הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 209, 2005-09-06 11:00

ענבל גבריאלי: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

ענבל גבריאלי: הבוקר אנחנו דנים בחידושים טכנולוגיים בתחום סרטן השד.

ענבל גבריאלי: את הפנייה אני קיבלתי מכמה גורמים, וגם התפרסמה כתבה שפורסמה ב"שבעה ימים" לגבי תרופה מסוימת.

ענבל גבריאלי: עם סרטן בכלל, ובין היתר כמובן גם סרטן השד, אחד החששות הגדולים ביותר הוא, כמובן, הישנות המחלה והופעתן של גרורות, אחרי שלכאורה היה נדמה לחולה שהנורא מכל מאחוריו והוא התגבר על המחלה.

ענבל גבריאלי: לכן, מעבר לטיפול במחלה, צריך לוודא שהמחלה לא תישנה ושהגרורות לא יופיעו, כמובן עד כמה שניתן למנוע את זה.

ענבל גבריאלי: היום אנחנו מדברים על כ-4,000 נשים שמגלים אצלן סרטן שד, 15% מהן מגיעות עם גרורות והיתר מגלות את זה בשלב מוקדם, מה שאומר שהן יכולות לטפל במחלה.

ענבל גבריאלי: בצער רב אני אומרת, שלגבי אותן 15%, מסתבר שמדובר רק במציאת הדרך להארכת חייהן.

ענבל גבריאלי: אותה תרופה שדובר עליה בכתבה ושאנחנו נתרכז בה היום - ואולי גם ניגע בחידושים טכנולוגיים נוספים - זה סרטן עם ביטוי יתר של HER2.

ענבל גבריאלי: עד לא מזמן, לשמחתי הרבה, לפחות באופן אישי, לא הזדמן לי להתעמק בזה.

ענבל גבריאלי: ה-HER2 זה גן שנמצא בתא החולה.

ענבל גבריאלי: מסתבר שזה סרטן השד האלים ביותר, שמוריד בחצי את תוחלת החיים של מי שלוקה בסרטן השד הזה.

ענבל גבריאלי: התרופה שאנחנו מדברים עליה נקראת הרספטין.

ענבל גבריאלי: ההרספטין נמצא משנת 1999 בסל הבריאות, לאחר מאבק משפטי ממושך שניהל ארגון "אחת מתשע", וכאן זה המקום לומר מילה טובה לארגון.

ענבל גבריאלי: אז הוכנס ההרספטין לסל כתרופה מאריכת חיים, וזה אומר שהיא היתה רלוונטית אך ורק לאותן 15% שכבר התגלו עם גרורות.

משה ענבר: וגם לאלה שפיתחו גרורות בהמשך.

ענבל גבריאלי: אני מדברת על ההתחלה.

משה ענבר: על גרורות בכלל.

ענבל גבריאלי: ברור, על גרורות בכלל, אבל אני מדברת על ההתחלה, איך אנחנו כמערכת מתמודדים עם מישהו שמגיעה אלינו, אל מערכת הבריאות.

ענבל גבריאלי: ה-15% שמגיעות עם גרורות, קודם כל נותנים להן את ההרספטין.

ענבל גבריאלי: ברור שמי שהופיעו אצלה גרורות לאחר הטיפול, לא עלינו, גם היא תקבל את ההרספטין.

ענבל גבריאלי: אני כרגע מדברת על השלב הראשוני.

משה ענבר: מה שייצא לתקשורת בסוף זה שרק נשים שמופיעות עם סרטן שד גרורתי מקבלות הרספטין, וזה לא כך.

משה ענבר: מדובר בכל אישה שמפתחת גרורות, לא חשוב אם זה בהתחלה או בהמשך.

ענבל גבריאלי: פרופסור ענבר, אין סיכוי שזה מה שייצא לתקשורת.

משה ענבר: בגילי המופלג אני יכול להגיד שהכל ראיתי והכל שמעתי.

ענבל גבריאלי: מייד כשאסיים, אני ארצה שאתה תסביר לנו הרבה יותר על התרופה.

ענבל גבריאלי: נערכו שלושה מחקרים.

ענבל גבריאלי: אנחנו מייד נשמע על הממצאים.

ענבל גבריאלי: אני לא אכביר במילים לגבי הממצאים, אבל עוד בתום המחקרים הובן שמדובר בממצאים מאוד משכנעים, ממצאים שיכולים להקטין את הסיכוי להישנות המחלה לגרורות ב-52% ולהקטין את התמותה ב-33%.

ענבל גבריאלי: אם היום אנחנו משתמשים בהרספטין לגרורות, כאן מדובר על מניעה.

ענבל גבריאלי: אם אני טועה לגבי האישורים, אשמח אם תתקנו אותי.

ענבל גבריאלי: בקנדה כבר אישרו, ארצות-הברית בדרך לאשר.

רותי לאופר: לא אושר בשום מקום.

קריאה: לא נכון, בקנדה אישרו בשלושה מחוזות.

משה ענבר: זה לא אושר, כי לא נרשם.

משה ענבר: יש פרוצדורה של רישום תרופה.

משה ענבר: התוצאות של המחקרים הגיעו כל כך מהר מהצפוי, שלא היו מוכנים לרשום את זה.

משה ענבר: אנחנו שהשתתפנו במחקרים קיבלנו את ההודעה שהמחקרים עומדים לצאת שנה וחצי לפני שתוכנן הפרסום הראשון.

משה ענבר: ההבדל היה כל כך גדול, שאי אפשר היה לעצור את הדאטה.

משה ענבר: הרישום התעכב, כי לא תכננו לרשום את זה כל כך מוקדם.

משה ענבר: בקנדה יש הסכם בין שלוש מדינות בתוך קנדה.

משה ענבר: אנשים שם עושים חשבון אקטוארי מה הם יחסכו בשנים לאחר מכן.

משה ענבר: בקנדה יעילות היא לא מקצוע.

משה ענבר: בארצות הברית ה-FDA, כמו בניו-אורלינס, נרדם בשמירה.

ענבל גבריאלי: נדמה לי שאפשר לומר שהממצא העיקרי ביותר של המחקרים הללו הוא שאם ניקח את ההרספטין וניתן אותו בשלב הטרום גרורתי, בין אם זה יהיה בשלב של הטיפול הכימותרפי ובין אם מייד בסיומו, אנחנו נצמצם משמעותית את מספר הנשים שיופיעו אצלן גרורות, וזה אומר שנציל חיים.

ענבל גבריאלי: כפי שאמרתי קודם לכן, ההרספטין נמצא היום בסל הבריאות כתרופה שמאריכה חיים, וזה אומר שהיא לא ניתן לנשים בשלב הטרום גרורתי.

ענבל גבריאלי: אני מצטערת שאני עוברת במעבר חד ממונחים של הצלת חיים אל מונחים כלכליים תועלתיים קרים ומנוכרים, אבל לצערי הרב, בבניין פה וכמעט בכל מקום דברים קמים ונופלים ומוכרעים הרבה פעמים על השיקול הכלכלי.

ענבל גבריאלי: אנחנו מדברים כאן על הרבה כסף, אם נשאל את משרד האוצר או משרד הבריאות, ואנחנו מדברים על מעט מאוד כסף, אם נשאל אישה אחת.

ענבל גבריאלי: יש שתיים כאלה, שלצערי אנחנו כבר לא יכולים לשאול, האם זה הרבה כסף או לא.

ענבל גבריאלי: אני עדיין חושבת שנוכל להגיע לאיזושהי תוצאה בסופו של המאבק.

ענבל גבריאלי: אני לא אומרת שכבר היום נקום בסיום הדיון והתרופה תהיה בסל התרופות, אבל אני אומרת באופן כללי - ומי שצריך לקחת את זה לתשומת לבו כאן בחדר, אני מניחה שיבין - שאנחנו צריכים לדבר על השנה הקרובה.

ענבל גבריאלי: אנחנו לא יכולים להמתין שנה נוספת, כי גם אם מדברים על אישה אחת זה נכון, אבל אנחנו מדברים על הרבה יותר.

ענבל גבריאלי: אנחנו מדברים על כ-680 נשים בהערכה גסה, או 600 נשים.

ענבל גבריאלי: אני רוצה שפרופסור ענבר יספר לנו קצת על המחקים ועל הממצאים בשפה קצת יותר מקצועית, ברורה ומדויקת.

משה ענבר: קודם כל, יושבים פה כמעט כל הבכירים ביותר שמטפלים בסרטן שד בארץ: דוקטור בן-ברוך, ד"ר קאופמן, פרופסור קליין, דוקטור רון, דוקטור גולדברג.

משה ענבר: מדובר באנשים שגם קצת מבינים בכלכלה רפואית, זאת אומרת יודעים כמה חשוב הכסף, כלומר אם אתה מבזבז על משהו אחד, אין לך משהו אחר.

משה ענבר: קשה להאשים מישהו מאתנו פה באיזשהו בזבוז.

משה ענבר: חולה עם HER2 פלוס שתיים לא תקבל הרספטין, כי חשבנו שזה בזבוז טוטלי.

משה ענבר: ישבנו וכתבנו את זה.

משה ענבר: חסכנו לגבי חלק מהנשים, כי חשבנו שאם זה לא עוזר, אפשר לוותר.

משה ענבר: הרספטין הוכח במחלה גרורתית לא רק כמאריך חיים, אלא גם כמשפר את איכותם בצורה יוצאת מן הכלל, גם ללא כימיה.

משה ענבר: על הרווח שלו במחלה גרורתית מבוססים כל ארבעת המחקרים שבוצעו, וזאת הדרך באונקולוגיה.

משה ענבר: קודם כל אתה מוכיח את זה במחלה שניתנת למדידה בסנטימטר, ואחר כך אתה מוריד את זה לרמה המיקרוסקופית הסטטיסטית.

משה ענבר: אתה יודע שאם אתה לוקח 1,000 חולות ונותן להן טיפול X ו-ל-1,000 חולות נותן טיפול Y, ואחרי חמש שנים או 10 שנים יש הפרש מסוים בין הקבוצות, שעזרת לקבוצה.

משה ענבר: קשה לך לדעת למי עזרת בתוך הקבוצה.

משה ענבר: היו ארבעה מחקרים שכללו כ-15,000 נשים.

משה ענבר: פורסמו תוצאות של שלושה מאמרים, ששניים אוחדו לאחד.

משה ענבר: לצורך החישוב הסטטיסטי, שני מחקרים אמריקאיים אוחדו למחקר אחד.

משה ענבר: מחקר אחד מקורו באירופה, והוא שונה קצת מהמחקרים האחרים.

משה ענבר: המחקר האירופי, שכולנו השתתפנו בו בסדר גודל זה או אחר של חולים, נתן את הטיפול המונע הרגיל.

משה ענבר: זה לא טיפול מונע, זה טיפול משלים, כי טיפול מונע נועד למנוע סרטן שד.

משה ענבר: לגבי נשים שיש להן כבר סרטן שד, מטרת הטיפול היא למנוע גרורות.

משה ענבר: למעשה, מטרת הטיפול היא למנוע גרורות.

משה ענבר: כשאני מוריד לאישה את אחוז הסרטן בשד השני, אני עדיין מסוגל לרפא אותה עם כירורגיה.

משה ענבר: זה לא העניין, העניין הוא להוריד גרורות, כי מגרורות מתים.

משה ענבר: תקנו אותי אם אני טועה, אבל 99% מהנשים שמפתחות גרורות מתות תוך 10 שנים.

משה ענבר: יהיה אחוז שיחיה, וזה למרות כל הטיפולים המודרניים.

משה ענבר: ברגע שמנענו גרורות, הצלנו חיים, ועל זה הדגש.

משה ענבר: המחקר האירופי הזה נתן את הטיפול המשלים הרגיל שרופא מסוים נותן.

משה ענבר: כל אחד יבחר במה שהוא רוצה, בתנאי שהאישה קיבלה כימיה, ולאחר מכן את הטיפול ההורמונלי הרגיל שהוא נותן ואת הקרינה שהוא נותן.

משה ענבר: לאחר סיום הכימיה ולאחר סיום הקרינה, תוך שישה או שבעה שבועות מסיום הכימיה או שבעה שבועות מסיום הכימיה, התחילו לתת הרצפטין שנה לעומת שנתיים לעומת כלום.

משה ענבר: "כלום" היה הזרוע הרגילה, זה היה ה-standard of care.

משה ענבר: שתיים מתוך שלוש נשים קיבלו הרספטין, חצי מהן למשך שנה וחצי מהן למשך שנתיים.

משה ענבר: התוצאות שיש כרגע הן רק לגבי שנה, כי יתכן שבעוד שנה ובעוד שנתיים נשב ונראה ששנתיים יותר טוב משנה, ואז יגידו "יוכפל הכסף", ואני בכלל לא בטוח שלא.

משה ענבר: מההיסטוריה של האונקולוגיה אנחנו יודעים שארוך זה יותר טוב.

מירי זיו: גם - - -

משה ענבר: בוודאי שכן.

משה ענבר: עדיין שתיים יותר טוב.

משה ענבר: נשים עם בלוטות שליליות עשר לא יותר טוב מחמש, וזה שעשו מזה אקסטרפולציה זאת איזה גחמה של הסטטיסטיקאים.

משה ענבר: אני מוכן לדבר על זה אחר כך.

משה ענבר: התוצאות פורסמו אחרי מעקב חציוני של שנה - - -

קריאה: ב-HERA זה שנה וחצי.

משה ענבר: אני מדבר על ה-HERA בזה הרגע.

