוסף לעוגת הפרסום בטלוויזיה.

נעה אלפנט: ההתייחסות השלישית היא לאופן ההעברה.

נעה אלפנט: בהצעת החוק מדובר על שידור לווייני.

נעה אלפנט: אנחנו חושבים שיש מקום לעשות את זה דרך שידור קרקעי, והאפשרות קיימת דרך מרכז השידורים של הרשות השנייה, ולו על מנת שכל הציבור, גם מי שלא מנוי ללוויין או יכול לרכוש לעצמו צלחת לוויין, יוכל להיחשף לשידורים האלה.

ראובן ריבלין: כמה זה יעלה לכנסת?

נעה אלפנט: אין לי מושג.

ישגב נקדימון: אני מבקש להתייחס לסוגיית המכרז, שמוזכרת בהצעת החוק הזאת.

ישגב נקדימון: יש הצהרה חגיגית בסעיף 8 להצעה שלמעשה כל תאגיד שרשאי לשדר חדשות על-פי דין רשאי לגשת למכרז.

ישגב נקדימון: דא עקא, שלאחר מכן יש כל מיני מגבלות על זה, למשל מגבלה שגוף שרשות שלטונית היא בעלת עניין בו לא יכול לגשת.

ישגב נקדימון: שתי חברות החדשות, גם של ערוץ 2 וגם של ערוץ 10, הרשות השנייה היא בעלת עניין שם, זאת אומרת יש כאן דבר והיפוכו בהצעת החוק.

ישגב נקדימון: אם זה יישאר, אי אפשר יהיה לגשת.

ראובן ריבלין: כולם העירו את הערותיהם, אבל יחזרו על הערותיהם כאשר נגיע לסעיפים המתאימים.

ראובן ריבלין: היום לא ניתן תשובות, ויכול להיות שחלק מההערות הן בהחלט הערות מוצדקות שבסופו של דבר הכנסת תחליט לשנות.

רוני בר-און: לא אמרתי לאף אחד שבזה מתמצית זכות הדיבור שלו או זכות הטענה שלו או זכות ההסתייגות שלו.

רוני בר-און: אתם תמשיכו לקבל את ההזמנות לכל הישיבות.

ראובן ריבלין: מה שאדוני אמר הוא דבר נכון אבל הוא לא מספיק.

ראובן ריבלין: לידיעתכם, כל מה שאמרתם ברגע זה נרשם לפנינו, אבל לא נוכל להתייחס אלא אם כן תבואו בזמן המתאים, כאשר נדון על כל סעיף.

רוני בר-און: במהלך קריאת החוק להסתייגויות אתם חייבים להיות פה.

ישראל אייכלר: אני גאה להיות גם איש תקשורת, כך שיש לי אמירה בעניין הזה.

ישראל אייכלר: אני חושב שאם מחליטים, וזאת החלטה של הכנסת, להשקיע כסף להעברת השידורים מהכנסת, חייב להיות משהו אחר ושונה ממה שקורה היום בתחום השידור הציבורי ובתחום תדמיתם של חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: אני, למשל, אתמול כאיש אופוזיציה מאוד נהניתי לראות בטלוויזיה, שמראים שכל כיסאות הליכוד וכל כיסאות הממשלה ריקים, אבל כאזרח, כמי שחושב שהדמוקרטיה היא הדרך היחידה שאוכלוסיות שונות יוכלו לחיות ביחד, הרגשתי שיש פה מגמה מובנת מצד התקשורת להראות את הצד שלא מכבד.

רוני בר-און: את הצד האפל של הירח.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: כאיש אופוזיציה נהניתי, כאזרח לא נהניתי.

ישראל אייכלר: אני חושב שאם מקימים דבר כזה הוא חייב להיות משוחרר מכל הערוצים – הראשון, השני והשלישי – ולא נהיה בשום אופן כפי שהגדיר אברהם בורג, תחת ברית המועצות – המועצה של שידור כבלים, המועצה של השנייה והמועצה של הראשונה.

ישראל אייכלר: אם הכנסת משקיעה כסף, היא צריכה לתת את ההצעה איך היא רוצה שהכנסת תיראה.

