הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 197, 2005-07-12 09:30

אתי לבני: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה.

אתי לבני: אני שמחה לראות את הנוכחות היום בדיון שהוא חלקו תיאורטי, חלקו קונספטואלי ולא חקיקתי.

אתי לבני: אני רואה בהכנסת החזון, הדבר החשוב ביותר שאני כיו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה יכולתי לעשות.

אתי לבני: אני רוצה בסוף תקופה להשאיר על קירות הוועדה את החזון.

אתי לבני: אני מתכוונת להגיש את החזון הזה לראש הממשלה, לנשיא, לנשיא בית המשפט העליון וליו"ר הכנסת.

אתי לבני: אנחנו צריכות להתקדם לאורו של החזון הזה.

אתי לבני: אנחנו צריכות לדעת לאן אנחנו רוצות להגיע.

אתי לבני: אני קוראת לו נשים 2012.

שלמה שהם: אנחנו נענינו לבקשה של יו"ר הוועדה.

שלמה שהם: אנחנו עושים כאן משהו חדשני.

שלמה שהם: נציבות הדורות הבאים תהיה רק הכלי.

שלמה שהם: בישיבה הזו אנחנו נצא מתוך מרחב המאבק היום-יומי ונעסוק במתודולוגיות של יצירת עתיד, על פי המדע המודרני, על פי הדרכים המתודולוגיות החדשות.

שלמה שהם: אני מאוד השמח על הישיבה הזו.

שלמה שהם: גם בשבילי זה ניסיון ראשון, שאינו עולה בקנה אחד עם העבודה הרגילה של נציבות הדורות הבאים.

שלמה שהם: יחד עם זה, אני חושב שיש פה חריש ראשון שיש לו סיכוי למצוא חזון.

שלמה שהם: הדרך שבה אני מאמין ליצור עתיד, אומרת שבעת שאישה נעה קדימה ומכוונת את עצמה, התבל כולה נעה איתה.

שלמה שהם: כל אשר אנחנו חולמים עליו, יש מקום להתחיל לעשותו היום.

שלמה שהם: הדרך לעשות זאת, היא לומר את החזון נקי ממגבלות המציאות ונקי מהמאבק.

שלמה שהם: כאשר אנחנו מכוונים לחזון אחד, קל יותר להבין מה אנחנו צריכים לעשות בעוד 10 שנים, בעוד 5 שנים ואפילו מחר בבוקר.

שלמה שהם: אני מאוד מברך על הארגון של הישיבה הזו.

אתי לבני: חה"כ גדעון סער הוא שותף חשוב למאבק של נשים.

גדעון סער: חזון זו מילה גדולה.

גדעון סער: אנחנו צריכים לנסות ולתרגם את זה לשפת המעשה שאנחנו יכולים לקדם כאן בכנסת.

גדעון סער: אני חושב, שצריך לעשות את זה בשיתוף פעולה עם הרשות המבצעת.

גדעון סער: לפי הסקירה שהוכנה על ידי מרכז המידע של הכנסת, ברבים מן הפרלמנטים בעולם אין ועדות אשר עוסקות במעמד האישה.

גדעון סער: נדמה לי, שבמרבית המדינות האירופאיות, זה לא כל כך דחוף כמו בחברה שלנו.

גדעון סער: עם זאת, במדינות רבות קיים מיניסטריון לקידום מעמד האישה או לענייני נשים, והדבר הזה הוא מקובל על ידי הרשות המבצעת.

גדעון סער: ראיתי הצעה של מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה, שאומרת שבכל מושב אנחנו צריכים להתרכז בדבר מסוים.

גדעון סער: אני חושב, שיש בזה מידה רבה של צדק.

גדעון סער: אם אנחנו בכל שבוע נקיים מעקב אחר משרד ממשלתי מסוים, נבקש נתונים ונבדוק האם יש ייצוג הולם, נבקש דין וחשבון, אנחנו נביא לשיפור דרמטי.

גדעון סער: מנהלי המשרדים ירגישו שיש להם אחריות אישית על מה שקורה בתוך המשרדים שלהם.

גדעון סער: בשבוע שעבר היתה לנו הצלחה גדולה, בקידום חוק העוסק בייצוג הולם בכנסת.

גדעון סער: אני חושב, שזה דבר שהוא מהפכני במושגים של החברה הישראלית.

גדעון סער: בחברות אחרות עברו לאמצעים יותר רדיקלים, אמצעים של שריון חיצוני והתערבות באוטונומיה הפנימית של מפלגות.

גדעון סער: כאשר בכנסת יושבים למעלה מ-100 גברים, שבאופן טבעי זה לא האינסטינקט שלהם, זה הישג חשוב ביותר.

אתי לבני: אנחנו לא עוסקים בגבולות או בביטחון היום.

אתי לבני: זה לא המנדט שלנו היום.

אתי לבני: כוונות החזון היא לקבוע דברים שיהיו מוסכמים על רובנו.

אתי לבני: אני אבקש מד"ר קמיר, שהיא הקול הבולט והברור בנושא של זכויות נשים ומגדר, לתת לנו מבוא בנוגע למצב הקיים היום.

אורית קמיר: אני לא אתיימר להסביר לאף אחד כאן מה זה פמיניזם ומה זה פמיניזם ישראלי, כיוון שזה מביך ומיותר.

אורית קמיר: אני רוצה להזכיר לכולנו, כי השוויון הוזכר אצלנו כבר בקונגרסים הציונים הראשונים, ולכן אנחנו לא יכולים להתגאות בכך רעיון השוויון כבר נמצא על שפתנו, כי הוא נמצא שם מהדקה הראשונה.

אורית קמיר: הציונות היא תנועה יחסית חדשה, היא התחילה אחרי תקופת ההארה.

אורית קמיר: זה שמובטח לנו שוויון, זה מובן מאליו ואין שום צורך לשאת עכשיו נאום של חצי שעה לגבי מהו שוויון ומהו חשיבותו לנשים.

אורית קמיר: מאז עברו הרבה שנים ותפיסת השוויון הלכה והתפתחה בכל מיני תנועות פמיניסטיות, אבל לא רק בהן.

אורית קמיר: במחצית המאה ה-20 האו"ם החליט בשם האנושות, אחרי מלחמת העולם השנייה, שערך השוויון הוא ערך פורמליסטי וריק מדי, וצריך לעבות ולגבות אותו בערך שיתן לו תוקף ומשמעות אנושית עמוקה יותר, והוא ערך כבוד האדם.

אורית קמיר: השוויון קיבל משמעות החדשה בהכרזת האו"ם בשנת 1948, והיא שוויון בכבוד האדם.

אורית קמיר: עכשיו יש לנו משימה מורכבת עוד יותר, והיא להגדיר, מהו שוויון בכבוד האדם.

אורית קמיר: יש מדינות שנשארו עם ערך השוויון ולא צירפו לו את כבוד האדם, אבל אנחנו, לשמחתנו, אמצנו את ערך כבוד האדם בראשית שנות ה-90 כערך יסוד של מדינת ישראל, ולכן הצירוף הזה הוא ערך השוויון שחל עלינו במדינת ישראל.

אורית קמיר: תחום נוסף שבו אנחנו עדיין לא מגרדות מלמטה את השוויון של המאה ה-19, הוא שוויון מעבדות מינית, שתחזקה בארץ בעשור האחרון.

אורית קמיר: אנחנו עדיין ברשימת המדינות המובילות.