משה ענבר: יש ירידה של 48% בכמות הנשים שפיתחו גרורות.

משה ענבר: עדיין לא היתה ירידה בתמותה, כי זה היה קצר מדי.

משה ענבר: ברגע שיש ירידה בגרורות, תהיה ירידה בתמותה.

ענבל גבריאלי: ומה לגבי הנתון על 33%?

קריאה: זה מהאמריקאים.

משה ענבר: אני מניח שבעדכון הבא בסאן אנטוניו או בניס יהיה עדכון של ירידה בתמותה.

משה ענבר: בעבודה הזאת היו 4,000 נשים, שמספרן עלה ל-5,100 תוך כדי המחקר, כי לא היו events.

משה ענבר: היעילות של ההרספטין בהורדת גרורות הורידה את החזרה של המחלה, שהיה צריך להעלות את מספר הנשים כדי להגיע לאיזושהי משמעות סטטיסטית.

משה ענבר: המחקר התייקר והחברה שילמה הרבה יותר כסף.

משה ענבר: אין שום ויכוח על התוצאות.

משה ענבר: במקביל התנהל המחקר האמריקאי.

משה ענבר: נדמה לי שכולנו פה קצת המומים מהתוצאות שהיו זהות.

משה ענבר: העבודות לא היו שותפות, והתוצאות היו זהות.

משה ענבר: פה מדובר על 48% ושם על 52%.

משה ענבר: עם הדאטה הזה פשוט אי אפשר להתווכח.

משה ענבר: כשאתה לוקח מספרים של 9,000 נשים - כי הזרוע השלישית של ה-HERA עוד לא פורסמה - ויש לך ירידה של 33% בתמותה תוך שנתיים, אתה עומד נפעם.

משה ענבר: לחלק מאתנו היו דמעות בעיניים.

משה ענבר: אנחנו שועלי כנסים.

משה ענבר: אמנם מאשימים אותנו שאנחנו נוסעים ונהנים, אבל אנחנו נהנים לשבת ולשמוע נתונים משעה 8:00 בבוקר עד 18:00 בערב.

משה ענבר: בפעם הרביעית שאתה שומע, אתה יודע שזה נכון.

משה ענבר: אתה יכול להתווכח פעם ראשונה ופעם שנייה, אבל כשאתה שומע עוד פעם ועוד פעם - וכאחד השותפים למחקר של ה-HERA, עברתי על הדף ארבע פעמים – אתה לא יכול להתעלם מזה.

משה ענבר: למרות שאני שונא תקשורת ומגמגם, כי היא מוציאה לפעמים דברים מהקשרם ומצטטת את החולה הלא נכונה בהקשר הלא נכון, החלטתי שאני צריך לעשות איזושהי פעולה מתוקף תפקידי, ולהודיע שיש שינוי מדהים בתוצאות של טיפול מונע בסרטן השד, שעבר סטגנציה מאז הכנסת הטקסאנים, שגם עליה יש ביקורת, אבל היא יעילה ללא ספק לגבי חלק מהאנשים.

משה ענבר: אז גם כתבתי, למשרד הבריאות נדמה לי, שיש משפט בתורה שישראל צריכה להיות אור לגויים.

משה ענבר: העובדה שזה לא רשום, מהווה מכשול, אבל לא יקרה שום דבר, אם ישראל פעם אחת תהיה אור לגויים ותכניס את זה ראשונה, כי בסופו של דבר היא תכניס את זה.

משה ענבר: גם אמרתי את זה בטלוויזיה.

משה ענבר: החולה הכי יקר באונקולוגיה זה החולה שהולך למות.

משה ענבר: השלושה, ארבעה חודשים האחרונים בחייו של חולה אונקולוגיה עולים למערכת אין ספור כסף.

משה ענבר: את הכסף הזה אנחנו הולכים לחסוך, אני מקווה, בחצי מהחולות.

משה ענבר: אם המספרים האלה של 50% ירידה בתמותה נכונים, אנחנו חוסכים ב-50% מהחולות.

משה ענבר: החיסכון יהיה יותר גדול מההוצאה עכשיו.

נורית טולנאי: מישהו יכול לעשות כימותים?

משה ענבר: יש כלכלנים.

ברוך קליין: זה הגיוני.

משה ענבר: ונניח שלא יהיה מדובר ב-50% אלא ב-25%?

קריאה: זה סיכון יחסי.

משה ענבר: אני לא יודע כמה ההוצאה בסופו של דבר, אבל מה שנחסוך מאוחר יותר, נהיה צריכים להוציא עכשיו.

משה ענבר: קשה מאוד לעצור קדמה.

ברוך קליין: אי אפשר לעצור קדמה.

משה ענבר: אפשר הכול, אפשר בחקיקה.

קריאה: במשרד הבריאות ימצאו לך יופי של שיטות לעצור קדמה.

אסנת לוקסמבורג: אני מוחה על האמירה הזאת.

ברוך קליין: זה לא משרד הבריאות, זה משרד האוצר.

ענבל גבריאלי: לא פעם ולא פעמיים עמדתי מול משרד הבריאות עם כל הנתונים הכלכליים והמתמטיים והראיתי בכתב איך להכניס את אותו חידוש טכנולוגי מביא לחיסכון - - -

משה ענבר: אני באמת לא כלכלן, למרות שאני מחנך את הרופאים שלי שאפשר לחסוך כסף ברפואה.

משה ענבר: הרספטין בטיפול משלים בסרטן השד זה לא הנושא שבו אנחנו צריכים לחסוך כסף.

משה ענבר: אני חושב בזה מיציתי את הדברים.

ברוך קליין: מבחינה רפואית אין מה להוסיף, זה ברור מאליו שצריכים להכניס את זה עוד לפני הסל הבא, אלא כבר עכשיו, ובאמת כדאי שנהיה אור לגויים.

ברוך קליין: השאלה מה עושים מבחינת הכלכלה.

ברוך קליין: אני רואה שכל שנה אנחנו יושבים פה ומביאים את החולים כדי שיאמרו כמה שהם מסכנים.

ברוך קליין: אנחנו עוברים את הריטואל הזה כל הזמן.

ברוך קליין: השאלה היא האם הוועדה לקידום מעמד האישה יכולה למצוא איזושהי דרך שלא נצטרך לעבור את הריטואל הזה כל פעם, כי יש לי חדשות, במחלה דומה שיש לה טיפול של 5,000 דולר שנכשל, כבר נרשם במשרד הבריאות הטיפול שעולה 6,000 דולר.

ברוך קליין: חברות ההיי-טק הגדולות מכינות כבר את השלב הבא שההרספטין ייכשל, שעולה עוד יותר, והוא כנראה יעזור.

ברוך קליין: צריכים להיכנס לעידן חדש.

ברוך קליין: כבר נגמרו הטיפולים הכימותרפיים שעולים 1,000 שקל, כמו תרופה ללחץ דם על סך 500, 700 ו-1,000 שקלים.

ברוך קליין: אני חושב שהעידן הזה נגמר.

ברוך קליין: פה אנחנו מדברים על תרופות גנטיות שעולות 5,000 דולר, או כמו ההרספטין שעולה 120,000 או 150,000 שקל לשנה.

ברוך קליין: זה איום ונורא.

ברוך קליין: יש לי חדשות בשבילך, שנתיים יהיה יותר טוב משנה, ואחרי זה שלוש שנים יהיה יותר טוב משנתיים.

קריאה: אף אחד לא יודע.

ברוך קליין: עוד לא יודעים, אבל אי אפשר לעצור את הקדמה.

ברוך קליין: היום אנחנו מדברים על כך שתרופות גנטיות יהיו ביחד.

ענבל גבריאלי: דרך אגב, פרופסור ענבר אמר את זה מקודם.

ענבל גבריאלי: הוא אמר שיש לו תחושה שמעבר לשנה זה יהיה שנתיים, ומעבר לשנתיים שלוש שנים - - -

ברוך קליין: אנחנו עברנו את העידן של כימותרפיה, אנחנו בעידן של הביולוגיה, והתרופות הביולוגיות הרבה יותר יקרות.

ברוך קליין: אותו דבר יהיה גם במעי הגס.

ברוך קליין: עכשיו נעשים המחקרים על מחלה מוקדמת, ויכניסו את התרופה שלהם גם במחלה מוקדמת ונשב על זה עוד פעם.

ברוך קליין: גם נשים חולות בסרטן המעי הגס.

ברוך קליין: מה אני מציע?

ברוך קליין: אולי תקבעו איזה מנגנון עם משרד האוצר ועם משרד הבריאות, שכל חולה ישלם 10 שקלים לביטוח המשלים.

ברוך קליין: אני שומע שבהסתדרות יש איזה מיליארד שקל, שאני לא יודע מה עושים איתם, אבל אולי כל חולה ישלם כמה גרושים, כדי שנמנע את הביזיון הזה של אותה ילדה קרחת שאמרה "אתם רוצים שאני אמות".

ברוך קליין: כל פעם הריטואל חוזר, ובסל הבא נשב שוב.

ברוך קליין: העובדות הן ברורות, אי אפשר לעצור את הקידמה.

ברוך קליין: השאלה היא האם זה בלתי אפשרי שהחולה ישלם מכיסו חמישה שקלים, והביטוח המושלם ישלם את התרופות.

ברוך קליין: אם תעשי חשבון, תראי שכל המדינה תשלם.

ברוך קליין: אם 600 חולות צריכות את ההרספטין, אני חושב שעוד יישאר עודף לדברים אחרים.

ברוך קליין: אנחנו רואים פה שגם הגנטיקה לא נכנסה.

ברוך קליין: היום אנחנו יכולים בבדיקות גנטיות לקבוע לגבי איזה חולים אפשר לחסוך טיפולים, וזה לא בסל.

ברוך קליין: היום לאישה עם סרטן שד אפשר לעשות בדיקה גנטית, אם היא זקוקה לכימותרפיה או לא.

ברוך קליין: אם היא לא זקוקה, אנחנו נותנים לה בחינם כימותרפיה ומבזבזים הרבה מאוד כסף.

ברוך קליין: את הכסף הזה אפשר לחסוך.

בלה קאופמן: בעיקר רעילות.

ברוך קליין: יש דרכים לחסוך.

ברוך קליין: בעתיד הגנטיקה מתפתחת כך שנדע מי רגיש למה.

ברוך קליין: בכנס האחרון מצאו שיש גן לעייפות.

ברוך קליין: אם אישה אומרת לבעלה "אני עייפה", היא נולדה עייפה.

ברוך קליין: תארי לך שמתוך ה-600 נשים האלה שצריך לתת להן הרספטין, חצי לא יגיבו ותהיה בדיקה גנטית שתגלה את זה.

ברוך קליין: כמה כסף נוכל לחסוך אז.

ברוך קליין: לכן צריך להכניס גם את הבדיקות הגנטיות האלה, שעדיין אין לנו אותן על הרספטין, אבל יש לנו אותן על כימותרפיה בכלל.

ברוך קליין: אני חושב שזה הנושא, ולא הריטואל הקבוע שאנחנו מופיעים פה לגבי כל תרופה.

ענבל גבריאלי: אני לא מנסה לסכם את הפן המקצועי, אבל אתם אומרים שאין שום מנוס מלהכניס את התרופה הזאת לסל, זאת אומרת נכניס את זה לסל ואז גם נחסוך כסף, כי חולה שנוטה למות עולה הכי הרבה כסף.

ברוך קליין: כמו בקופת חולים, החולה בשנה האחרונה לחייו - ואני אומר לך את זה גם כרופא משפחה, כרופא פנימי - הקופה מוציאה עליו את רוב הכסף.

מירי זיו: אם חלילה תחזור המחלה אצל הנשים האלה בגלל שהן לא יקבלו את זה, הן במילא יקבלו הרספטין, רק שכבר אז יהיה המצב שלהן שונה.

ברוך קליין: אז העצם תהיה שבורה ויצטרכו להקרין ולתת בוני עצם וכל מיני תרופות.

נועה בן-ברוך: אני רוצה להאריך את מה שאמר פרופסור קליין.

נועה בן-ברוך: הרפואה משתנה.

נועה בן-ברוך: אנחנו בעידן מרתק ומרגש, ואני מקווה שאנחנו עוד נזכה לראות את הרפואה האמפירית הופכת לרפואה שהיא הרבה יותר מדויקת, רפואה אישית, רפואה שבעזרתה אתה יכול לתת טיפול ספציפי לחולה ספציפי, על סמך המאפיינים של הגידול שלו.

נועה בן-ברוך: זה לא שיש לי 100 אנשים שאצלם הגידול, על פניו, נראה אותו דבר, ולכן צריך לתת לאותם 100 את אותו טיפול.

נועה בן-ברוך: היום אנחנו יכולים לפלח ולהגיד "לאישה הזאת מגיע טיפול X ולאישה הזאת טיפול Y", למרות שעל פניו הגידול נראה אותו דבר.

נועה בן-ברוך: עובדים על הכלים האלה 30 שנה, ובשלוש, ארבע השנים האחרונות יש התפרצות הן של כלים אבחוניים והן של כל כלים טיפוליים, וזה קצה הקרחון.

נועה בן-ברוך: בעוד חמש שנים, יהיו לנו הרבה הרבה יותר כלים.

נועה בן-ברוך: אני מאוד מקווה, שזה יחסוך לנו לגמרי או יוריד באופן משמעותי את הטיפולים הכימיים הקרינתיים שהם הרבה יותר רעילים וגם פחות יעילים.