ישראל אייכלר: היות שבערוצים הקיימים יש שלטון טוטאלי של קבוצות אוכלוסייה מאוד מסוימות שקובעות מה העם צריך לדעת ומה העם לא צריך לדעת, הרעיון של הכנסת זה שכל העם יוכל לראות את כל מי שהוא רוצה.

ישראל אייכלר: לכן שידור של הכנסת חייב להיות לכל המפלגות ולא רק למי שיש לו קשרים עם המפיקות המסוימות שמחליטות מי יעלה ומי לא יעלה.

ישראל אייכלר: לכן הערוץ הזה חייב להיות עצמאי לחלוטין ובפיקוח של הכנסת ורק של הכנסת.

רוני בר-און: תודה רבה לרב אייכלר.

רוני בר-און: הדברים היו דברים חשובים מאוד ואנחנו נשמח אם הצעת החוק והחוק יענו לדברים האלה, כי הדברים שנאמרו מגבשים סביבם קונסנזוס.

רוני בר-און: תודה רבה ליושב-ראש הכנסת.

רוני בר-און: 6.

רוני בר-און: קביעת ועדות לדיון בהצעות חוק ובהצעות לסדר היום

רוני בר-און: אנחנו צריכים לקבוע ועדות לדיון בהצעות חוק ובהצעות לסדר היום.

רוני בר-און: הראשון הוא בקשת מזכיר הכנסת בעניין הצעת חוק שעברה אתמול, הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

רוני בר-און: הדיון היה לקריאה שנייה ושלישית.

רוני בר-און: הכנה לקריאה ראשונה היתה בוועדת הכלכלה, ומישהו אמר במליאה שזה קשור לוועדה משותפת של כלכלה וחינוך.

רוני בר-און: אני מציע שאנחנו נעביר את זה לוועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: לפי חוק הרשות השנייה, הוועדה המוגדרת היא ועדה משותפת לוועדת הכלכלה וועדת החינוך.

אתי בנדלר: ועדה כזאת אכן הוקמה, היא דנה בדיונים בכל החקיקה שנוגעת לחוק הרשות השנייה.

רוני בר-און: האם ספציפית על הדבר הזה היא דנה בקריאה הראשונה?

אתי בנדלר: כן.

רוני בר-און: אם כך, נכון להעביר לוועדה המשותפת.

אתי בנדלר: הצעת החוק שעברה אתמול היא הצעת חוק ממשלתית, לכן לא דנו בזה, אבל היו דיונים פרילמינריים בנושא הזה שהתקיימו בוועדה עם נציגי הממשלה.

רוני בר-און: אני מציע אפוא להעביר את זה לוועדה המשותפת.

רוני בר-און: האם יש דעות אחרות?

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: אם כך, מי בעד?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

רוני בר-און: הצעת החוק עברה לוועדה המשותפת.

רוני בר-און: הנושא הבא הוא הנושא שעניינו מחאת האימהות החד-הוריות.

רוני בר-און: חברי הכנסת ענבל גבריאלי, עסאם מח'ול, דוד טל ורן כהן.

רוני בר-און: נשמעה הצעה להעביר את הנושא לוועדת כספים, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות או לוועדה לקידום מעמד האישה.

ענבל גבריאלי: אני סבורה שהנושא צריך לעבור לוועדת הכספים, מהטעם המאוד ברור שמדובר בקיצוץ הקצבאות ומדובר ביישום תוכנית ההטבות.

ענבל גבריאלי: נראה לי שזה הכי טבעי והכי מובהק וברור שזה יעבור לוועדת הכספים.

רוני בר-און: האם יש דעות נוספות?

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: מי בעד להעביר את הצעת החוק לוועדת הכספים?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

רוני בר-און: הנושא עבר פה אחד לוועדת הכספים.

רוני בר-און: העניין הבא הוא הצעת חבר הכנסת אייכלר, חסימת המגזר הציבורי בקליטת עובדים חרדים.

רוני בר-און: נשמעה הצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה והרווחה והבריאות.

רוני בר-און: השר שטרית הציע במהלך הדיון להעביר את הנושא לוועדת החינוך והתרבות.