אורית קמיר: צריך לפתח מודעות והתקפה של הדפוסים הקיימים.

שלמה שהם: אנחנו עוסקים בכלים.

שלמה שהם: הרעיון הוא לקחת את מה שנעשה פה היום, ולהביא אותו לידי אמירה כוללת, אמירה שאפשר יהיה לשים אותה במסגרת ולעמוד מאחוריה.

שלמה שהם: יש מספר זרמים בחשיבת עתיד, ואני אתייחס רק ליצירת עתיד, שהוא הזרם המרכזי.

שלמה שהם: הרעיון הוא, איך יוצרים עתיד או חזון.

שלמה שהם: בדרך כלל בתוך הכנסת אנחנו נמצאים בתוך מרחב של מאבק.

שלמה שהם: הרעיון של היום הזה, הוא לקבל כמה שיותר קולות שיגידו "רגע" במקום של הפנטזיה, של האידיאל.

שלמה שהם: אם אנחנו עוצמים את העיניים היום, איך אנחנו רוצים לראות נשים בשנת 2012?

שלמה שהם: אנחנו צריכים לעשות זאת מנותק מהמציאות.

שלמה שהם: אחרי שנגיע לשם, אנחנו נוכל לפקוח את העיניים, לחזור אחורה ולומר, אם לשם אנחנו רוצות להגיע, מה זה אומר מחר בבוקר.

שלמה שהם: התהליך הוא תהליך שבו אנחנו הולכים קדימה ובונים את החזון.

שלמה שהם: מישהו אמר פעם, שחזון זה חלום זורם נכון.

שלמה שהם: אנחנו מרשים לעצמנו להעז ולחלום אותו, וברגע שאנחנו חולמות אותו אנחנו יכולות ללכת אחורה וליצור את המציאות של מחר בבוקר.

אתי לבני: פרופסור חנה הרצוג תפתח ותדון בנושא, פוליטיקה וייצוג בגופים ציבוריים.

חנה הרצוג: אני קודם כל רוצה להודות לכל יוזמי הדיון.

חנה הרצוג: אני חושב, שזה דבר חשוב וכי אנחנו זקוקים לרגעים של עצירה וחשיבה.

חנה הרצוג: פרופסור שלמה שהם, אני דווקא הייתי רוצה שתגיד "רוצים" ולא "רוצות".

חנה הרצוג: זאת נקודת המוצא הראשונה שלי לחזון.

חנה הרצוג: החזון שלי, הוא שסוגיות של שוויון בין המגדרים, יהיו בעיה של החברה ולא בעיית הנשים.

חנה הרצוג: אם אנחנו רוצים לשנות חברה, אנחנו צריכים להבין שהנשים הן קורבן של היסטוריה ארוכה, אבל לא הן יצרו את מצב הקרבון הזה.

חנה הרצוג: החזון הראשון שלי, הוא כל הנושאים שיידונו בוועדה הזו, ייכנסו לכל הוועדות לכל המקומות בהם יש דיון חברתי.

חנה הרצוג: כשאני מדברת על כך שאני רוצה שתהיינה נשים בפוליטיקה, לא מספיק לי שאלה תהיינה נשים בגלל הפן הביולוגי.

חנה הרצוג: חשוב לי שבפוליטיקה תהיינה נשים, שמביאות מבט אחר, מבט מתוך ההתנסות שלהן כנשים.

חנה הרצוג: הבעיות שהן תעלנה על סדר היום, גם כן תהיינה בעיות מן הזווית הזו.

גדעון סער: היא עומדת מול הסטה פרועה.

12935: זה המבט הנשי.

גדעון סער: חוץ מזה שאת תוקפת אישה, אני לא מבין מה זה קשור.

12935: כאשר אנחנו מנהלות משק בית, אנחנו חושבות על התמונה כולה.

12935: אנחנו חושבות איך לחלק את תקציב הבית, כך שהילדים שלנו, הבעלים, הסבים והסבתות ייהנו.

12935: אני רוצה שהחשיבה של נשים בפוליטיקה תהיה, שהמדינה שלנו היא הבית של כולנו.

12935: צריך לקחת בחשבון, את הילדים.

ענבל גבריאלי: זו צריכה להיות חשיבה של כלל החברה.

12935: זו בדיוק אמירתי.

12935: אני אומרת, שהמקום הזה שאנחנו קורים לו נשי, מקום שדואג לכלל, מתחשב באחרים, לוקח את המקום של החלשים והנזקקים, ייכנס גם לפוליטיקה.

12935: אני רוצה, שאנחנו נביא איכות אחרת לדיון הציבורי.

12935: בעיני, החזון של נשים בפוליטיקה, הוא נשים שישנו את הפוליטיקה ויחשבו אחרת על כל סוגיה.

12935: אני מצטערת, שלקחתי דוגמא רלוונטית מרגיזה.

12935: חשיבה של נשים, היא חשיבה ממקום אחר על בעיות אחרות.

גילה פינקלשטיין: תקרת הזכוכית של הפוליטיקה הישראלית טרם נפרצה.

גילה פינקלשטיין: אם נעיף מבט על מספר חברות הכנסת והשרות, אנחנו נראה כי מדובר באחוז אפסי.

גילה פינקלשטיין: מבחינת המפה העולמית, אנחנו נמצאים ליד רואנדה ולא ליד המדינות הנאורות.

גילה פינקלשטיין: אני חושבת, שהדגש על הגוף והיופי החיצוני בכל עולם הפרסום ובטקס מלכת היופי, משפיל אותנו.

גילה פינקלשטיין: חייבים לעשות משהו בתחום הזה.

גילה פינקלשטיין: גם בספרי הלימוד אנחנו מוצאים שתמיד נותנים דוגמאות גבריות ולא מזכירים את האישה.

גילה פינקלשטיין: אין שמות נשיים.

גילה פינקלשטיין: הגיע הזמן לשנות את זה, ושרת החינוך הסכימה לזה.

מרים שכטר: היא אכן פועלת בעניין.

גילה פינקלשטיין: אנחנו יכולים לקדם את הנושא בשני תחומים.

גילה פינקלשטיין: בחינוך אנחנו צריכים לדאוג להגביר את המודעות לחינוך לשוויון בין המינים.

גילה פינקלשטיין: התחום השני שבו אפשר לקדם את הנושא, הוא בחקיקה.

גילה פינקלשטיין: אני חושבת, שעוד לא היתה כנסת שכל כך מקדמת את הנושאים האלה, וזה בזכות היו"ר.

אתי לבני: האם החברה הדתית-לאומית שונה מהחברה החילונית או בדרישות.

גילה פינקלשטיין: בזמן הבחירות נשים שהן לא דתיות התקשרו אלי ואמרו שהן מצביעות מפד"ל.

גילה פינקלשטיין: שאלתי, למה?

גילה פינקלשטיין: והן אמרו לי בגלל העובדה שהציונות הדתית-לאומית החליטה לשריין מקום לאישה.

גילה פינקלשטיין: חבר הכנסת שנבחר למקום שישי אמר שזה בזכותו, אמרתי לו שזה לא נכון, שזה בזכות שריון לאישה במקום החמישי.

גילה פינקלשטיין: הציבור העריץ את זה שיש מקום משוריין לאישה.

יולי תמיר: אני רוצה לפתוח ולומר, כי אנחנו לא נמצאים היום בתקופה של פריחה, למרות שבכנסת האחרונה היו לנו הישגים יפים בחקיקה.

יולי תמיר: בראייה כוללת, מעמד האישה בעולם ובישראל אינו נמצא בתהליך של פריחה.