נועה בן-ברוך: צריך לזכור שהריפוי כיום של סרטן במרבית הטיפולים אפשרי, רק אם מגלים אותו מוקדם ומטפלים בו בצורה האופטימלית ביותר בשלב המוקדם, כי מלבד סרטנים בודדים, כאשר הם מגיעים לשלב גרורתי, אין ריפוי.

נועה בן-ברוך: יש בודדים.

נועה בן-ברוך: לאנס ארמסטרונג יוצא דופן בכך שהיה לו סרטן אשכים גרורתי לריאות ולמוח, והוא נרפא והגיע לטור דה פראנס.

נועה בן-ברוך: זה חריג.

נועה בן-ברוך: רוב האנשים שסובלים מסרטן גרורתי לא מתרפאים.

נועה בן-ברוך: מטופלים מאריכים את חייהם, אך לא מתרפאים.

נועה בן-ברוך: לכן, המקום שבו צריך להשקיע את מרב המאמצים, הן הטיפוליים, הן האבחנתיים וכן כל נושא אחר, הוא טיפול בסרטן מוקדם, סרטן שד מוקדם, סרטן מעי מוקדם וכיוצא בזה.

נועה בן-ברוך: סרטן שד מוקדם, הוא מוקדם רק על פניו, כי למרות שהגידול מתגלה בשלב שהכירורג אומר "ניקיתי הכול, הגידול קטן, אולי זו בלוטה אחת ובלי גרורות", יש גרורות מיקרוסקופיות בגוף, שלא ניתנות להדגמה בשום בדיקה שאנחנו יכולים לעשות היום.

נועה בן-ברוך: אנחנו לא יכולים לראות 100 תאים או 1,000 תאים.

נועה בן-ברוך: גידול של סנטימטר זה ביליון תאים.

נועה בן-ברוך: אין לנו יכולת לראות.

נועה בן-ברוך: לכן המטרה שלנו היא לטפל באותם תאים מיקרוסקופיים, כי אם אותם תאים יתפתחו לגרורות שכבר נצפות, החולה היא לא ברת ריפוי.

נועה בן-ברוך: הרספטין היא אחת התרופות הראשונות של קצה הקרחון הזה של תרופות ביולוגיות, שפועלת על אלמנט שהוא ייחודי לתא סרטן השד לעומת התאים האחרים, התאים התקינים.

נועה בן-ברוך: היא פועלת על נקודה שעושה את התא הזה ממאיר.

נועה בן-ברוך: היא פועלת על הסוויטש הממאירי.

נועה בן-ברוך: אם אנחנו נכבה את הסוויטש, התא הזה ירד מהממאירות שלו, בניגוד לטיפול הכימי שהוא כמו פצצת נפלם, את זורקת, התאים הממאירים שהם יותר רגישים מתים, הרבה פעמים הם יתאוששו מחדש, וגם התאים הבריאים נפגעים.

נועה בן-ברוך: הרספטין היא תרופה ייחודית.

נועה בן-ברוך: יש תרופות חדשות נוספות, שכיום אנחנו בודקים אותן, שעובדות בדיוק על אותו סוויטש.

נועה בן-ברוך: לכן אנחנו רואים את ההשפעה הכל כך דרמטית שלה.

נועה בן-ברוך: מה שראו בכינוס במאי זה דבר שלא נראה ב-30 שנה האחרונות.

נועה בן-ברוך: ההבדל בין קבוצת הביקורת לבין קבוצת הטיפול הוא כל כך דרמטי ובזמן כל כך קצר.

נועה בן-ברוך: אנחנו היינו בכינוס ארבעה חודשים קודם לכן, שבו אמרו "אולי ב-1997 יהיו תוצאות".

נועה בן-ברוך: תוך ארבעה חודשים היו תוצאות.

נועה בן-ברוך: זה מעיד על עוצמת העזרה של התרופה הזאת ועל עוצמת הצורך שלנו להכניס אותה לטיפול, כיוון שזה הצ'אנס של אותה חולה להירפא מסרטן שד.

נועה בן-ברוך: אתמול ישבתי מול חולה בת 32, שהיה לה סרטן שד בצד אחד והוא חזר לה עכשיו בשד השני.

נועה בן-ברוך: גם בגלל שהיא נשאית של מוטציה גנטית וגם בגלל הגיל הכל כך צעיר שלה, הסברתי לה את הצורך שלה בהרספטין.

נועה בן-ברוך: נולד לה תינוק לפני תשעה חודשים, והיא בונה בית.

נועה בן-ברוך: היא אמרה לי "הלכו החלונות והלכו הדלתות".

ברוך קליין: זאת הסיטואציה הכי קשה, לשבת מול החולה.

נועה בן אריה: היא שאלה אותי אם למכור את הבית, ואני אמרתי לה למכור את הבית.

נועה בן אריה: אם חולה עם סרטן מעי גס גרורתי ישאל אם למכור את הבית שלו ולקנות ארביטוקס, אני אגיד לו לא למכור את הבית, כי זה לא ירפא אותו.

נועה בן אריה: אבל אם חולה עם סרטן שד מוקדם שצריכה הרספטין תשאל אם למכור את הבית, אני אגיד לה למכור את הבית, כי זה יירפא אותה.

נועה בן אריה: כשאני צריכה להגיד לאישה בת 32 בתחילת חייה, עם תינוק בן תשעה חודשים וילדה בת 4, למכור את הבית, זה שובר לי את הלב.

ענבל גבריאלי: אבל את אומרת לה למכור את הבית לא בגלל הגיל הצעיר.

נועה בן אריה: בגלל שזה הסיכוי שלה להירפא.

ברוך קליין: אבל זה הכי קשה, החולים יושבים מולך ובוכים.

נועה בן-ברוך: בנוסף, אני רוצה לחזק את דבריו של פרופסור קליין.

נועה בן-ברוך: יש לנו היום דרך לבדוק, מי צריך טיפול כימי.

נועה בן-ברוך: אנחנו נותנים המון טיפול כימי מיותר.

נועה בן-ברוך: אני אתן לך דוגמה.

נועה בן-ברוך: יש 100 נשים.

נועה בן-ברוך: הסיכוי שהסרטן יחזור רלוונטי לגבי 30 מהן.

נועה בן-ברוך: הטיפול הכימי יוריד את זה ל-15.

נועה בן-ברוך: כל ה-100 נשים יקבלו טיפול כימי.

נועה בן-ברוך: 70 שלא צריכות, מקבלות טיפול כימי חינם, לגבי 15 זה לא עוזר ולגבי 15 זה עוזר.

נועה בן-ברוך: יש לנו היום שיטות לפלח ולהגיד למי זה יעזור ולמי זה לא יעזור.

ענבל גבריאלי: האם יש שיטות שמשתמשים בהן?

נועה בן אריה: יש טכנולוגיות קיימות של אפיון מולקולרי פרטני של הגידול שיכול לומר "לזו צריך ולזו לא צריך", למרות שעל פניו הגידול נראה בדיוק אותו דבר, וזה גם לא בסל.

נועה בן אריה: זה בדוק וזה פורסם, וזה גם לא בסל.

נועה בן אריה: זה יחסוך המון כסף.

ברוך קליין: אלפי דולרים.

נועה בן-ברוך: זה יחסוך המון רעילות.

נועה בן-ברוך: בעיקרון, זה יחסוך טיפול רעיל בעייתי מיותר להמון חולות.

נועה בן-ברוך: אנחנו משקיעים את הסכום עכשיו, ואנחנו נביא המון תועלת.

נועה בן-ברוך: בנוסף, יש גם תרופות נוספות.

נועה בן-ברוך: אומנם ההרספטיין בראש סדר העדיפות.

בלה קאופמן: אני חושבת שכולם עכשיו שולטים במה שקשור בהרספטין, HER2 ובאחוזים שזה מפחית, וזה באמת דרמטי בצורה יוצאת דופן.

בלה קאופמן: אני מרגישה כרופאה שאנחנו מופקרים מול החולים.

בלה קאופמן: שולחים אותנו לחזית.

בלה קאופמן: אנחנו מצווים על-פי חוק זכויות החולה להציע לחולה את הטיפול הכי טוב שקיים.

בלה קאופמן: אין שום ספק שזה הטיפול הכי טוב בחולה עם ביטוי יתר של HER2.

בלה קאופמן: אנחנו צריכים לשבת מולה ולהגיד לה, שיש טיפול נהדר שיכול בסיכוי של 50% כרגע - ואולי יותר בעתיד - להציל את חייה, אבל פרט פעוט, הוא לא בסל, ולכן היא צריכה לשלם 150,000 שקלים.

בלה קאופמן: לפעמים אתה לא יודע את נפשך.

בלה קאופמן: אני חושבת שהסיפורים האישיים הם הדבר החשוב ביותר.

בלה קאופמן: יש כרגע בטיפולים אם ובת, אישה בשנות ה-50 ובתה בת 23 שאובחנו עכשיו עם סרטן שד מוקדם עם ביטוי יתר של HER2.

בלה קאופמן: יושב הבעל והאבא, ישראלי ממוצע מורה בישראל.

בלה קאופמן: הוא יושב ואני יושבת אתו ושנינו מורטים את השיער, ושואלים מה לעשות.

בלה קאופמן: אני התחייבתי ונשבעתי לעצמי, שלאימא ולבת האלה אני אשיג מימון, כי זה לא ייתכן שקיימת תרופה ושאנחנו יודעים שיש משהו שיכול לעזור, ולא מסוגלים להשפיע.

בלה קאופמן: כמו שאמר פרופסור ענבר, אין שום ספק שזה ייכנס לסל הבריאות, זה רק עניין של זמן.

בלה קאופמן: המדובר הוא על התקופה הזאת של מספר חודשים מצומצם לדעתי, שבו יש נשים שנופלות בתפר.

בלה קאופמן: להן צריך למצוא פתרון יצירתי.

בלה קאופמן: ישראלים הם יצירתיים.

בלה קאופמן: לא יכול להיות שלא יימצא לזה פתרון, פשוט לא יכול להיות, זה אבסורד.

בלה קאופמן: אנחנו חייבים לעזור לנשים האלה.

בלה קאופמן: כמובן שאני מחזקת ותומכת בכל מה שאמרו עמיתיי קודם, שהרפואה בסופו של דבר תהיה תפורה על פי הפרופיל הגנטי שלנו.

בלה קאופמן: זה לא רק כסף.

בלה קאופמן: אם אנחנו חוסכים טיפול כימותרפי, ההסתכלות הגלובלית אף אחד לא מעניינת, לא את קופות החולים ואולי לא את משרד הבריאות, כמה ימי עבודה אבודים יכולים להיחסך, עלות של פיאה ועוד כל מיני תופעות "נלוות" לטיפולים הכימותרפיים.

בלה קאופמן: אי אפשר לעצור את הקידמה, אבל אנחנו חייבים למצוא פתרון נקודתי יצירתי לבעייה הזאת של ההרספטין, עד שהוא ייכנס לסל הבריאות.

אביבה שצברג: בוקר טוב, שמי אביבה, חולת סרטן שד ממרץ האחרון, אימא לארבעה בנים, בן 13, בן 10, בן ארבע ותינוק בן תשעה חודשים.

אביבה שצברג: יומיים אחרי שחזרתי לעבודה מחופשת לידה קיבלתי את הבשורה.

אביבה שצברג: היה לי גידול מאוד גדול עם הרבה מאוד בלוטות מעורבות.

אביבה שצברג: אני נושאת את הגן, ואני מה שנקרא אישה בסיכון גבוה.

אביבה שצברג: אין ספק שאני שומעת ומבינה שהרופאים תומכים ורוצים לעזור.

אביבה שצברג: כל מה שיש לי להגיד זה שאני חייבת את התרופה הזאת.

אביבה שצברג: אני מייצגת כאן הרבה נשים.

אביבה שצברג: אני רוצה לחיות, ואני רוצה לחיות את חיי טוב.

אביבה שצברג: אני מרגישה שהייתי אזרחית טובה עד כה.

אביבה שצברג: תרמתי מעצמי הרבה למדינה, הייתי קצינה בצבא, תרמתי שנת שירות שלישית לפני הצבא, עבדתי בהוראה מתוך שליחות.

אביבה שצברג: אני חושבת שמגיע לי שהמדינה תטפל בי עכשיו ותיתן לי את חיי.

אביבה שצברג: אין לי מילים יותר חזקות לתאר את המצב.

אביבה שצברג: אני חוגגת השנה בר-מצווה לבני הבכור, ואני רוצה לא רק לחגוג בר-מצווה לבני הקטן, אלא אני רוצה ללוות אותו גם לחופה.

אביבה שצברג: אני חושבת שזה מגיע לי, מגיע לנו, לכל החולות.

אביבה שצברג: אין לנו מושג איך נשיג 180,000 שקל בשנה הקרובה.

אביבה שצברג: בימים אלה אני מסיימת טיפול בהקרנות, אחרי טיפול כימותרפי מאוד אגרסיבי.

אביבה שצברג: אני עובדת היום כמעט משרה מלאה בהוראה ובעוד מספר דברים, ואני רוצה להמשיך לעשות את זה.

אביבה שצברג: אני אומרת את הדברים במילים הכי ישירות והכי בוטות.

אביבה שצברג: מאיפה נשיג את הכסף?

משה ענבר: לא היית בוטה בכלל.

אביבה שצברג: אני משדרת לבנים שלי ולסביבה הקרובה שלנו ש"אימא נלחמת והיא תצא מזה".