רוני בר-און: מה אתה מבקש?

ישראל אייכלר: אני חושב שיש פה עניין של חקיקה, כי צריך לוותר על תואר אקדמאי לתפקידים מנהליים או להכיר בהשכלה תורנית כתואר אקדמאי.

ישראל אייכלר: לכן אני חושב שוועדת החוקה מתאימה.

רוני בר-און: קח בחשבון שיש שם תור גדול.

רוני בר-און: האם יש הצעה נוספת?

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: מי בעד העברת הנושא לוועדת חוקה, חוק ומשפט?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

רוני בר-און: הנושא יעבור לוועדת חוקה, חוק ומשפט.

רוני בר-און: הצעת חוק מאבטחים אזרחיים, של חבר הכנסת איתן כבל.

רוני בר-און: נשמעה הצעה להעביר את הנושא לדיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

רוני בר-און: נשמעה קריאה לוועדה אחרת.

רוני בר-און: שם הוועדה אינו רשום בפרוטוקול.

רוני בר-און: האם יש הצעה פרט לוועדת הפנים ואיכות הסביבה? לא.

רוני בר-און: מי בעד?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

רוני בר-און: ההצעה תעבור לדיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

רוני בר-און: הצעת חוק ביטוח לאומי (תיקון מס' 63), התשס"ג-2003, לקריאה שנייה ושלישית.

רוני בר-און: הושמעה הצעה להעביר את הנושא לוועדת כספים או לוועדת העבודה והרווחה והבריאות.

רוני בר-און: מי בעד ועדת העבודה והרווחה?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

רוני בר-און: הנושא יעבור לוועדת העבודה והרווחה.

רוני בר-און: סגירת תיקים על-ידי משטרת מחוז תל-אביב, של חבר הכנסת אהוד יתום.

רוני בר-און: היו הצעות להעביר את הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה או לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

רשף חן: אני מציע להעביר לוועדת חוקה, חוק ומשפט, כי מדובר בסגירת תיקים.

רוני בר-און: סגירת תיקים זה לא בהכרח בשאלות משפטיות, יכול להיות שזה היה סגירת תיקים במסגרת מבצע "ביעור חמץ".

רשף חן: גם אז זה שייך לוועדת חוקה, כי זה עניין חוקתי האם זה בסדר או לא בסדר שסוגרים תיקים.

אתי בנדלר: פיקוח על עבודת המשטרה בדרך-כלל נעשה בוועדת הפנים.

רוני בר-און: חבר הכנסת שרון, איפה אתה רוצה שינזפו בהם, בוועדת החוקה או בוועדת הפנים?

עמרי שרון: מה זה חשוב?

רוני בר-און: אני לא בטוח שאתה תופס את השור בקרניו, חבר הכנסת חן.

רוני בר-און: לא בטוח שהפיקוח שם הוא פיקוח שעניינו חוקתי.

רוני בר-און: יכול להיות שמפקד מחוז נכנס, ראה בתביעות שיש 10,000 תיקים בפיגור והחליט שכל תיק שהוא פחות משישה חודשי מאסר בעונש הקבוע בחוק ייסגר.

רשף חן: זה לא עניין לוועדת פנים.

רוני בר-און: בוודאי שכן, כי אז הוא יסביר שהוא קיבל החלטה כי אין לו כוח אדם, כי אין לו תקציבים.

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – 1 נגד – אין נמנעים – 2

רוני בר-און: הנושא יעבור לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

רוני בר-און: ב-14.07.03 החליטה ועדת הכנסת כי ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: "בטיחות במתקני גז ביתיים בעקבות קריסת הבניין בתל-אביב" – של חברי הכנסת חמי דורון, אלי בן-מנחם, יעקב ליצמן ויצחק וקנין.

רוני בר-און: יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה ביקש לשנות את ההחלטה, מאחר ושוכנע, לאחר שיחה עם יושב-ראש ועדת הכלכלה, כי מן הראוי שנושא זה יידון בוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: מי בעד שהנושא יידון בוועדת הכלכלה?

רוני בר-און: מי נגד?

רוני בר-און: מי נמנע?

רוני בר-און: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: הישיבה נעולה.