יולי תמיר: לכן, אני לא בונה על שותפות מאוד עמוקה עם המין השני.

יולי תמיר: לדעתי, המאבק רק ילך ויחמיר, במיוחד בתחום של עבודה, השתכרות ושוויון.

יולי תמיר: כאשר המאבק הולך ומחריף, שיתוף הפעולה נשחק.

יולי תמיר: אנחנו לא נמצאים בתקופה של צמיחה, אלא בתקופה של הגנה על מה שהשגנו.

יולי תמיר: בעיני, יש חשיבות אדירה לכך שאנחנו נחרוג מהשיח של האישה החלשה שזקוקה לתמיכה.

יולי תמיר: יש לנו חובה מוסרית להגן על נשים שנמצאות תחת מתקפה של אלימות והטרדות.

יולי תמיר: עם זאת, החזון חייב לחרוג מתחומי ההגנה לתחומי השוויון והמיקום של הנשים בחברה.

יולי תמיר: לחזון הזה יש שלושה מרכיבים: השכלה, השתכרות וייצוג.

יולי תמיר: השכלה- כי זה המקום המרכזי שבו אנחנו מצליחות.

יולי תמיר: המקום שבו נשים בישראל מצליחות יותר מאשר בכל תחום אחר, זה בתחום ההשכלה.

יולי תמיר: הן לומדות יותר, הן מצליחות יותר והן מצטיינות יותר.

יולי תמיר: בזכות הכלים שהן רוכשות בתחום הזה, הן מצליחות לפרוץ חלק מתקורת הזכוכית, אם זה בתחום המשפט, התחום הפיננסי ובתחומים אחרים.

יולי תמיר: הדיונים החשובים היום, הם הדיון על הרפורמה במס ועל תקציב המדינה.

יולי תמיר: זה הדיון הפמיניסטי הכי חשוב שיש.

יולי תמיר: צריך ללכת לשם ולהיאבק על שוויון וחלוקת הכנסות.

יולי תמיר: הדברים האלה הם יותר חשובים מכל דבר אחר.

ג’ודי דון: השאיפה שלי ל-7 שנים הקרובות, הוא שיהיה כבוד הדדי בפוליטיקה, שאחד יכבד את השני ושלא תהיה אלימות מילולית.

ג’ודי דון: הכנסת נותנת דוגמא לציבור כולו.

ג’ודי דון: האלימות שקיימת היום בחוץ, מתחילה מהאלימות שקיימת בקרב נציגי העם, שנותנים דוגמא מאוד שלילית.

ג’ודי דון: אתם לא יודעים לכבד את האנשים שרוצים לדבר איתכם לאחר בחירות.

ג’ודי דון: החלום של החד הוריות, זה שיתנו לנו כבוד ויקשיבו לנו, שיהיה לנו בית ונדע לאן לגשת.

אתי לבני: הוועדה שלנו הוא בית עבורכן.

אתי לבני: אנחנו פועלים בכלים שיש לנו.

ג’ודי דון: אבל לא מיישמים.

עדית דיאמנט: הבעיה העיקרית שלי, היא התאריך של החזון.

עדית דיאמנט: שנת 2012 היא כל כך קרוב, שקשה לחשוב עליה ברמה של חזון.

עדית דיאמנט: אני אתעלם מהתאריך ואתייחס רק לנושא של החזון.

עדית דיאמנט: החזון שלי, הוא מצב בו אנשים בפוליטיקה ירגישו שהן מתחרות גם על פי אותם כללי משחק עם אותם סיכויים שיש לגברים, עם אותה יכולת גיוס משאבים ואותם סיכויי הצלחה.

עדית דיאמנט: אחת הבעיות היום בפוליטיקה, היא שנשים יודעות שהן צריכות לעבוד הרבה יותר קשה מגברים ולהגיע להישגים יותר נמוכים.

עדית דיאמנט: הרבה פעמים באים ואומרים לנו, כי אין מספיק נשים שמתמודדות.

עדית דיאמנט: הסיבה לכך, היא שאנחנו יודעות שהסיכוי שלנו הוא מאוד קטן.

עדית דיאמנט: כמה מאיתנו מוכנות להמשיך ולהתמודד כנגד סיכויים כל כך קטנים בחברה שהיא חברת צבא, שבה שלטון גנרלי, חברה של גברים שמקדמים גברים?

עדית דיאמנט: אם הסיכויים קטנים, רק מיעוט ינסה להתקדם, כאשר הרוב יתייאש בדרך.

אורית קמיר: לפי ניסיון מהארץ ומחו"ל, כאשר נשים מוכנסות באחוז סמלי כמו מקום חמישי, לא רק שזה לא מקדם אותן אלא אף מזיק להן.

אורית קמיר: כאשר נשים נמצאות בקבוצה קטנה, הן מנסות לשחק לפי כללי המשחק של הגברים, והן נהיות יותר גברים מגברים.

אורית קמיר: כולנו מכירות את התסמונת של מלכת הדבורים.

אורית קמיר: זה נכון לגבי כל המערכות, לרבות המערכת הפוליטית.

אתי לבני: אני מאוד מודה לך שאת מחזקת את ידנו, כאשר אנחנו הולכים לכיוון של חקיקה המדברת על תוספת כספית.

אתי לבני: אנחנו שמענו על כך ביקורת מהכנסת, מהציבור, ואפילו במאמר בעיתון הארץ.

גדעון סער: לא נעים לי להגיד לך מי הזין את הביקורת הזו.

גילה פינקלשטיין: הגברים מ"שינוי", שאמרו לי שאנחנו נקנות בכסף.

אביטל טלי-שחר: כחולמת ידועה, אני שמחה שנקטת במספרים מדויקים.

אביטל טלי-שחר: אני הייתי קצת יותר זהירה וכתבתי, לא פחות מ-40% של אחד מהמינים.

אביטל טלי-שחר: אני חושבת, שצריך לקחת את ההמלצה של שלמה שהם, לחיות בפנטזיה.

אביטל טלי-שחר: עד היום אנחנו עוסקים בכלים עם המון פרגמטיות וחששות.

אביטל טלי-שחר: בחזון צריכים להיות נחרצים.

אביטל טלי-שחר: אני מדברת על 40% ייצוג בכל מקום: במפלגות, בדירקטורים, במשא ומתן בכל תחום וכו'.

אביטל טלי-שחר: במישור של השלטון המקומי, אני חושבת שהגיע הזמן שהוועדה לקידום מעמד האישה תטפל בשינוי עמדתן של היועצות למעמד האישה.

אביטל טלי-שחר: מבחינת היישום של זה, זו בדיחה.

אביטל טלי-שחר: הן עובדות בחינם.

אביטל טלי-שחר: ההסברים בחוק הם מבזים ומשפילים.

אביטל טלי-שחר: צריך לשנות את זה או לבטל את זה.

אביטל טלי-שחר: אסור לעשות צחוק מהעניין הזה של ייעוץ למעמד האישה.

מרים שכטר: השאלה היא, האם אישה אחת יכולה לעשות זאת.

אביטל טלי-שחר: זו תחילתה של הנחלה של תפיסה וחשיבה.

אביטל טלי-שחר: זו פונקציה שיושבת על הברכיים של קובעי המדיניות.

12935: רציתי להעיר ולומר, שצריך להגיד 50% לכל אחד מבני המינים ולא 50% לנשים.