אביבה שצברג: כשאנחנו סיפרנו לילדים שאימא עוברת ניתוח לכריתת שד, בני בן ה-10 אמר "את כמו האמזונות", כי האמזונות היו כורתות שד כדי להטיב לירות בחץ וקשת.

אביבה שצברג: ההקשר שלו היה שאימא היא כמו האמזונה, כי אימא היא לוחמת.

אביבה שצברג: ואנחנו נילחם.

אביבה שצברג: אנחנו נלחמים כל הזמן.

אביבה שצברג: אני מוכנה להיחשפות הזאת ולמאבק הזה בשם נשים אחרות, כי זאת לא רק המלחמה האישית שלי כאן.

אביבה שצברג: זאת בפירוש מלחמה ומאבק כמו האמזונות.

אביבה שצברג: אני לא צריכה לירות, אבל אני יורה לכל הכיוונים, ואני אלחם.

אביבה שצברג: אני אקבל את התרופה הזאת, אבל אני מוכנה להילחם את המלחמה הנדרשת, על מנת לעזור לכל הנשים האלה.

אביבה שצברג: אני פונה לכולם, אני לא יודעת אפילו על מי להסתכל, אבל ברור שהתרופה הזאת תציל את חיינו.

ברוך קליין: את צריכה להסתכל בעיניו של מי שאיננו פה, משרד האוצר.

ענבל גבריאלי: לא היה להם אומץ להגיע.

אסנת לוקסמבורג: שמי אסנת לוקסמבורג.

אסנת לוקסמבורג: אני רופאה ועובדת במשרד הבריאות.

אסנת לוקסמבורג: קודם כל רציתי להגיד, שאנחנו ראשונים לברך על כל החידושים הטכנולוגיים הרפואיים.

אסנת לוקסמבורג: כמו שאמרתי, אני רופאה, ואתנו עובדים בצוות אנשים שהם מתחום הסיעוד ומתחומים אחרים.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו מודעים לחשיבות של הדברים, ואנחנו מברכים עליהם.

אסנת לוקסמבורג: בראש ובראשונה כשמגיעות תוצאות מרשימות או עדויות לטכנולוגיות חדשות מרשימות, אנחנו מברכים על כך ומנסים לטכס עצה איך ממשיכים הלאה מהנקודה הזאת.

אסנת לוקסמבורג: קודם כל רציתי להבהיר שאנחנו לא מעכבים ואנחנו לא נגד חידושים טכנולוגיים, אלא ההפך הוא הנכון.

אסנת לוקסמבורג: התרופה הרספטין כלולה בסל משנת 2000, כאשר היינו בין המדינות הראשונות, אם לא הראשונה, שהכניסו אותה לסל.

אסנת לוקסמבורג: בשנת 1999 הובאה התרופה לידיעתנו.

אסנת לוקסמבורג: היא לא נכנסה לסל השירותים, היא נכנסה בשנת 2000.

משה ענבר: קודם היו ארצות הברית ושוויץ.

קריאה: כשהאונקולוגים דירגו אותה במקום ראשון.

אסנת לוקסמבורג: היא תרופה שהידע לגביה נצבר לאורך השנים.

אסנת לוקסמבורג: בהתחלה היא התחילה כקו טיפול מסוים.

אסנת לוקסמבורג: לאורך השנים הסתבר שהיא מתאימה לקו טיפול ראשון.

אסנת לוקסמבורג: רק בשנה האחרונה היא הוכללה כקו טיפול ראשון בסל, ולשמחתנו מצטברות עוד ועוד עדויות לגביה - כמו גם לגבי תרופות אחרות - לגבי התועלת שהיא יכולה להביא לחולים.

אסנת לוקסמבורג: כמו שאמרו פה המומחים, מדובר בתוצאות שהן תוצאות מאוד ראשוניות.

אסנת לוקסמבורג: אלה תוצאות מרשימות שנראות מבטיחות.

אסנת לוקסמבורג: הנתונים לגביהם הם ראשונים, ואנחנו נמצאים עם יד על הדופק ועוקבים אחריהם.

אסנת לוקסמבורג: יצרנו גם קשר עם ה-NCI והגורמים האחרים שמימנו חלק מהמחקרים האלה.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו נמצאים במעקב לגבי המשמעויות.

ענבל גבריאלי: אמרת שאתם נמצאים במעקב.

אסנת לוקסמבורג: כמו שכולם אמרו פה, הפרסומים נבעו מסימפוזיון זה או אחר, מנתונים ששוחררו כהצהרה של ה-NCI ושל גורמים אחרים.

בלה קאופמן: אבל זה התקבל לפרסום.

אסנת לוקסמבורג: אני לא אמרתי שלא.

ברוך קליין: אסנת, זה תירוץ קלוש.

ברוך קליין: תמיד אתם אומרים "יש מאמר אחד".

ברוך קליין: זה מעצבן שאתם אומרים את זה.

ברוך קליין: התוצאות לא ישתנו על 9,000 חולים.

קריאה: את חושבת שהגברת יכולה לחכות עד שהעורך של העיתון יפרסם את זה כמאמר?

משה ענבר: המאמר התקבל לפרסום.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו עם היד על הדופק, כי אנחנו רוצים להבין את כל המשמעות הרפואיות והמשמעויות האחרות שכרוכות בזה, לדוגמה: בשינוי בפרוטוקולים לשנה או יותר המשמעות היא בעשרות מיליוני שקלים בנושא סל השירותים.

אסנת לוקסמבורג: כמו שאמרת, כסף זה לא דבר שרוצים לדבר עליו בחברה רפואית והממצאים הרפואיים הם הממצאים החשובים ביותר, אבל אנחנו צריכים גם להבין את המשמעויות הלאומיות שלנו, כאשר אנחנו מכניסים דבר לסל או לא.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו עושים את זה בצורה הכי אחראית והכי ברורה שיכולה להיות מבחינתנו.

אסנת לוקסמבורג: אני רוצה לגעת במה שהתחילה להגיד דוקטור נועה בן-ברוך.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו באמת נמצאים בעידן טכנולוגי מדהים, אבל המשמעויות שלו גם מדהימות למדינת ישראל.

אסנת לוקסמבורג: השר דני נווה נתן פוש מאוד גדול בשנה שעברה עם 350 מיליוני שקלים, והשנה אנחנו מקווים לאיזשהו תקציב, אבל אם לא יהיה סל שיהיה מעודכן כל שנה בהיקפים האמורים, אנחנו נמצא את עצמנו - שנה שעברה מצאנו את עצמנו עם אבסטין, השנה הזאת אנחנו מוצאים את עצמנו עם הרספטין ותרופות אחרות, אני לא רוצה לציין דווקא תרופה זו או אחרת - בסיטואציות שהאזרח נדרש לממן מכיסו היקפי עלויות מאוד מאוד גבוהים.

ענבל גבריאלי: מה באשר לדברים שאמרה דוקטור בן-ברוך לגבי האפיון המולקולרי של גידולי שד מוקדמים?

ענבל גבריאלי: הבנתי שזה גם נכון לגבי סוגי סרטן אחרים.

בלה קאופמן: לא, רק לסרטן השד.

ענבל גבריאלי: אם אנחנו יכולים לזהות מראש מה מתאים למי, או לפחות מה לא מתאים לחולה מסוים, למה אנחנו לא משתמשים בזה?

ענבל גבריאלי: אני מקווה שברור גם לך וגם לכולם, שבלי שניכנס לפרטים, הרפואיים או הכלכליים מתמטיים, יהיה פה חיסכון בגדול.

אסנת לוקסמבורג: אני לא רוצה להתחייב על אמירה זו או אחרת לפני שנסיים את הבדיקה שלנו, אבל קודם כל זאת טכנולוגיה שבפירוש נמצאת על הפרק עם המשמעויות שלה.

אסנת לוקסמבורג: במקום שנוכל להתחשב בקידומים האבחוניים האלה, אנחנו עושים את זה.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו עושים את זה, ואנחנו גם נמשיך ונעשה את זה.

אסנת לוקסמבורג: השילוב בתחום האונקולוגיה יתמקד, כנראה, באפיון מולקולרי ובחינת שינוי פרוטוקולים טיפוליים לפי אותה חולה.

אסנת לוקסמבורג: אני רוצה שיהיה ברור, שאנחנו חייבים לפתור גם את הבעיה העקרונית, אחרת היום נדבר על הסוגייה של ההרספטין ומחר על משהו אחר.

אסנת לוקסמבורג: לגבי סרטן השד בלבד, לשמחתנו, בשנה שעברה נכנסו חלק מהתרופות.

אסנת לוקסמבורג: אני מזכירה שבשנה שעברה מה שהיה בעדיפות הגבוהה ביותר בקרב המומחים היה הנושא של הרימידקס, הפמארה וההרספטין שנכנס כקו טיפול ראשון.

אסנת לוקסמבורג: יש טכנולוגיות אחרות.

אסנת לוקסמבורג: רק השנה יש לנו עוד שבע תרופות אחרות, שמועמדות לסרטן השד בלבד.

אסנת לוקסמבורג: אני לא אומרת שזאת יותר חשובה או אחרת פחות חשובה, כי לשם כך יש ועדה ציבורית ומומחים שאנחנו מתייעצים איתם, אבל יש לנו תרופות, כמו: פמארה, טקסוטר, דוקסיל ותרופות אחרות שנותנות מענה לתתי קבוצות אחרות, ואלה נותנות מענה אך ורק בסרטן השד.

אסנת לוקסמבורג: נכון שאנחנו פה בדיון על נושא סרטן השד.

ענבל גבריאלי: ובחדר הוועדה לקידום מעמד האישה.

אסנת לוקסמבורג: אבל התפקיד שלי הוא להציג את התמונה המלאה.

מידד גיסין: גברים גם סובלים מסרטן השד.

ענבל גבריאלי: בדיוק כמו שישבו הרופאים המכובדים באותו כנס ופערו עיניים ודמעות נקוו בעיניהם ובדיוק כמו ששמענו את הבקשה, המאוד מאוד פשוטה בעיניי ומאוד לגיטימית ובסיסית של אביבה שמבקשת חיים, אני לחלוטין לא מזלזלת בתרופות אחרות ובמחלות אחרות שסובלים מהם גברים.

ענבל גבריאלי: היום אני מדברת על זה.

ענבל גבריאלי: היום אני מדברת על היכולת שלנו, בסכום כסף מסוים, להציל נשים שלוקות בסרטן השד.

אסנת לוקסמבורג: לסיום, אני רוצה להזכיר שבג"צ דן בסוגייה של תרופות אונקולוגיות אחרות, ועדיין לא אמר את דברו.

אסנת לוקסמבורג: יכול מאוד להיות שאמירתו תשפיע על כל התכנון הלאומי שלנו.

אסנת לוקסמבורג: אני לא יודעת, אבל נכון לרגע זה, לפתחו עומדת שורה של תביעות על תרופות אונקולוגיות ואחרות.

ענבל גבריאלי: אני מסכימה אתך לגבי עדכון אוטומטי.

ענבל גבריאלי: אמרנו שאי אפשר לעצור את הקידמה ושבסופו של דבר התרופות יתאימו עצמן לקוד ולהרכב הגנטי.

ענבל גבריאלי: ברור לנו שהתחילה תנופה לפני זמן מה, והיא תלך ותימשך, ולכן צריך להיות עדכון אוטומטי.

ענבל גבריאלי: השאלה היא מה אנחנו עושים בינתיים, ולא רק עד שנדאג לעדכון אוטומטי, שלדעתי - ואני אומרת את זה בצער רב, כי יש לי אצבע אחת ולא 120 – ייקח עוד הרבה זמן עד שיבינו את חשיבותו במשרד האוצר ובממשלה בכלל, כי אני לא רוצה להרים כרגע אצבעות מאשימות כלפי משרד הבריאות, משרד האוצר או כלפי כל משרד אחר.

ענבל גבריאלי: משה ענבר: 2% מאיזה סכום בסיסי?

מידד גיסין: מתקציב הבריאות.

משה ענבר: 2% מ-22 מיליארד שקל?

קריאה: השנה זה יהיה 24 מיליארד.

משה ענבר: 2% מתוך 24 מיליארד?

משה ענבר: זה לא יכול להיות.

קריאה: זה יכול להיות, זה 240 מיליון שקל.

ענבל גבריאלי: פרופסור ענבר, כל שנה התקציב הזה אמור לגדול באותם 2%.

משה ענבר: 2% יכסו את זה באופן מוחלט.

ענבל גבריאלי: כולנו נהיה מאושרים, אם זה יקרה.

ענבל גבריאלי: אני חושבת שבשלב ראשון, אפילו אם יהיה 1%.

ענבל גבריאלי: השאלה היא מה אנחנו עושים בינתיים.

ענבל גבריאלי: אם הבנתי את דבריך נכון, אנחנו ממשיכים לעקוב, אולי נחכה שמישהו יאשר את זה, אולי קנדה, אולי ארצות-הברית, ואז אנחנו נאשר את זה.

קריאה: ארצות-הברית אוטוטו מאשרת את זה.

ענבל גבריאלי: למרות שאני לא רופאה ואני לא באה מתחום הרפואה, אני מבינה לחלוטין את מה שאת אומרת.

ענבל גבריאלי: אני מבינה לחלוטין, שיכול להיות שוועדת הסל שיושבת והמומחים אומרים שזה עוד לא בטוח, ולכן הם חוששים לבזבז כספים.