12935: העמדה צריכה להיות, עמדה שאומרת שאנחנו רוצות להילחם על השוויון לא רק מכיוון שאנחנו רוצות לנצח, אלא מכיוון שאנחנו רוצות ליצור חברה אחרת.

12935: לכן, אנחנו צריכים את הגברים כשותפים.

12935: הם צריכים להבין שכאשר אנחנו מדברים, אנחנו מדברים על יחסים בין גברים לנשים.

שלמה שהם: השאלה היא, האם יש לכם אמירה יותר פרקטית.

שלמה שהם: אנחנו אמנם עוסקים בחזון, אבל מה הדבר הזה אומר לגבי מחר בבוקר.

שלמה שהם: האם אתם מתכוונים לחוק שיקבע ייצוג שווה בכנסת?

טליה לבני: שינוי חוק המפלגות.

טליה לבני: צריך לקבוע בחוק מימון מפלגות תמריץ למקומות של נשים.

ברכה ארג’ואני: אנחנו חושבים שהשוויון צריך להתחיל דווקא מהמקומות בהם נמצאות נשים האמורות לטפל בנשים.

ברכה ארג’ואני: כאשר אני הסתכלתי על ההזמנה לדיון, לא ראיתי ייצוג של החד-הוריות.

ברכה ארג’ואני: החזון שלי מתחיל מפה.

ברכה ארג’ואני: אם אנחנו מדברים על ייצוג של נשים בפוליטיקה, אנחנו צריכים לשאול את עצמנו איך חד הורית יכולה לעשות זאת.

ברכה ארג’ואני: אם אין לה הרבה כסף, איך היא יכולה להיכנס לכנסת.

ברכה ארג’ואני: אני מדברת על כלים, שיעזרו לנשים מכל קבוצה להיכנס לפוליטיקה.

ברכה ארג’ואני: אני מתייחסת לקבוצה שאני מייצגת, קבוצת החד- הוריות.

ברכה ארג’ואני: בכדי שאנחנו נתקדם בנושא של חינוך, השכלה, השתכרות וייצוג הולם, אני צריכה שיהיה לי מתן כלים.

ברכה ארג’ואני: הוועדה צריכה לומר, שהיא מחדשת את ועדת המשנה שהיתה לנושא של המשפחות החד הוריות.

ברכה ארג’ואני: במסגרת הזו אנחנו נוכל לטפל בכל מיני דברים שזקוקים לטיפול, כמו חוק המזונות, דיור לנשים חד- הוריות, תעסוקה לנשים האלה, השתלמויות ולימודים מקצועיים.

ברכה ארג’ואני: ג'ודי התייחסה לנושא של בית לחד-הוריות.

ברכה ארג’ואני: אני לא רוצה בית קטן או גדול, אני רוצה מקום שבו ניתן יהיה לטפל בתחום הזה, כפי שמטפלים באלימות במשפחה, בנשים ערביות וכו'.

ברכה ארג’ואני: אני רוצה לגרום לזה שכל הסטיגמות שנדבקו למשפחות החד- הוריות ייעלמו.

ברכה ארג’ואני: 80% מהנשים החד- הוריות עובדות.

ברכה ארג’ואני: הן אולי משתכרות שכר מינימום וצריכות השלמת הכנסה, אבל זה לא ייתכן שבמקום הזה לא יתנו לנו את הכלים לשבירת הסטיגמות.

ברכה ארג’ואני: לכן, אני פונה ליו"ר ומבקשת, שהוועדה הזו תכריז על ועדת משנה לטיפול במשפחות החד- הוריות, שתתחיל לדון בכל הבעיות של החד הוריות.

ברכה ארג’ואני: אני לא רוצה לנצל את המעמד הזה ולסחוט את המדינה.

ברכה ארג’ואני: אני רוצה שאנחנו נתחיל לחיות בכבוד ולא בחסד.

הילה קרנר-סולימן: אני מסכימה שיש הצדקה כמותית לייצוג הולם של 50% נשים בפוליטיקה, אבל כדי שתהיה לכך הצדקה מוסרית הנשים שנמצאות בפוליטיקה ובמוקדי קבלת החלטות חייבות להביא איתן עמדה נשית-מגדרית.

הילה קרנר-סולימן: הן חייבות להביא איתן את כל הערכים הנשיים, שגם גברים מחזיקים בהם, של חמלה, רגישות, קשב ושיתוף, אחרת אין הצדקה מוסרית לייצוג של נשים.

טליה לבני: אני חושבת שמדובר בשינוי חברתי, ושינוי חברתי צריך להתבצע בכל אחד מהמגרשים שבו אנחנו רוצים לשחק.

טליה לבני: הדרך והכלים לשינויים חברתיים, היא באמצעות תמריצים.

טליה לבני: אם אנחנו רוצים לראות יותר נשים בפוליטיקה, אנחנו לא צריכים לדבר על זה, אלא לשנות את חוק מימון המפלגות ולקבוע שיחידת מימון לאישה תהיה פי 3.

טליה לבני: כל זה, עד שנגיע למצב שלא תהיה ועדה לקידום מעמד האישה אלא ועדה לקידום מעמד הגבר, והוועדה לקידום מעמד האישה תדון רק בשינויים חברתיים.

טליה לבני: התפקיד שלנו בוועדה לקידום מעמד האישה ובארגונים השונים, הוא לאתר את השינויים החברתיים שצריכים להיעשות בכל אחד מהמגרשים.

רבקה שקד: רציתי לשמור את דבריי לפרק שידון בנשים בתעסוקה, אבל עכשיו די ברור לי שהחזון שלי קשור לפוליטיקה או למדיניות.

רבקה שקד: החזון שלי, הוא שהמדיניות של קובעי ההחלטות, של המנהיגות הפוליטית, של שרים שמנהיגים, הנושא של קידום מעמד האישה יתפוס מקום חשוב.

רבקה שקד: הנושא הזה צריך להיות ברשימת הנושאים החשובים שיש לטפל בהם, שהם חלק מאג'נדה פוליטית.

רבקה שקד: ברגע שהחזון שלי יתגשם, זה ברור כי גם הנושא של היועצות בשלטון המקומי ייפתר, גם הנושא של הממומנות על מעמד האישה במשרדי הממשלה, שעושות גם כן את עבודתן בהתנדבות ייפתר, וגם יחזירו לי את כוח האדם שלקחו מהאגף שלי.

רבקה שקד: אני רוצה שנציב שירות המדינה, שר האוצר או שרים אחרים יתייחסו לנושא הזה ברמה של חשיבות, ויקימו מנגנון לאכיפה ראויה, כך שכל הנושאים של ייצוג הולם, של החוק שיוויו זכויות האישה, ייאכפו.

רבקה שקד: כל עוד הם לא ייאכפו, אנחנו נכנסים למערכת של חוקים שיש בהם זילות והופכים למנגנון סימבולי בלבד.

יולי תמיר: את יכולה להירגע, לא רק חוקים בענייני נשים לא נאכפים.

דבורה חסיד: אנחנו מערבבים את הנושא של חזון עם יעדים.

דבורה חסיד: כפי שאמר שהם, החזון זה הארגון במיטבו.

דבורה חסיד: לצורך זה, זו המדינה במיטבה.

דבורה חסיד: אנחנו צריכים להגדיר איך אנחנו רואים את המדינה כמשלבת את הנשים לצד הגברים, ומתוך זה אנחנו נגזור יעדים, מדדים ואכיפה.

שלמה שהם: אני הזכרתי קודם את המרחב של ההישרדות שבו אנחנו מצויים.