ענבל גבריאלי: אני לא יודעת אם את היית בכנס, אבל שמענו כאן כמה עדויות, והן די חד משמעיות.

ענבל גבריאלי: אנחנו לא יכולים להפסיד, משום שאותן נשים שהיום לא מקבלות את התרופה, ייתכן שיגיעו – אני אפילו לא אומרת חלילה, כי יתכן שיגיעו, השאלה היא רק כמה ואיזה.

ענבל גבריאלי: למה אנחנו לא יכולים לטפל בנשים שבתפר עד הוועדה?

נורית טולנאי: נכון לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, החוק עבר.

רותי לאופר: מאיפה?

נועה בן אריה: 20 דקות של התנתקות.

ענבל גבריאלי: לי לא אכפת, יש מאיפה.

ענבל גבריאלי: תמיד יש מאיפה.

ענבל גבריאלי: אני יכולה במאמר מוסגר לספר, שאתמול ישבתי אצל ראש הממשלה.

ענבל גבריאלי: סליחה שאני מתנתקת, אבל אני חייבת לענות על השאלה מאיפה.

ענבל גבריאלי: הייתי בבאר שבע בבית חם שמטפל בנערות במצוקה, לשם מגיעות אותן נערות במקום להסתובב ברחובות ולרדת לפשע, לזנות ולסמים.

ענבל גבריאלי: כל בית חי על תקציב של 20,000 שקלים לשנה.

ענבל גבריאלי: ישבתי אצל ראש הממשלה בשיחה אחרת לגמרי, נתתי לו את המכתב שדלית ואני כתבנו, והכסף נמצא באורח פלא.

ענבל גבריאלי: הוא לא היה לפני כן במשרד הרווחה.

מידד גיסין: ראש הממשלה גם מצא את הכסף לאבסטין.

מידד גיסין: אין דבר כזה שאין כסף.

ענבל גבריאלי: רותי, כשאת שואלת אותי מאיפה יבוא הכסף ואני אומרת לך שלא אכפת, זה לא שבאמת לא אכפת לי, כי אני לא רוצה שייקחו מתרופה אחרת.

ענבל גבריאלי: כשאני אומרת שלא אכפת לי, פירוש הדבר שאני יודעת שהוא נמצא ובמאמץ קל יכולים להשיג אותו.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו פועלים במסגרת חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

אסנת לוקסמבורג: חוק ביטוח בריאות ממלכתי קבע, שכדי להוסיף משהו לסל, אנחנו צריכים להצביע על המקור המימוני.

אסנת לוקסמבורג: פעם בשנה במסגרת דיוני התקציב של ממשלת ישראל, אנחנו מקבלים או לא מקבלים איזושהי תוספת.

אסנת לוקסמבורג: במסגרת התוספת הזאת שנכנסת כל אחד בינואר לשנה קלנדרית אחרת, אנחנו יכולים להוסיף או לא להוסיף דברים לתוך הסל.

אסנת לוקסמבורג: אין לנו איזושהי קרן סודית למקרים חריגים.

אסנת לוקסמבורג: אין לנו איזשהו תקצוב ביניים שאפשר לתת.

אסנת לוקסמבורג: נכון לרגע זה, אנחנו דנים בזה במשרד.

אסנת לוקסמבורג: אני גם אעלה את זה הלאה לגורמים שממונים עליי, שזה מנכ"ל משרד הבריאות ושר הבריאות, אבל אנחנו נמצאים כרגע על המסלול של עדכון סל רגיל.

אסנת לוקסמבורג: זה המסלול.

ברוך קליין: אין זמן לחכות.

אסנת לוקסמבורג: עדכון הסל הרגיל אומר, שבעוד כחודש ימים מתחילה ועדת הסל.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו נקבל תוך חודש איזושהי הבהרה מה גובה התקציב, ונתחיל לכנס את ועדת הסל.

אילן רון: אסנת, מה המענה שאני כרופא עונה לגברת הזאת, שגומרת מחר את הטיפולים?

אילן רון: היא ב-high risk, היא דיברה פה בצורה הכי משכנעת.

אילן רון: כרופא מטפל, הייתי מצומרר ממה ששמעתי.

אילן רון: מה אני עונה לה? "את הולכת הביתה, ואת לא תקבלי את הטיפול"?

מידד גיסין: אין לך מענה.

אילן רון: את יודעת טוב כמונו, שבתוך סל הבריאות מתוקצבות תרופות, שלא צריכות להיות שם ושלא בשימוש.

אילן רון: העודפים קיימים.

אילן רון: עוד לא ישבה ועדה אחת על סל התרופות ובדקה איזה תרופות להוציא מסל התרופות, אבל העודפים קיימים.

אסנת לוקסמבורג: לא נכון - - -

נורית טולנאי: אולי יושבת ועדה, אבל לא מוציאים.

ענבל גבריאלי: מוציאים.

אסנת לוקסמבורג: היתה ועדה, וזה ממש לא נכון.

מידד גיסין: מה שאפשר להוציא, אי אפשר לכמת בכסף כי זה לא שווה.

ענבל גבריאלי: בשנה שעברה הייתי מעורבת בנושא של האבסטין, כי ישבה לפניי אישה שלא מצאתי עבורה תשובה.

ענבל גבריאלי: פניתי לשר ולעוד כמה גורמים והייתי מעורבת בזה.

ענבל גבריאלי: למדתי קצת את הנושא של הסל, אבל מה שמוציאים הוא לא בשימוש - - -

אילן רון: לגבי דבריה של אסנת, צריך להבהיר לכולם שכל המחקרים האלה הם לא מחקרים של חברות.

אילן רון: אנחנו היום נמצאים בעידן של מחקרים ברמה של קבוצות מחקר בלתי תלויות.

ברוך קליין: למה?

ברוך קליין: ה-HERA הוא לא של חברה?

אילן רון: לא, הוא לא של חברה.

אילן רון: הוא במימון, אבל התוצאות הן תוצאות שרמת האמינות שלהן גבוהה ביותר.

ברוך קליין: על זה אני מסכים.

אילן רון: אלה לא תוצאות ראשוניות.

אילן רון: מי שמכיר מחקרים מניעתיים, צפוי שההבדל בין הקבוצות רק יגדל ולא יקטן.

אילן רון: לכן נפעמנו פה מהתוצאות, בגלל המיידיות של השוני בין שתי הקבוצות.

אסנת לוקסמבורג: אתה משכנע את המשוכנעים.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו מודעים לזה, אנחנו עוקבים אחרי זה, כדי לדעת את המידע המדויק ביותר.

אסנת לוקסמבורג: יצרנו קשר עם ה-NCI ועם גורמים אחרים כדי לקבל את מיטב המידע בהקשר הזה.

אסנת לוקסמבורג: נכון לרגע זה, אני לא רואה דרך אחרת.

אסנת לוקסמבורג: יכול להיות, שאם זה יעלה לגורמים אחרים, אולי תימצא הדרך, אבל נכון לרגע זה, הדרך שעומדת לפנינו היא הדרך של הסל, וזאת הדרך היחידה שכרגע אני רואה כמשהו שהוא פיזיבלי.

ברוך קליין: אין זמן.

ענבל גבריאלי: אני אשמע את מי שאולי יכול לפתור לנו את הבעיה, שלא במסגרת הסל, אלא באופן חריג.

ענבל גבריאלי: מי נמצא כאן ממשרד האוצר?

מירי זיו: הם לא באו.

ענבל גבריאלי: כשאמרתי שלא היה למשרד האוצר אומץ להגיע, מישהו הצביע כאן.

מידד גיסין: הם הצביעו כדי לקבל רשות דיבור.

דלית אזולאי: הם הודיעו שהם מגיעים.

משה ענבר: זה שמחקרים ממומנים בחלקם על-ידי חברות תרופות, זה לא גורע.

משה ענבר: אילולא חברות התרופות, לא היו מחקרים.

משה ענבר: גם אם זה ממומן, המחקרים היום הם שיתוף פעולה של האקדמיה עם מימון של חברות תרופות.

משה ענבר: אין מה לעשות, למדינות אין כסף לממן את זה.

אילן רון: ההדגשה היתה שאין בזה עניין מסחרי.

נורית טולנאי: כמו שיושבת ראש הוועדה ציינה בתחילת הישיבה, אנחנו הובלנו בזמנו את הכללת תרופת ההרספטין בסל הבריאות לחולות גרורתיות.

נורית טולנאי: גם שמעתי פה עכשיו וגם דיברתי לא מעט עם הרופאים שיושבים פה.

נורית טולנאי: אין בכלל ספק שכל רופא וכל אחד שמדבר פה גם מביא את הפן האישי שלו.

נורית טולנאי: למרות שמתקשרות אליי אישית לא מעט חולות - אני יכולה להגיד עשרות חולות - וגרוני נחנק, אין לי ספק שהרופאים נמצאים במצב עוד הרבה יותר קשה וגרוע.

נורית טולנאי: לכן אין פה בכלל ספק שזה מה שצריך להיות, וזה גם מה שקורה בסך הכל.

נורית טולנאי: אני שמעתי גם מרופאים מאזורים של פריפריה, שבכלל לא מיידעים נשים, למרות שדוקטור קאופמן אמרה דבר מאוד נכון, שהיא מחויבת על פי חוק זכויות החולה לעשות את זה.

נורית טולנאי: אבל יש רופאים אונקולוגיים, שיושבים באזורים של נשים עניות, והם לא מציעים את זה, כי הם יודעים שהם תוקעים את הנשים במצב כזה.

משה ענבר: תהיי בטוחה שלא מיידעים חולים.

נורית טולנאי: אני דיברתי עם רופאים, ואני יכולה להגיד שמות.

נורית טולנאי: עובדתית זה נכון.

משה ענבר: אם קריית מוצקין זאת פריפריה.

משה ענבר: ..

נורית טולנאי: לא, גם לא בפריפריה, אתה צודק מאוד.

נורית טולנאי: כמייצגת החולות, אין כזה דבר "אין כסף".

נורית טולנאי: אני מאוד מבינה את מה שאסנת לוקסמבורג אומרת.

נורית טולנאי: הכל בסדר, אסנת אתנו, יש מערכת, יש בירוקרטיה ויש נהלים.

נורית טולנאי: אין כרגע עניין של נהלים.

נורית טולנאי: מה שידוע, מה שמוכר, שמים בצד.

נורית טולנאי: עכשיו צריך ללכת בדרך אחרת.

נורית טולנאי: השאלה היא האם זה ייכנס לסל ומתי זה ייכנס לסל.

נורית טולנאי: נשים צריכות את זה עד שייכנס לסל.

ענבל גבריאלי: האם קרה פעם שלא מיציתם את התקציב?

נורית טולנאי: אין כזה דבר.

מידד גיסין: קרה פעם שקופות החולים לא ניצלו את מה שהן קיבלו, וזה סיפור אחר.

רותי לאופר: זאת סתם השמצה פרועה ולא נכונה.

מידד גיסין: אני מוכן להסביר את זה.

נורית טולנאי: נשים עכשיו קונות או לא קונות את זה, וכל פעם באות אליי ואומרות: מצאתי את ה-13,000 שקל, הסכימו לי בחברה, אני לא יודעת מה לעשות הלאה, האם להתחיל לקחת או לא.

נורית טולנאי: אין פה בכלל שאלה מה קורה בתקציב של סל הבריאות.

נורית טולנאי: רובנו יודעים שמאז שיש חוק בריאות ממלכתי, הסל לא מעודכן כפי שצוין, כי אם לא היינו מגיעים לפיגור כזה, מצבנו היה יותר טוב.

נורית טולנאי: הדברים האלה ידועים, וזאת לא השאלה כרגע.

נורית טולנאי: אנשי ציבור, אנשי פוליטיקה וגם ציבור החולות שאני מייצגת, צריכים ללכת על הקו שהמדינה הזאת תמצא כסף לחולות.

נורית טולנאי: מדובר על 70 מיליון שקל בשנה.

נורית טולנאי: אני לא יודעת כמה זמן ייקח עד שזה ייכנס לסל.

נורית טולנאי: כל הנימוקים הרפואיים הרבה יותר משכנעים.

נורית טולנאי: הרופאים צריכים לשבת מול החולות, ואני בעצמי מדברת בטלפון כל יום עם חולות.

נורית טולנאי: לכן אני אומרת שאנחנו הוצאנו היום מודעה ראשונה של נשות הציבור שקוראות לשר הבריאות.

נורית טולנאי: זה לא משנה כרגע מבחינתנו כארגון לוביסטי מאין יבוא הכסף.

נורית טולנאי: הכסף צריך להימצא.

נורית טולנאי: כמו שאמרה יושבת הראש, יש משרד אוצר ויש ממשלה.

נורית טולנאי: אמרה דוקטור בן-ברוך שהכסף נמצא במדינה ודיברה על 20 דקות של התנתקות.

נורית טולנאי: האנשים האלה, זכותם לחיות.

נורית טולנאי: בני משפחתם, זכותם שתהיה להם גם אימא וגם אישה.

ברוך קליין: חברת הכנסת ענבל גבריאלי תצטרך להיכנס לראש הממשלה עוד פעם.

נורית טולנאי: אני מכבדת כל אמירה מקצועית, אבל אנחנו והמדינה חייבים לממן את זה.

מירי זיו: גם אני כבר 23 שנה עוסקת בתחום.

מירי זיו: מכיוון שאנחנו מקיימים ישיבה לקראת חודש המודעות לסרטן השד, התחלנו אתמול ביום עיון לצעירות שבאו לשמוע ולהתעדכן.

מירי זיו: היום בזכות פרויקט הממוגרפיה הארצית שהאגודה למלחמה בסרטן יזמה, רוב הנשים מאובחנות בשלבים מוקדמים, אבל עדיין כמו שנאמר, גם שם וגם בקרב אלה שאובחנו מוקדם, יש כאלה שהסיכון שלהם מוגבר, כפי שהוסבר פה באריכות רבה.

מירי זיו: גברתי היושבת ראש, אני בטוחה שאת כבר יכולה לתת הרצאות על Her2Nu ועל כל הטיפול הביולוגי.

מירי זיו: נראה לי שאת כבר מעודכנת, בטח לא פחות מאתנו.

משה ענבר: הוא כבר בסל?

משה ענבר: גברת היושבת ראש, רק שתדעי שאפילו הבדיקה לא בסל.

אסנת לוקסמבורג: אני מחפשת עדיין את הסוד של כד השמן...

משה ענבר: זה לא בסל, אבל זה מבוצע.

מידד גיסין: אסנת, תמצאו לזה את הכסף.

מירי זיו: מישהו אמר שב-30 השנה האחרונות לא ראו הישג כזה.

משה ענבר: לא ראינו 30 שנה דבר כזה.

מירי זיו: זה מה שאני אומרת.

מירי זיו: לכן אני אומרת שאי אפשר לעמוד פה מנגד.

מירי זיו: לכן גם הצענו בזמנו באגודה למלחמה בסרטן קרן למימון ביניים לתרופות - שלא תהיה בכפילות, אלא תעמוד לרשות אותה ועדה – שיש לגביהן איזושהי פריצת דרך משמעותית, שלא מאפשרת לחכות.

ענבל גבריאלי: זה כמו לפצל להם את התקציב לשניים.

מירי זיו: בנוסף לתקציב, אבל לאותה ועדה, בלי לעקוף את אותה ועדה.

מירי זיו: אני מדברת על איזושהי קרן, שלמשל בזמנו - אבל אז נפתרה הבעיה, כאשר מנכ"ל מכבי, פרופסור שמר, הרים את הכפפה.

מירי זיו: גליבק היה פריצת דרך.

רותי לאופר: סליחה.

מירי זיו: זאת היית את?

מירי זיו: העובדה היא שזה נכנס, לפני שזה נידון בסל בקופת החולים, ואני בכלל בעד תחרות של קופות החולים לא רק על הילדים הבריאים והצעירים, אלא גם על מה הן נותנות יותר לחולים, כי לחולים יש חברים ובני משפחה וכדומה.

מירי זיו: לכן אנחנו הצענו קרן כזאת.

מירי זיו: שר הבריאות בזמנו, דהן, היה בעד.

מירי זיו: זה נושא מורכב, אני לא אומרת שלא.

הדסה גולדברג: מי מקור המימון של הקרן?

מירי זיו: אני לא רוצה עכשיו לפתח את זה, כי זה לא נושא הדיון, אבל אנחנו הצענו שמקור המימון של הקרן יהיה האוצר.

מירי זיו: כשאני אומרת "האוצר", אני לא מתכוונת מתוך תקציב האוצר.

מירי זיו: יש קרן עזבונות, שמממנת כל מיני דברים, שלעניות דעתי מאוד חשובים ולפעמים פחות, שלא לדבר על שיקולים קואליציוניים שפתאום כשיש הסכמים, מה שאנחנו מדברים עליו פה זה בכלל כסף קטן.

ענבל גבריאלי: ואז נותנים לאגודת השחמט.

מירי זיו: אני חושבת שבהחלט אפשר להקצות ממקור כזה, כמו גם מקופות החולים, שבסך הכל יש להן אינטרס להיענות לחולים שלהן.

מידד גיסין: הן הסכימו בזמנו לתת.

מירי זיו: כמו גם מחברות התרופות, לפי גודלן היחסי.

מירי זיו: אפשר לעשות קרן כזאת למימון בינתיים.

מירי זיו: אני רוצה להגיד בצער, שלמרות קצה הקרחון, לא כל שנה יש פריצות דרך כל כך גדולות, שמחייבות עכשיו בחודש זה מיידית לממן.

מירי זיו: יש פה טיימינג.

משה ענבר: יהיו פריצות דרך, את יודעת את זה.

מירי זיו: לא כאלה.

מירי זיו: העובדה היא שזה רעיון מורכב, אבל אני חושבת שהוא אפשרי.

מירי זיו: גברת היושבת ראש, אני רוצה להזכיר לך שהאוצר בחוק ההסדרים, באותו חוק עוקף כנסת, נתן מימון.

ענבל גבריאלי: זה לא חוק עוקף כנסת, אלא חוק מלגלג על הכנסת.

מירי זיו: בדיוק.

מירי זיו: בחוק ההסדרים ביטלו את המס המקביל שהיה צבוע כדי לעדכן את סל הבריאות.

מירי זיו: גיסין הוא יושב-ראש צב"י, ואני חברה שם.

מירי זיו: אנחנו התרענו בפני שר הבריאות דאז, והוא פשוט לא הבין על מה אנחנו מדברים.

מירי זיו: למרות שהוא היה דוקטור, הוא לא הבין על מה אנחנו מדברים.

מירי זיו: כל שנה זה קורע לי את הבטן.

מירי זיו: אני איבדתי בן ואח שחלו במחלת הסרטן.

מירי זיו: אני לא חושבת שאנשים צריכים להיחשף במצוקה שלהם באמצעי התקשורת.

מירי זיו: אנשים משלמים ממיטב כספם מסים למדינה הזאת ולקופות החולים, ולכן לא יכול להיות שכאשר יש הוכחות מדעיות מוצקות, אנשים יצטרכו לחזר על הפתחים, כי גם האדם הסביר שעובד כל חייו וחוסך, לא יכול לשלם 150,000 או 120,000 שקל לשנה.

קריאה: אם הוא רזה, זה 120,000 שקל.

רותי לאופר: מכל הקהל שיושב כאן, אני יושבת במקום הכי הכי קשה.

משה ענבר: במקום הכי הכי קשה יושב החולה, כל זמן שאנחנו בצד הנכון של השולחן.

רותי לאופר: אני יומיים בשבוע רואה חולות, בעיקר של סרטן השד.

רותי לאופר: אני צריכה להגיד להן גילוי נאות, אני יכולה להגיד להן את סעיף 13 לחוק זכויות החולה, שיש אפשרות נהדרת הרספטין ושאני נורא רוצה לתת להן אותה.

רותי לאופר: בשאר השבוע אני מנהלת תחום אונקולוגיה של מכבי.

מידד גיסין: ואת חותמת לו על הבקשה שלהן.

רותי לאופר: נכון, יש בעיה.

רותי לאופר: כשאני חזרתי מאותה הרצאה מרגשת - והיא היתה מאוד מרגשת וכולנו התרגשנו - דבר ראשון כתבתי מכתבים ב"תפוצת נאטו" גם למנכ"ל מכבי, שוקי שמר וגם למשרד הבריאות, שקרתה פה פריצת דרך ענקית ושצריך לראות מה אפשר לעשות.

רותי לאופר: אנחנו במכבי לפחות בדקנו לפניי ולפנים אם אלה עלויות שאנחנו איכשהו יכולים לספוג כדי לבוא לקראת החולים.

רותי לאופר: אין שום אפשרות לעשות את זה.

רותי לאופר: האונקולוגים כמצוותם וכחובתם מיידעים את החולים האלה, שמגיע להם הרספטין, אבל כל החולים האלה מתדפקים על הדלת של הקופות.

רותי לאופר: את אומרת "יש כסף".

רותי לאופר: אם יש כסף, תני לנו אותו, אנחנו מאוד רוצים לתת.

רותי לאופר: תחשבי מה עובר עליי כרפואה מטפלת בסרטן השד, שצריכה להגיד "אני צריכה תרופה לסרטן השד, את ההרספטין", ולמחרת בתור מנהלת אני צריכה להגיד לה "כל עוד המדינה לא תיתן לי כסף, אני לא יכולה לתת לך".

רותי לאופר: כמו שאת יודעת, חוק ביטוח בריאות ממלכתי זה החוק שעבר הכי הרבה שינויים מכל החוקים הקיימים במדינת ישראל בתקופה כל כך קצרה, והוא מחייב את קופות החולים להיות באיזון תקציבי.

רותי לאופר: אם היה מדובר על סכומים שאנחנו יכולים לבלוע, היינו בולעים.

רותי לאופר: גברתי היושבת ראש, את אומרת שיש כסף.

רותי לאופר: אז תנו לנו אותו כדי שניתן אותו לרופאים.

רותי לאופר: אסנת אומרת - וזה גם מה שאני אומרת בתור מנהלת תחום ומישהי שמייצגת ארגון בריאות - שאי אפשר להפסיק לטפל בכל שאר החולים שחייבים לתת להם מענה, וזאת בעיה.

מידד גיסין: לשם הגילוי הנאות, אני שורד של סרטן המעי הגס.

מידד גיסין: לפחות בנושא של סרטן, יש לי גם נגיעה אישית.

מידד גיסין: אני רוצה לדבר פה על שני דברים, שכבר הוזכרו פה ושם.

מידד גיסין: כמו אוסנת, אני רואה את התמונה הכללית, כי אנחנו מייצגים ארגוני חולים שונים.

מידד גיסין: יש שני דברים שצריכה לצאת לגביהם קריאה מהוועדה הזאת.

מידד גיסין: לא שאני חושב שמחר הקריאה הזאת תתממש, אבל אם כל הוועדות בכנסת וכל הגופים שנלחמים יקראו את הקריאה הזאת, אולי זה ישפיע על מישהו.

מידד גיסין: גברתי היושבת ראש, את דיברת קודם על הצעת חוק עם 51 חברי כנסת.

מידד גיסין: אם 51 חברי כנסת יעמדו על הבמה וילחצו על משרד האוצר, יהיה כסף.

מידד גיסין: אני כמוך, גברתי היושבת ראש, אומר שאין בעיה של כסף במדינת ישראל.

מידד גיסין: הבעיה היא סדר העדיפויות.

מידד גיסין: לצערנו, כל מערכת הבריאות, אני לא יודע אם היא בכלל ברשימת סדר העדיפויות, כי יכול להיות שהיא עוד לא נכנסה.

מידד גיסין: הבעיה העיקרית - היא לא יחידה, אבל היא העיקרית - היא קביעת מנגנון עדכון אוטומטי.

מידד גיסין: אפשר להתווכח עם האוצר על אחוז אחד או שניים.

מידד גיסין: כשהאוצר נתן, הוא נתן 1%.

מידד גיסין: שיתחיל עם אחוז אחד, אבל זה חייב להיות בבסיס התקציב.

מידד גיסין: לא יכול להיות שכל שנה נחזור על המראות שראינו באופן מיוחד השנה בתקשורת.

מידד גיסין: שמענו פה מספר דוגמאות, שלא יכולות לקרות במדינה מתוקנת כמו מדינת ישראל.

מידד גיסין: כאשר מכניסים תרופה לסל, חייבים להכניס גם את הבדיקה, לדוגמה אם זאת בדיקת כמות התרופה בדם.

מידד גיסין: יש שני מקרים בסל האחרון של תרופות שנכנסו, אבל הבדיקה שיש לערוך כדי לקבל את התרופה עדיין לא בסל.

מידד גיסין: לא יכול להיות שיכניסו את ההרספטין שמדברים עליו לסל, אבל את הבדיקה, אם זאת בדיקה גנטית או כל בדיקה אחרת, לא יכניסו לסל, כי אז אי אפשר יהיה לקבוע מי זכאי לתרופה הזאת או לא.

לאה סביצקי: אני חולת סרטן שד.

לאה סביצקי: לפי אורך השיער שלי, אתם מבינים שכבר עברו חודשים מאז סיימתי את הכימותרפיה, מה שאומר שאני מאמינה ברצון טוב של כל הנוכחים ושל המון אנשים אחרים.

לאה סביצקי: אני מאמינה שכאשר הרופאים מדברים על ההרספטין בצורה שהם מדברים, כאשר כותבים על ההרספטין בעולם בצורה שכותבים עליו, שבאמת הרספטין ייכנס לסל.

לאה סביצקי: כולנו בטוחים בזה.

לאה סביצקי: אני לא חושבת שיש בדיקות כלשהן שעוד צריכות להיעשות בשביל זה.

לאה סביצקי: אני לא ראיתי תמימות דעים כזאת בשום תחום, לא רק בתחום הרפואי, אלא בכלל.

לאה סביצקי: מעט מאוד בעולם קורה שיש משהו וכולם מסכימים לגביו, דהיינו ייכנס לסל.

לאה סביצקי: אבל לפי אורך השיער, אני לא יכולה לחכות עד אז.

לאה סביצקי: צריכים למצוא משהו, עד שתסתיים כל הפרוצדורה של כניסה לסל.

משה ענבר: מתי סיימת את הכימותרפיה?

לאה סביצקי: במרץ.

משה ענבר: ומי אומר ששישה חודשים אחר כך זה יעזור?

לאה סביצקי: לפיכך, אני כבר התחלתי את הטיפול.

לאה סביצקי: ברגע שהבנתי שאלה הימים שאני צריכה להתחיל, אמרתי שאני אתחיל.

לאה סביצקי: אין לי משפחה שיכולה לעזור לי, אבל יש לי חברים.

לאה סביצקי: אני חושבת שמאות חברים שלי דיברו בטלפונים וחיפשו מי יכול לתרום 200 שקלים ומי יכול לתרום 500 שקלים.