שלמה שהם: אנשים אומרים, מה קשה עכשיו ומה צריך לעשות עכשיו.

שלמה שהם: אני הייתי רוצה, שאנחנו נעצור רגע ונחשוב לאן אנחנו רוצים להגיע.

שלמה שהם: אם לא תעשו כך, אנחנו בעצמנו נעשה זאת.

דבורה חסיד: אנחנו גם כן מדברים על שתי זירות.

דבורה חסיד: הזירה האחת, היא הזירה הפרודוקטיבית של ההשתתפות בשוק העבודה, שוויון הזדמנויות אמיתי ולא פורמלי.

דבורה חסיד: בצבא יש שוויון הזדמנויות פורמלי נהדר, אבל יש פער גדול מאוד בין האמירה הפורמלית לשוויון האמיתי.

דבורה חסיד: אין שוויון מהותי בצה"ל.

דבורה חסיד: הזירה השניה, היא תחומי הזהות של נשים: האלימות, ההטרדות המיניות וכו'.

אתי לבני: החזון שלנו הוא 50% ייצוג של נשים.

אביטל טלי-שחר: אני ממש מוחה על זה, כי נאמרו כאן עוד דברים שהייתי שמחה אם הם היו נכללים בפוטנציאל של החזון.

אביטל טלי-שחר: אם נאמרת דעה אחרת, גם זה צריך להילקח בחשבון.

אביטל טלי-שחר: ישנה גם האופציה של ייצוג שלא יהיה פחות מ-40%.

דבורה חסיד: למה להגדיר זאת במספרים?

דבורה חסיד: אפשר להגיד, השתתפות רחבה ומשמעותית.

אביטל טלי-שחר: אבל זה עקרוני כחזון.

אביטל טלי-שחר: זו התעקשות אמיתית על חזון ולא על פרקטיקה.

ענבל גבריאלי: אם זה עקרוני מבחינת החזון, אין שום סיבה לרדת מ-50%.

אביטל טלי-שחר: זה לא מעשי.

אביטל טלי-שחר: את יכולה להגיע למצב שבו במפלגות מסוימות יהיה ייצוג של פרד או זוג.

גדעון סער: בחזון, זה מה שצריך להיות.

גדעון סער: בפרקטיקה, זה אחרת.

גדעון סער: גם עכשיו בחוק שעבר, נתקלנו בבעיה הזו.

גדעון סער: אני דחפתי לאחוז יותר גבוה, אבל כל הזמן היה מתח.

גדעון סער: ברגע שאנחנו קובעים תמריץ למי שעבר את ה-50%, אתה מגיע למצב שאף אחד לא יקבל את זה.

גדעון סער: אנחנו רוצים להגיע למצב שבו כאשר מישהו עובר מינימום מסוים, הוא יתוגמל.

גדעון סער: החזון הוא נכון, אבל במקום בו אנחנו נמצאים היום, 18 נשים מתוך 120 חברי כנסת, אנחנו לא יכולים לדבר על ייצוג של 50%.

גדעון סער: אם זה מה שנגדיר, אף מפלגה לא תעמוד ביעד ונתקע באותו חזון הזה.

אביטל טלי-שחר: מבחינה אריתמטית זה לא אפשרי.

שלמה שהם: זה לא אומר כלום לגבי מחר בבוקר.

שלמה שהם: יכול להיות שמחר בבוקר המצב יהיה שונה.

גדעון סער: אני אמרתי, שאני מקבל את זה בתור חזון.

גדעון סער: חזון זה טוב, אבל אם אין לך דרך להתקדם למקום הזה, אז הכל נשאר בתיאוריה.

אורית קמיר: החזון העתידי יכול להיות 50%, כאשר אנחנו מעל 55% מהאוכלוסייה.

אורית קמיר: אם אנחנו רוצים לתרגם את זה למציאות, אני יכולה להציע שני עקרונות מנחים.

אורית קמיר: העיקרון האחד הוא לראות מה עבד בעולם.

אורית קמיר: מה שלא עבד, זה ייצוג של 20%.

אורית קמיר: זה עבד נגד.

אורית קמיר: קביעה לייצוג של 40% לפחות, עבד ופתר את הבעיה שכאשר נשים עוברות סף מסוים לא צריך לעשות להן מבחני פמיניזם.

אורית קמיר: הן נרגעות ומתפקדות כעצמן ולא מנסות להיות מישהו אחר.

שלמה שהם: המקום של החמלה והרגישות, הוא הפתרון לחידת העולם.

אתי לבני: אנחנו סיימנו עכשיו ישיבה בדיון בחוק שמדבר על ייצוג הולם לנשים בכל גוף שמנהל משא ומתן בנושאים מדיניים.

עדה: אני רוצה להמשיך את קו המחשבה של אורית.

עדה: אנחנו חיים במדינה, שמוקדי הכוח בה הם לא רק הכנסת והמדינה והמוקדים הפורמליים של הרגולציה.

עדה: למשל, לשכת עורכי הדין היא ארגון סטטוטורי במדינת ישראל.

עדה: אני הגשתי הצעה ללשכת עורכי הדין, שיהיה ייצוג לנשים, לפחות של 40%.

עדה: כך גם בארגונים אחרים, כמו איגוד התעשיינים, ארגון לשכות המסחר וכו'.

עדה: אלה הם הגופים שמסדירים את החברה האזרחית, והם תורמים למהלך החיים, לאווירה, לציפיות של נשים מהחברה, לציפיות של נערות לתפקידים שהן תמלאנה בעתיד וכו', יותר מגוף סטטוטורי אחר.

עדה: אם נשים תהיינה חלק גדול מהגופים האלה, הנושאים שיבואו לידי ביטוי בתוכניות העתידיות של אותם המקומות יהיו נושאים שייצגו את העניין הנשי.

עדה: אני חושבת, שהנושא של חוץ וביטחון הוא נושא פמיניסטי, כיוון שאם יהיו יותר נשים יהיה יותר שלום.

עדה: אני חושבת, ששלום הוא נושא פמיניסטי.

ענבל גבריאלי: אני רוצה להעיר לגבי ייצוג פוליטי של נשים, ועל הדרך שבה נשים מתנהלות היום.

ענבל גבריאלי: שמעתי כאן אמירה, כי כל עוד הייצוג הוא באחוזים כל כך נמוכים, אנחנו משחקות לפי כללי המשחק הגבריים.

ענבל גבריאלי: זה נכון.

ענבל גבריאלי: העובדה היא, שאנחנו לא צריכות להגיע לייצוג של 30%-70% כדי לשחק לפי הכללים שלנו.

ענבל גבריאלי: מי שנכחה בדיון הקודם של הוועדה, יכול להבין למה אני מתכוונת.

ענבל גבריאלי: היו"ר הזכירה קודם את הצעת החוק שדנו בה, הצעת חוק שמדברת על ייצוג הולם לנשים בתהליכים מדינים ובכלל בעיצוב מדיניות לאומית בכל תחום.

ענבל גבריאלי: כרגע, הצעת החוק הזו היא הצהרתית בלבד.

ענבל גבריאלי: יש בה כל כך הרבה פתחים לאי אכיפה על ידי הממשלה.

ענבל גבריאלי: היא כבר לא מדברת על ייצוג הולם, אלא על ביטוי הולם, וגם הביטוי ההולם הזה יינתן בנסיבות העניין.

12935: ככל שעובר הזמן, יש מקום לדיון עמוק יותר.

12935: השיח שלנו צריך להיות על ייצוג הולם של נשים בפוליטיקה, אבל גם על האמירה האחרת שאנחנו יכולות להביא לפוליטיקה.

12935: יש לנו מאוד הרבה אמירות, וזה לא בגלל גופנו הביולוגי אלא כיוון שאנחנו ממוקמים במקומות אחרים.

12935: לכן, אם אנחנו נוכל להביא את נקודת המבט הזו שבאה ממקום אחר, זו תהיה הדרך הנכונה.

12935: ברמה של החזון, אני רוצה שנשים כגברים יוכלו לדבר על הנושא של חוץ וביטחון.

12935: גם בתחומים שהם מאוד נשיים במירכאות, כדאי שנשמע גם קולות אחרים.

12935: אנחנו כנשים עברנו תהליך גדול, ואנחנו מבינות יותר את העולם מהמקום שבו אנחנו חוות את האפליה, הקיפוח וכו'.

12935: אנחנו סימנו את הגברים כאויבים, ועכשיו אנחנו צריכים לעשות תהליך של פיוס, של עבודה משותפת, כדי שיהיה ברור שהאינטרס של כולנו.

12935: גלשנו לתחומים אחרים, כי הפוליטיקה עוסקת בהגדרת העולם החברתי שלנו, שעוסק בביטחון, ברווחה, בחמלה וגם בשיקולים כלכליים, למרות שלא צריך להסתכל תמיד דרך חוק הלירה.

אתי לבני: אז אנחנו מסכמים שהכל פוליטי.

טליה לבני: לכל נושא יש תו מחיר, וזה התקציב.

טליה לבני: צריכים להסתכל מקרוב על כל תקציב, ולראות האם הוא משרת נשים באותה רמה שהוא משרת גברים.

טליה לבני: צריך לבדוק לגבי כל תקציב, את מי הוא משרת, מי מבצע את השירות ומה הם ההיבטים וההשלכות של זה.

טליה לבני: לחבר אכיפה לתקציב, הוא שלב מאוד חשוב.

אתי לבני: אנחנו עוברים עכשיו לנושא אחר, שוק התעסוקה, שוק העבודה, מיסוי וכו'.

טליה לבני: שוק העבודה יכול להוות תסכולים רבים כאשר אנחנו בוחנות את ההישגים.

טליה לבני: קיימים פערי שכר בין גברים לנשים בשיעור של בין 30% ל-40%.

טליה לבני: השאלה היא מאיזו נקודת מבט מסתכלים.

טליה לבני: הנתונים הם מנקודת ראות של שכר הגבר.

טליה לבני: מלמעלה למטה, מדובר רק על 40%.

טליה לבני: אנחנו משכילות יותר.

טליה לבני: בין בוגרי תואר ראשון, שני ושלישי באוניברסיטאות, יש רוב נשי.

טליה לבני: בין עובדי המגזר הציבורי, אנחנו 70%.

טליה לבני: למרות זאת, בדרגות הבכירות, אנחנו מהוות רק 4%-6%.

טליה לבני: מדוע?

טליה לבני: האם אין לנו חוקי עבודה שוויוניים?

טליה לבני: יש לנו.

טליה לבני: האם אנחנו לא רוצות להתקדם בעבודה?

טליה לבני: אנחנו רוצות.

טליה לבני: הנושא לא תלוי בנו.

טליה לבני: הבעיה היא, שאנחנו מנסות לשחק במגרש שלא התאים את עצמו לצרכים שלנו.

טליה לבני: אנחנו נדרשות להיות סופר-מן, כי כללי המשחק בשוק העבודה לא מתאימים לשילוב בין הורות ועבודה.

טליה לבני: אם ניקח גבר ונטיל עליו את גידול הילדים, הוא יגיע בדיוק למקומות שאנחנו הגענו אליהם.

טליה לבני: הוא יסיים תואר שלישי, הוא לא יוכל להישאר שעות נוספות וירוויח שכר שנמצא בפער של 40% מאישה שיכולה להישאר בעבודה שעות נוספות.

טליה לבני: זו לא בעיה נשית, זו בעיה חברתית.

טליה לבני: עולם העבודה לא מתאים לשילוב של הורות ועבודה.

לינוי בר גפן: 40% מהנשים האקדמאיות בגרמניה לא מביאות ילדים.

טליה לבני: אנחנו צריכות להפנים את העובדה, שזה לא נושא של קידום נשים אלא נושא חברתי.

טליה לבני: כאשר אנחנו מסתכלות על תחום שבו אנחנו לא מיוצגות ב-50% לפחות, כאשר חוקי השוויון קיימים, אנחנו צריכות להציע פתרון לבעיה.

טליה לבני: אנחנו נראה שבאמצעות תמריץ נכון, הדברים יזרמו מאליהם.

טליה לבני: ברגע שאנחנו פועלים לשינוי החברה, אנחנו נתקדם.

טליה לבני: הדבר השני, הוא שיכירו בעובדה שאותו בן זוג שצריך לטפל בילדים, יושב בשעה 21:00 יושב לעבוד אל מול המחשב.

טליה לבני: לפרקליט או לפרקליטה, מוכרות 50 שעות נוספות.

טליה לבני: בכל יתר המקצועות העבודה בבית לאחר שעות העבודה, לאחר שהשכיבו את הילדים לישון, איננה מוכרת.

טליה לבני: אין שום סיבה בעולם שיחייבו אותנו לשבת כל הזמן במשרד, מבלי לתת לנו את האפשרות לדאוג למשפחה.

טליה לבני: אני פותחת את המעונות של נעמ"ת גם עד שעה 19:00, אבל אני לא חושבת שאנחנו מביאים ילדים לעולם כדי שיהיו כל יום עד שעה 19:00 במעונות.

טליה לבני: אני מדברת על שינוי עולם העבודה.

טליה לבני: זה יתרום למשפחה ולחברה כולה, וזה ישפיע על קידומן של נשים.

טליה לבני: כאשר אנחנו מועמדות למכרזים, אחת השאלות היא, האם תוכלי לעבוד שעות נוספות.

טליה לבני: אין הרבה תביעות משפטיות על הנושא, אבל אנחנו שומעים את זה בלשכות המשפטיות השקם וערב.

טליה לבני: אם תשתנה הנורמה החברתית והעבודה שנשקלת לצורך קידום לא תהיה רק בשעות הדגירה במשרד, הכל ישתנה.

טליה לבני: אנחנו צריכים ללכת בדרך של עידוד המעסיקים.

טליה לבני: קיימנו דיון בנושא בוועדה.

טליה לבני: הבאנו מחקר שמראה קיימים עד 100% הנחה מתשלומי ביטוח לאומי למעסיקים שמקבלים נשים לאחר גיל 45, או נשים עם ילדים עד גיל 3.

אתי לבני: אני מבינה שהכיוון הוא ליצור חקיקה, שכל מקום עבודה גדול יחויב במעונות.

טליה לבני: אני אומרת, שאם אנחנו נעודד מעסיק, שיקים מעון ומועדונית במקום העבודה וניתן לו מענק מיוחד מאותה קרן, זה יעבוד.

אתי לבני: וזה חוץ מניקוי ההוצאות.

טליה לבני: הצעת חוק עידוד מעסיקים בנויה על עידוד מעסיקים, כך שהמענקים מאותה קרן יהיו לאותם מעבידים שימנעו מקיום ישיבות עבודה לאחר שעה 15:00, שיכירו בחוק עבודה, שיקימו מעונות יום ומועדוניות במקום העבודה ויקלטו לעבודה נשים מעל גיל 45.