לאה סביצקי: החברים שלי אספו עבורי כסף לשניים, שלושה טיפולים ראשונים, מתוך תקווה שתוך שניים, שלושה טיפולים האלה בינתיים הפתרון יימצא.

לאה סביצקי: לא העליתי בדעתי שפתרון לא יימצא, אבל אני הבנתי שזה חייב לקחת כמה שבועות, אולי חודשיים, שלושה.

לאה סביצקי: אני גמרתי במרץ את הכימותרפיה, והפרסום היה באמצע מאי.

לאה סביצקי: היה לי ברור שחייבים לתת קצת זמן למערכת להתארגן, אבל לא תיארתי לעצמי שיגידו לי ב-2006.

לאה סביצקי: ההחלטה הזאת היא החלטה מאוד קשה, וכל אחת שהחליטה לעשות את זה, יודעת עד כמה היא קשה.

לאה סביצקי: אני עשיתי חשבון מהיר ש-180,000 שקל לשנה זה יותר מההכנסה השנתית של משפחה, דהיינו אין פה שום דרך להשיג את הסכום.

לאה סביצקי: מצד שני אמרתי שנעזוב את האמוציות, יש לי 13 שנה עד הפנסיה, ואם אני אמות בעוד שנתיים, מצב משפחתי יהיה יותר גרוע.

לאה סביצקי: יש לי ילדה בת 15, אני חייבת לפחות להביא אותה לבגרותה, כי אם אני תוך שנתיים מתה, מצבה יותר גרוע, דהיינו זה מה שצריך לעשות.

לאה סביצקי: אבל כמעט אף אחת מכל הנשים שאיתן שדיברתי - וכבר דיברתי עם מספר נשים - לא ערוכה לשאת את למשך שנה.

לאה סביצקי: יש מעט מאוד אנשים במדינתנו שיש להם סכומים כאלה, ואני לא מדברת על אנשים שהם מראש במצב קשה, אלא על אנשים שהם במצב ממוצע, עובדים, מרוויחים ומקיימים את המשפחות שלהם.

לאה סביצקי: אין להם סכומים כאלה, לאף אחד אין.

לאה סביצקי: רק אנשים ממש עשירים יכולים ללכת לבנק ולשים 180,000 שקל.

מירי זיו: אפילו בביטוח פרטי יש רק חברת ביטוח אחת שמאשרת את זה, שהיא הפניקס.

קריאה: גם מגדל.

מירי זיו: החברות האחרות מתיישרות, אבל זה לא הפתרון, כי לא כל אחד יכול להרשות לעצמו.

נועה בן-ברוך: כל אחד צריך, זה 50 שקלים לחודש.

ברוך קליין: כולם דיברו על הישיבה המפורסמת ההיא במאי, שכולנו התרגשנו ממנה.

ברוך קליין: אולי כדאי לצטט את המשפט שאמר יושב-ראש הישיבה.

ברוך קליין: הוא אמר "הביולוגיה דיברה, ועלינו להקשיב".

ברוך קליין: זה משפט המחץ, עידן חדש נכנס.

נועה בן-ברוך: וזה נכון לגבי האונקולוגיה בפרט וכל הרפואה בכלל, כי הביולוגיה מדברת בכל הרפואה.

נועה בן-ברוך: ככל שנבין את זה יותר מוקדם וניערך לזה, כך אנחנו נטפל יותר טוב.

נורית טולנאי: האוצר צריך להבין את זה.

ברוך קליין: הישיבה הבאה תהיה על "אוקסלי פלטין" ושוב יהיה ריטואל.

נועה בן אריה: "אוקסלי פלטין" זה לא ביולוגיה.

ברוך קליין: אבל זאת תרופה מצילת חיים.

רותי לאופר: את לא יכולה להתעלם מזה שגם טקסוטר - - -

יעל לשם: שמי יעל לשם.

יעל לשם: יש לי כמה כובעים בהקשר לישיבה הזאת.

יעל לשם: קודם כל, אני נציגת הדסה ישראל באופן רשמי.

יעל לשם: באופן לא רשמי, אני חולת סרטן שד ומטופלת על-ידי דוקטור קאופמן ומטופלת בהרספטין.

יעל לשם: אני לא אחזור על הקשיים שתיארו.

יעל לשם: עבורי זה היה עלבון אישי.

יעל לשם: אני עובדת פנסיונרית בכירה של הנהלת קופת חולים.

יעל לשם: אני אחות במקצועי, הייתי בהנהלת הסיעוד הארצי.

יעל לשם: פניתי לקופת חולים, שיש לי בעיה חריגה, שלא יכולתי להשלים את הטיפול הכימותרפי, כי היו לי תגובות מאוד קשות.

יעל לשם: נאמר שיש לי עוד איזשהו "פלוס" קטן, שלא הגעתי עדיין לגרורות עדיין.

משה ענבר: אם היית מגיעה, היית מקבלת.

יעל לשם: לכן אני אומרת את מה שאני אומרת.

יעל לשם: אבל יש לי איזשהו "פלוס" שאני יכולה להגיע אולי יותר מהר.

יעל לשם: קופת חולים לא הביאה את זה אפילו לוועדת חריגים.

יעל לשם: קיבלתי תשובה חד משמעית בשורה אחת, שהם לא מתכוונים להביא את זה לוועדת חריגים וגורלי בידי.

ברוך קליין: כי לצערנו הרב את לא חריגה, אי אפשר להחריג אותך.

יעל לשם: זה לא מה שרציתי לומר.

יעל לשם: אמרתי שרציתי להציג את הכובעים שלי כאן.

יעל לשם: אמרו אנשים דברים חכמים שנכתבו בפרוטוקול, ואולי משהו ייעשה.

יעל לשם: אני כעובדת קופת חולים במשך הרבה מאוד שנים, מרגישה שהקשר והעברת הסמכויות והבדיקות בין משרד הבריאות לקופות החולים לא מתאים בדיוק לסיטואציות האלה.

יעל לשם: אין פיקוח מתאים, אין מישהו ממשרד הבריאות שיגיד לקופת החולים מה לעשות, קופת החולים מחליטה בעצמה מה הנושאים העומדים על הפרק ומה יותר חשוב ומה פחות חשוב.

יעל לשם: אני לא יכולה כחולה להתערב, אבל אני יודעת שאם יהיה כוח מספיק חזק או משכנע, אפשר למצוא גם בקופת החולים - ואולי לא לכל החולות, אבל בצורה הדרגתית - אפשרות של השתתפות במימון מתוך הנחיה של משרד הבריאות, מתוך בדיקה של סעיפים שקופת החולים מוציאה בסל הבריאות, שנשמע כל כך מקודש.

יעל לשם: אני מכירה את סל הבריאות, כי למדתי אותו טוב.

יעל לשם: אני יודעת שיש הרבה ועדות, שחייבות לתפקד ולא מתפקדות.

יעל לשם: ועדת סל התרופות כן מתפקדת, אבל יש ועדות שיכלו להוציא תקציבים והן אינן מתפקדות.

יעל לשם: אני חושבת שזה המקום שעל משרד הבריאות להתמקד בדברים היותר רלוונטיים ואקוטיים שאפשר לתת להם מענה, אולי פחות מקידומים טכנולוגיים שאולי יעזרו בעתיד היותר רחוק.

יעל לשם: אבל מישהו צריך לקחת את התפקיד ולבדוק את זה לגופו של עניין.

יעל לשם: כאן ועדה של משרד הבריאות צריכה להיות עם ועדות של קופות החולים, אחרת נדבר על זה מכאן ועד הודעה חדשה וקופת חולים לא תשתתף בזה, עד שמשרד הבריאות לא ייקח פיקוד.

רותי לאופר: אסור לה.

אסנת לוקסמבורג: סל השירותים והחובה של קופת החולים לתת מפורטים, בחוק שמאושר פעם בשנה על די ממשלת ישראל.

אסנת לוקסמבורג: מאותו רגע שזה נכנס לסל, חובתה של הקופה לתת את כלל הפירוט של אותן אלפי טכנולוגיות ותרופות לאותם מטופלים על פי שיקול דעת רפואי, כך שאין פה איזושהי יכולת להגיד לקופה "השנה אל תתני בדיקות מסוימות ותקדישי את התקציבים לדבר אחר".

יעל לשם: אני מדברת על דבר יותר רחב, אני לא מדברת רק על סל התרופות - - -

אסנת לוקסמבורג: אני באמת משתתפת במצוקה שאתן מרגישות, ועל כך שמעבר למצוקה ולהתמודדות המשפחתית והפיסית עם המחלה, אתן צריכות להתמודד גם עם הסיטואציה של ההתמודדות הכספית, אבל יש דברים מסוימים שמסגרת המדינה ומסגרת החוק קבעו עד כמה יכולה להיות מעורבות של משרד הבריאות.

אסנת לוקסמבורג: במסגרת הספציפית הזאת, אנחנו עושים מה שאנחנו חושבים שבידינו כדי לקדם דברים ולהתערב.

אסנת לוקסמבורג: תקציבי הקופות נבנים מתוך תקציבי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שמחולק לפי קפיטציה.

אסנת לוקסמבורג: זה משהו שנשמע נורא טכני וכספי ומאוד לא מתאים לקונטקסט הקיים.

אסנת לוקסמבורג: אני מצטערת שזה כך נשמע, זו לא הכוונה למקד את העניין.

אסנת לוקסמבורג: אין ספק שהתרופה היא תרופה חשובה.

אסנת לוקסמבורג: אין ספק שצריך למצוא מענה לא רק לכם, לכן, לנשים במצבכן ולאנשים נוספים במדינה שסובלים מסיטואציות דומות.

אסנת לוקסמבורג: לצערי הרב, בשנים האחרונות העומס הכלכלי התגלגל על כתפי החולים, במקום שהמדינה תיקח אותו על כתפיה בצורה סיסטמתית.

אסנת לוקסמבורג: כדי לפתור את המצוקה שלכם כרגע ושל מישהו אחר מחר, חייבים לפתור את שורש הבעיה על-ידי העדכון הנכון הזה, כדי שכולנו נרגיש שאנחנו יכולים לתת את המיטב לאנשים שנתנו את המיטב שלהם למדינה ומגיע להם.

יעל לשם: העדכון הזה הוא כמו רולטה.

משה ענבר: אני חושב שמיצינו את הנושא המדעי ואת חשיבותו.

משה ענבר: אני רק אצטט מתוך המחלקה שלי, שאילן ריכז בה את החולים.

משה ענבר: יש לנו ארבע חזרות, כולן בזרוע שלא קיבלה הרספטין.

משה ענבר: יש אפס חזרות בקרב אלה שקיבלו הרספטין.

משה ענבר: זאת לא סטטיסטיקה, אבל זה מדבר בעד עצמו.

משה ענבר: עפו פה כל מיני מחירים.

משה ענבר: אנחנו הרופאים בשטח יודעים שברגע שהקופה קונה את התרופה, המחיר הוא שליש או חצי.

משה ענבר: אני מדבר על הרימידקס ועל הפמארה.

משה ענבר: המחיר של הקופות הוא חצי ממה שהחולה משלם בבית מרקחת.

ברוך קליין: תלוי איזה קופות.

יעל לשם: החולה משלם גם מס ערך מוסף.

משה ענבר: כשאני חזרתי מארצות הברית ורותי דיברה אתי, עשיתי חשבון של 60, 70 מיליון שקל.

משה ענבר: רותי אמרה לי שבמכבי עשו חשבון שמדובר ב-160 מיליון שקל.

משה ענבר: לא הצלחתי להבין איפה אני טועה.

משה ענבר: לקחתי עוד פעם את המספרים של 600 נשים בשנה, לפי 120,000 שקל בממוצע, וראיתי שמדובר ב-70 מיליון שקל, שאת זה החולה משלמת.

נועה בן-ברוך: 120 מיליון זה המינימום.

משה ענבר: אז זה יעלה 90 מיליון שקל.

ענבל גבריאלי: אם ה-120,000 שקל זה המינימום, אנחנו יכולים לדבר על ממוצע של 150,000.

רותי לאופר: עם שני ימי אשפוז יום, שגם אותם הקופה צריכה לשלם, זה עוד 1,200 שקל לאישה לשבוע.

קריאה: פעם בשלושה שבועות.

משה ענבר: עד כמה שאנחנו יודעים, הקופות מצליחות יותר מהחולה הבודד ללחוץ על מחירים, ויתכן שהמחיר הוא קצת שונה אם הקופה משלמת.

משה ענבר: האם אני טועה?

משה ענבר: אם הקופה מזמינה את ההרספטין ולא החולה, האם לא תהיה עלות זולה יותר?

ענבל גבריאלי: אולי נמשיך את הוויכוח שניהלנו קודם, כששאלתי למה זה כל כך יקר.

אברהם דנציגר: בתור מנכ"ל חברת "רוש", אני יכול להגיד שברגע שההרספטין נמצא בסל, הקופות רוכשות אותו.

אברהם דנציגר: במקרה הספציפי הזה, בגלל שההרספטין לא בסל, אנחנו נותנים את ההרספטין במחיר נמוך יותר ממה שהקופות קונות, כיוון שעל כל שלוש אמפולות – לצערי, זה פורסם בעיתון, ולא אכפת לי לחזור על זה – שהחולה קונה, אנחנו נותנים אחת בחינם.

ענבל גבריאלי: אז זה לא נכון שהקופות קונות את זה בזול יותר?