טליה לבני: אני חושבת שמדינת ישראל צריכה לדאוג לחינוך חינם לגיל הרך.

טליה לבני: זה יעשה שינוי חברתי דרמטי בכל נושא עולם העבודה.

טליה לבני: כנשים, אנחנו נהנה מזה יותר, כי החלק הפסיכולוגי שקיים במשפחה, הוא שזוקפים על כרטיס החובה והזכות שלנו את הוצאות המעונות.

טליה לבני: עדיין לא הצלחנו להעביר את זה, שזה ייזקף רק לזכות או לחובת הגברים.

טליה לבני: כאשר גבר יוצא לעבודה, אף אחד לא אומר שיש לו שני ילדים במעון.

טליה לבני: אם הוא היה נשאר בבית ורק היא היתה הולכת לעבודה, לא היו הוצאות המעון.

טליה לבני: אם יהיה חינוך חינם, לא יהיה ויכוח מי לא יצא לעבודה.

אתי לבני: מעל 40.

טליה לבני: אני מסכימה.

טליה לבני: אני מדברת על קליטת עובדות שהן אמהות לילדים עד גיל 3, על עובדות בשכר שלא יפחת מפעם וחצי השכר הממוצע.

טליה לבני: אם אנחנו רוצים שמעסיקים יקדמו נשים, בואו ניתן להם תמריץ.

טליה לבני: זו דרך טובה לעודד מעסיקים להעסיק נשים בתפקידים שבגינם משתלם שכר גבוה יותר.

טליה לבני: אני מדברת גם על העסקת עובדות, אשר לא עבדו מחוץ למשק ביתן ב-12 החודשים שקדמו להעסקתן.

טליה לבני: צריך גם לעודד מעסיקים לקלוט עובדות שנמצאות אצלו דרך כוח אדם, בתנאי העסקה שלו.

טליה לבני: גם מעסיק שהעביר עובדת ממשרה חלקית למשרה מלאה יקבל עידוד.

אתי לבני: אני הייתי רוצה שתתייחסו לא רק לעולם של השכירות, אלא גם לעולם של נשות עסקים.

אתי לבני: נדמה לי, שזה כיוון שיותר ויותר נשים נכנסות אליו.

גילה פינקלשטיין: אני מחזקת את דבריה של טליה, שאמרה שהמבנה החברתי מקשה על האישה.

גילה פינקלשטיין: מקומות העבודה תופסים כי הגבר הוא האדם שקשור לעבודה ולא האישה.

גילה פינקלשטיין: יש לפני סקר של מכון שווקים פנורמה, לפיו 85% מהאמהות דיווחו שהן אחראיות להוציא את הילדים מהגן או מבית ספר, ורק 4.7% מהגברים אחראים על איסוף הילדים.

אביטל טלי-שחר: ברמת החזון ההגדרה שלנו צריכה להיות, עידוד יציאת נשים לעבודה.

אביטל טלי-שחר: אני יודעת שמסתובבות באוויר כמה הצעות חוק שמתייחסות לזה.

אביטל טלי-שחר: יציאה של נשים לעבודה, או הגדלת המשרות שלהן למשרות מלאות, היא עניין חברתי חשוב ומעצים, שחותר לקראת שוויון.

אביטל טלי-שחר: אני מסכימה שfamily Friendly הוא כיוון שצריך להתייחס אליו, כי הוא גם תורם לשוויון הפנים ביתי שהוא נכון.

אביטל טלי-שחר: לפי המחקרים שערכנו, מצאנו שיש שינוי בעניין הזה.

טליה לבני: אבל האחיות לא סובלות מפערי שכר.

טליה לבני: אח או אחות מרוויחים אותו דבר.

אביטל טלי-שחר: אני חושבת, שחשוב שנטפל בנושא של אכיפה של החוקים הקיימים.

אביטל טלי-שחר: החוקים הקיימים הם חוקים טובים.

אביטל טלי-שחר: העניין של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, שעלה בהצעת החוק שנוסחה בשדולה עם פרופסור בן ישראל, הוא כלי מצוין.

אביטל טלי-שחר: רק השבוע היא אמרה, די כבר עם הצעות חוקים.

רבקה שקד: היא אמרה שצריך להתמקד באכיפה.

אביטל טלי-שחר: אני חייבת להתייחס לנושא של עבודה דרך קבלני כוח אדם.

אביטל טלי-שחר: לפי מחקר שערכנו, רוב העובדים אצל קבלני כוח אדם, הן נשים.

אביטל טלי-שחר: יש כאן אפיון מגדרי מדהים.

אביטל טלי-שחר: אחד הכלים שנראים לי מאוד אפקטיביים, זה הטיפול באחריות של המעבידים ושל המעסיקים בפועל.

הילה קרנר-סולימן: גם בנושא הזה יש חוק שאינו נאכף.

אביטל טלי-שחר: צריך לטפל בחוקים במנגנוני אכיפה מרשיעים יותר.

טליה לבני: זה לא עובד.

טליה לבני: לעומת זאת, תראו איך זה עובד בנושא השקעות הון.

אביטל טלי-שחר: האבסורד הכי גדול, הוא שהמדינה היא המעביד הכי גדול על ידי קבלני כוח אדם.

אביטל טלי-שחר: היא מפרסמת חוזים במחירים, שלא מאפשרים לתת אפילו שכר מינימום לאותן עובדות של חברות כוח אדם.

אביטל טלי-שחר: צריך למצוא מנגנון אובייקטיבי שיטפל בעניין הזה.

סמדר סיני: בשבילי חזון מבחינת שוק העבודה, זה עצמאות כלכלית לנשים.

סמדר סיני: אני לא מדברת רק על עידודן לצאת לשוק העבודה, אלא עידוד לעצמאות כלכלית מלאה.

סמדר סיני: לכל אחד צריך להיות חשבון בנק עם כרטיס אשראי, שלא לדבר על רשיון נהיגה.

סמדר סיני: זה צריך להיות הצעד הראשון.

טליה לבני: כי יש שם חינוך חינם מהגיל הרך.

סמדר סיני: כפי שאמרה קודם פרופסור הרצוג, הנשים יכולות לשלוט על הפרטים הקטנים ויש להן יכולת לראות תמונה הוליסטית כוללת.

סמדר סיני: עסקים קטנים ויזמויות מאוד מתאימים לתפיסה הזו, הרבה יותר מאשר מפעל שמנוהל בצורה היררכית גברית.

סמדר סיני: ראינו את זה בתעשייה הטכנולוגית שהיא מאוד גברית.

סמדר סיני: אני רוצה לומר, כי עידן הגלובליזציה והכלכלה הגלובלית הוא המקום הקשה, החלש, הפגיע שבו נמצאות הנשים.

סמדר סיני: לכן, הפתרון צריך להיות בהתאם למה שקורה סביבנו, כהשקפת עולם חברתית.

סמדר סיני: את הצגת חזון חברתי, אבל הוא איננו עולה בקנה אחד עם העידן הגלובלי.

סמדר סיני: הגלובליזציה מדרדרת את מצבן של הנשים ושמה אותן במקום אחר לעומת מדיניות רווחה סוציאל- דמוקרטית.

אודליה לוי-אטינגר: בחזון שלי הייתי רוצה לראות את ההורות כמשימה משותפת של שני בני הזוג.

אודליה לוי-אטינגר: אני חושבת שמזה ייגזרו פתרונות רבים, גם בשוק העבודה.