אברהם דנציגר: במקרה הספציפי הזה, החולים מקבלים את זה במחיר יותר נמוך מהקופות, עד שזה ייכנס לסל כמחווה.

משה ענבר: לא הצלחתי לחסוך כסף.

משה ענבר: ..

אברהם דנציגר: קיבלנו כבר שתי שיחות ממנכ"לים של קופות חולים, ששאלו למה הם לא מקבלים את זה באותו מחיר.

בלה קאופמן: אני רוצה להמשיך דווקא את דבריה של יעל לשם.

בלה קאופמן: אני יכולה לתת דוגמה שנתקלתי בה.

בלה קאופמן: יש לי בטן מלאה, והאמת היא ששקלתי התפטרות.

בלה קאופמן: אני בחורה אמוציונלית, כפי שאתם רואים.

בלה קאופמן: אני לא יכולה על הקופות, ולפי דעתי, גם משרד הבריאות לא יכול על הקופות, כי אין לו סמכות אכיפה עליהן.

בלה קאופמן: ההישג הגדול של האונקולוגים בשנה האחרונה היה ההכנסה לסל לטיפול מונע גרורות של קבוצת התרופות של מעכבי ארומטז, טיפול הורמונלי נחמד וטוב שגם מפחית את החזרת הגרורות.

בלה קאופמן: ההתוויה שהותוותה בסל היתה לסרטן שד מוקדם, כשכולנו, כל אנשי המקצוע, מכירים את העבדות ויודעים שלצורך העניין הזה סרטן שד מוקדם זאת מחלה שאינה גרורתית, זאת אומרת כל אישה שמקבלת טיפול מונע הורמונלי לסרטן שד.

בלה קאופמן: באה אחת והתחכמה, ואמרה שסרטן שד מוקדם זה סרטן שעוד קטן קטן.

בלה קאופמן: סרטן שהוא קצת יותר גדול שצריך טיפול מונע, זה כבר לא נחשב.

בלה קאופמן: ממררים, מילא את חיינו, אבל את חיי החולות.

בלה קאופמן: יש בידי - זה לא רגולטורים – הקופות נשק, כדי לתת פרשנות הפוכה.

ברוך קליין: זו לא קופה קטנה.

מידד גיסין: הנושא של הפרשנויות זה לא דבר חדש, זה קורה לא רק לאחרונה.

בלה קאופמן: הפרשנות של הקופות תופסת ממדים, שהם כבר הזויים.

בלה קאופמן: אני תובעת מאסנת ומכל מי שיכול, שלמשרד הבריאות תהיה איזושהי סמכות אכיפה, בין אם זה לנציבת קבילות הציבור, עם מנגנון ענישה.

רותי לאופר: יש.

בלה קאופמן: אין לה שום שיניים ושום כלום.

נורית טולנאי: אין לה שיניים.

נורית טולנאי: גם אנחנו הולכים לשלם אגרה.

בלה קאופמן: אולי יכניסו את ההרספטין לסל, והם כבר ימצאו דרכים איך לא לתת אותו.

הדסה גולדברג: אני חושבת שהפתרון לזה עשוי להיות, אם בהגדרה של הסל תהיה הגדרה יותר מדויקת, ולא משהו שנתון לאינטרפרטאציה של כל אחד.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו מכניסים כל שנה, לפעמים כשיש תקציב טוב, מאות תרופות עם התוויות, שהן התוויות מורכבות.

אסנת לוקסמבורג: יש מצבים מסוימים שמתעוררות אי בהירויות לגבי הפרשנות של הדברים.

אסנת לוקסמבורג: פרופסור ענבר כתב לי בדיוק על הנושא הזה לא מזמן.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו מטפלים בזה, אנחנו נוציא את ההבהרה, וזה מה שאנחנו עושים לגבי הרבה מאוד דברים שמגיעים אלינו.

אסנת לוקסמבורג: אי אפשר לצפות מראש את הנקודות האלה.

אסנת לוקסמבורג: אנחנו מראש מנסים ללכת להגדרות היותר ברורות ולהיצמד להגדרות שרשומות במדינת ישראל.

אסנת לוקסמבורג: יש מצבים מסוימים, שאדם מסוים, נושא תפקיד מסוים בקופה מפרש את זה בצורה מסוימת או בצורה אחרת.

אסנת לוקסמבורג: חובתנו היא לתת את ההבהרה המקצועית, ואנחנו עושים את זה לא פעם ולא פעמיים.

אסנת לוקסמבורג: הנושא הזה גם בטיפול.

אסנת לוקסמבורג: אני מניחה שהנתונים שיובהרו לשטח ייצאו בקרוב.

ענבל גבריאלי: נכון שאי אפשר לצפות את כל המקרים.

ענבל גבריאלי: אני מניחה, לפי מה שאמרת, שאתם מצמצמים את הפתחים לפרשנויות.

ענבל גבריאלי: נניח שאחת מקופות החולים בכל זאת התחכמה ובחרה בדרך הפרשנות, שלא עולה בדרך אחד עם כוונתכם, האם יש איזשהו גורם במשרד הבריאות, שאני כחולה יכולה לפנות אליו, והוא זמין לחולים ולא לפרופסור ענבר ולי?

אסנת לוקסמבורג: בדרך כלל כאשר דברים צפים, הם מטופלים ונסגרים בין משרד הבריאות לבין קופות החולים.

אסנת לוקסמבורג: במקרים שלא, עומדת בפני החולה האפשרות לגשת לנציבת קבילות הציבור.

אסנת לוקסמבורג: נכון הוא שלנציבות קבילות הציבור אין יכולת אכיפה על הקופה.

רותי לאופר: יש גם בית משפט.

משה ענבר: זה לוקח חודשים.

ענבל גבריאלי: בית משפט זה לא לאנשים חולים.

משה ענבר: בית דין לעבודה.

ענבל גבריאלי: לחולים יש זמן מוגבל.

אסנת לוקסמבורג: היא יכולה לקבוע את העמדה השיפוטית שלה כנציבה.

אסנת לוקסמבורג: אין לה כלי אכיפה על הקופות.

אסנת לוקסמבורג: אני יכולה להגיד, שיש הצעות לשנות את מבנה החוק בהקשר הזה, אבל כרגע מבנה החוק הוא כזה, שיש לה אפשרות לשפוט האם הקבילה היא מוצדקת או לא, ולא מעבר לזה.

נורית טולנאי: בתקציב 2006 מדובר על תשלום אגרה לנציבות.

מידד גיסין: זה עוד לא עבר, זה לא בטוח.

ברוך קליין: גברתי היושבת ראש, הכי חשוב שתשיגי כסף מהקופות.

מידד גיסין: אנחנו ישבנו עם שר הבריאות, ואחד הנושאים שהעלינו בפניו זה הנושא של האכיפה והסנקציות שקיימות בחוק הבריאות בידיו של משרד הבריאות להפעיל על הקופות.

מידד גיסין: התברר לנו - לא קיבלנו את זה, אבל התברר לנו - שלמעשה למשרד הבריאות אין שום אופציה, אבל משרד הבריאות הוא מספיק חזק ביחס לקופות, אם זאת מיכל עבדי, סמנכ"ל לענייני קופות החולים, ואם זה אפילו שר הבריאות.

מידד גיסין: צריך לקרוא למנהל הקופה, לסגור את הדלת ולתת לו הצעה שהוא לא יכול לסרב לה.

מידד גיסין: יש דברים שהם מעל לכל היגיון בנושא של פרשנויות.

מידד גיסין: לא יכול להיות שמשרד הבריאות בשתי מילים או במשפט אחד לא יביאו את הקופה לתקן את מה שהיא עשתה, ולא תמיד צריך אמצעים חוקיים.

נורית טולנאי: שוחד זה דבר מקובל...

ענבל גבריאלי: הבנתי את נושא קופות החולים.

ענבל גבריאלי: יכול להיות שנטפל בו במסגרת ועדת העבודה והרווחה.

משה ענבר: לפעמים זה מגיע עד אבסורד של התערבות בצורת מתן טיפול תלת-שבועי או שבועי.

משה ענבר: יש חומר שנקרא טקסוטר, שאנחנו משתמשים בו פעם בשבוע, פעם בשלושה שבועות.

משה ענבר: מסבירים לי שהכסף הוא לפעם בשלושה שבועות, כאשר פעם בשבוע הפך לסטנדרט עולמי כבר מזמן.

משה ענבר: במקום לטפל ברפואה, אנחנו צריכים לטפל במכתבים.

משה ענבר: שיהיה ברור שחצי מהיום שלי כמנהל אני עסוק בלדבר עם קופות החולים.

משה ענבר: אז יש לי מזל שיש לי חברה טובה במכבי, ואז הדברים נעשים יותר מהר, אבל בקופות אחרות אין לי חברים טובים, מה לעשות...

מידד גיסין: אני חושב שאפשר לציין לשבח את קופת חולים מכבי, לפחות בנושא של הכנסת תרופות שלא בסל.

מידד גיסין: מחזיקים את החולים באשכים...

רותי לאופר: אני רוצה להעלות משהו.

ענבל גבריאלי: אני רוצה לסכם את הישיבה.

רותי לאופר: כל הישיבה התמקדה בהרספטין ונגד הקופות.

ענבל גבריאלי: תוך כדי הסיכום שלי, אני אענה לך.

ענבל גבריאלי: הישיבה הזאת לא באה "לגעת" לא בקופת חולים מכבי ולא באף אחד מקופות החולים.

ענבל גבריאלי: פה ושם נזרקו הערות על ידי החברים שלך, אבל ראיתי שאת מתמודדת איתן.

נועה בן-ברוך: אמרתי שיש עוד תרופות, שבכלל לא הגענו לדון בהן.

רותי לאופר: זה מה שרציתי להגיד, כי אנחנו כקופה רוצים לתת - בדיוק כמו ההרספטין שמיועד למנוע גרורות - טקסוטר - - -

קריאה: לא.

רותי לאופר: הרעיון הוא שמדובר בחולה לא גרורתית שעוד יש לה סיכויים, ואני לא יכולה לתת את זה, כי משרד הבריאות לא תקצב את זה.

רותי לאופר: צריך להבין גם אותנו.

ברוך קליין: זה לא נכנס לסל, מה לעשות?

נועה בן-ברוך: יש תרופות נוספות - - -

ענבל גבריאלי: אני מתנצלת, אבל אני לא אפתח עכשיו דיון.

ענבל גבריאלי: אני שמעתי את הדברים שלך ואני אתייחס אליהם.

ענבל גבריאלי: אמרנו שכל עוד אין עדכון אוטומטי, כל תרופה תדרוש מאתנו לשבת בוועדה כזאת או אחרת מוועדות הכנסת, וזה באמת לא פתרון.

ענבל גבריאלי: אי אפשר - הרבה פעמים אני נוכחתי בזה בשנה שעברה - להרים ולהפנות אצבע מאשימה דווקא כלפי ועדת הסל למה היא בוחרת בתרופה כזאת או אחרת, כי אם יבחרו בהרספטין, חולות סרטן השד תשמחנה ואחרים יכעסו וההפך.

אסנת לוקסמבורג: לא, אני לא יכולה.

ענבל גבריאלי: את חייבת להיות זהירה, וזה ברור לי.

מידד גיסין: גם מי שבטוח שזה כן ייכנס, צריך להיות זהיר.

אסנת לוקסמבורג: יש ועדת סל, שהיא זאת שמכריעה.

ענבל גבריאלי: בכל מקרה, אם כל כך בטוח לכולם, לפחות לגבי הנוכחים, שהתרופה הזאת תיכנס לסל והשאלה היא מתי, אני חושבת שמאוד חבל.

ענבל גבריאלי: מאוד חבל לנו לאבד, לאבד את החולות שבתפר בין התקופה של היום לבין הפעם הבאה שוועדת הסל תשב לקראת התקציב של שנה הבאה, ואגב, גם אז אנחנו עדיין לא יודעים אם ההרספטין ייכנס או לא.

ענבל גבריאלי: דיבר כאן מידד על קריאה נרגשת.

ענבל גבריאלי: מי שמכיר אותי בזמן הקצר שאני מכהנת כיושבת ראש, יודע שאני אף פעם לא יוצאת בקריאה נרגשת, כי לצערי הרב, מעצם טיבן וטבען של קריאות כאלה, אם הן כבר נופלות על איזה שהן אוזניים, זה על אוזניים ערלות, ולא יוצא מזה דבר.

ענבל גבריאלי: כל מה שאני יכולה לעשות מעבר לזה, ואני אומרת את זה בצורה הכי בוטה והכי גסה שאני יכולה, זה לחבוט על הראש של אנשי האוצר, שלא היה להם אומץ הלב לשבת כאן כמוני וכמוכם, כדי לשמוע את יעל, את אביבה ואת לאה.

ענבל גבריאלי: לצערי אני אצטרך לעשות את זה לבד, ולא יחד אתכן ויחד עם כולכם.

ענבל גבריאלי: אני לא יודעת אם זה 70 מיליון, 30 מיליון שקל או 120 מיליון.

משה ענבר: 30 מיליון בטח לא.

ענבל גבריאלי: אני מקווה בזמן הקרוב גם להשיג איזשהו תקציב עד לפעם הבאה, וגם לנסות בפעם ה-1,000 לזעזע שם מישהו, כדי להבין שעד שלא יהיה לנו עדכון אוטומטי, אנחנו נמשיך ונתכנס ונשב כאן.

ענבל גבריאלי: תודה רבה, אני נועלת את הישיבה.