אודליה לוי-אטינגר: יש נשים שרוצות ומסוגלות לעבוד עד השעה 19:00 כי יש להן בעל שיכול לבוא הביתה בשעה 15:00.

אודליה לוי-אטינגר: זה לא אידיאל שדווקא האישה תהיה בבית בשעה 15:00.

אודליה לוי-אטינגר: צריך שיהיה הורה בבית, והמטלה הזו צריכה להיות משותפת לשני בני הזוג.

ברכה ארג’ואני: בימים אלו מתחילים ליישם את תוכנית ויסקונסין.

ברכה ארג’ואני: אני הייתי רוצה לבקש, שתיזמי דיון כדי לראות מה הן ההשפעות של התוכנית על נשים חד הוריות ונשים מעל גיל 45.

טליה לבני: מחירי המעונות הם בפיקוח משרד התמ"ת.

טליה לבני: גובה ההשתתפות של המדינה נקבע על פי הקריטריונים של התמ"ת.

טליה לבני: צריך לשנות את הקריטריונים האלה, כך שאישה תקבל השתתפות מהמדינה גם בתקופה שהיא מחפשת עבודה וגם בזמן שהיא לומדת תואר שלישי.

טליה לבני: התמ"ת צריך להגדיל את התקציב לסבסוד אמהות העובדות.

טליה לבני: התווספו לתקציבו של התמ"ת 150,000,000 שקלים, אבל אף אחד לא יודע עדיין לאיזו מטרה.

ברכה ארג’ואני: כאשר אם חד הורית מחפשת עבודה ויש לה שלושה ילדים, המעסיקים תמיד ישאלו אותה, מי יטפל בילדים כאשר הם יהיו חולים אחד אחרי השני.

ברכה ארג’ואני: בעיני אותו מעסיק האם הזו כבר פסולה, ואז המערכת מתייחסת אל אותה האם כאל פרזיטית שלא רוצה לצאת לעבודה.

ג’ודי דון: ברגע שנשים חד הוריות יוצאות לעבודה ומשתכרות מעל 2,000 שקלים, מורידים להן את תשלומי המזונות.

ג’ודי דון: המזונות הם נטו לילדים.

ג’ודי דון: אי אפשר לעשות חשבון, כך שבגלל השכר שמקבל האם, תשלומי המזונות ירדו.

יולי תמיר: אני חושבת שצריך לעשות מאבק משותף, שהמעונות יעברו לטיפול מערכת החינוך.

יולי תמיר: כל עוד זה נמצא בתמ"ת, זה תמיד יהיה בן חורג.

אתי לבני: לא דיברנו על פנסיה, אבל אנחנו נשלים את זה בכלים שלנו.

אתי לבני: הנושא הבא שבו אנחנו נדון, הוא נושא המשפחה.

אתי לבני: אנחנו נבקש מלינוי בר גפן לספר איך היא רואה את מבנה המשפחה מהמקום שבו היא נמצאת.

לינוי בר גפן: אני שמחה לשמוע מה שאתן אומרות כאן, אבל אני חושבת שיש כאן חוסר החלטה לגבי מה צריך לבוא קודם, שינוי בנורמות או שינוי בחקיקה.

לינוי בר גפן: קשה לי להחליט מה הלך יותר קדימה, החקיקה או הנורמות.

קריאה: החקיקה.

לינוי בר גפן: אני רוצה לדבר על הנורמות של הקליינטיות שלכן.

לינוי בר גפן: אני רוצה לתת לכן תמונת מצב.

לינוי בר גפן: אני לא מייצגת שום ארגון, אני מייצגת אותי ואת החברות שלי.

לינוי בר גפן: צורת החשיבה שלהן היא קצת שונה.

לינוי בר גפן: לא מזמן התפרסם מחקר שטען, שגיל 34 הוא גיל, שמבחינה רגשית וכלכלית, הוא הגיל האידיאלי להביא בו ילד ראשון לעולם.

לינוי בר גפן: אם אותה חברה שלי היתה בוחרת להביא את הילד, או אם היא תבחר להיות רווקה מכאן ועד עולם, כי אהבה ומוסד הנישואין לא בהכרח הולכים ביחד, השיפוט והביקורת הקשה ביותר שהיא היתה מקבלת היתה מנשים ולא מגברים.

לינוי בר גפן: הביקורת הקשה ביותר שאני מקבל הרבה פעמים על הבחירות שלי, היא מנשים ולא מגברים.

לינוי בר גפן: מגברים אני גם לא מצפה להזדהות עם נשיותי.

לינוי בר גפן: אני כן מצפה לסולידריות מנשים.

לינוי בר גפן: הביקורת כלפי הבחירות שלי, אם אני אתחתן או לא, אם אני אבחר בסוג שונה של זוגיות, אם אני אביא ילד לבד, היא לא מגברים אלא מנשים אחרות.

לינוי בר גפן: המשפחה העתידית שאני הייתי רוצה לראות בשנת 2012, היא משפחה שצורת החשיבה עליה תשתנה.

לינוי בר גפן: לא רק שהחוקים ישתנו, אלא גם הנורמות.

לינוי בר גפן: הייתי רוצה, שהחברות הנשואות שלי שבדיוק עכשיו נולד להן הילד הראשון, והן מקטרות ואומרות לי לדחות את זה כמה שאפשר, לא יאמרו את זה בשקט.

לינוי בר גפן: אני רוצה שיהיה ברור, שזה בסדר לא לרצות להיות נשואה, שזה בסדר ליצור משפחה בדרך קצת פחות פורמלית.

לינוי בר גפן: זה חשוב שיהיו גם בחורות נוספות שיסכימו איתי עם זה שזה בסדר.

לינוי בר גפן: העניין הוא, שהמציאות מקדימה את התפיסה.

לינוי בר גפן: אני רוצה, שהקול שלהן יישמע רם יותר וברור יותר.

אתי לבני: מתי זה היה?

לינוי בר גפן: לפני 10 שנים בערך.

אתי לבני: זה גם קורה היום.

לינוי בר גפן: היום היא אומרת לי, איזה מטומטמת הייתי שלא עשיתי את זה קודם וסבלתי.

לינוי בר גפן: אני רוצה שיסתכלו על הנשים האלה כעל נשים שיש להן את הזכות לבחור, לבחור האם הן רוצות ללכת בדרך של נישואין כדת וכדין, או האם הן רוצות ללכת בדרך אחרת.

לינוי בר גפן: אני רוצה לשנות את הנורמה ולא רק את החקיקה.

לינוי בר גפן: עם החקיקה אני מסתדרת יפה.

לינוי בר גפן: עם הנורמות קשה.

טליה לבני: זאת אומרת, שכל הרעיונות עוד לא הגיעו אליהן.

טליה לבני: צריך לעשות הסברה גדולה יותר.

אביטל טלי-שחר: זה לא התפקיד של הגוף המחוקק.

שלמה שהם: אחת הבעיות שאני מגלה, היא שאנחנו לא תמיד קשובים לשטח.

שלמה שהם: אנחנו לא רואים את המגמות שאנחנו עוברים.

שלמה שהם: אחת הבעיות המגמות הבולטות, הוא הנושא של מוסד הנישואין, הפנטזיה של הבית במערב ראשון.

לינוי בר גפן: אני חושבת, שהדור שלי הוא הרבה יותר שמרן מהדורות שלפניו.

אתי לבני: אני ממש הופתעתי לשמוע את הדברים.

אתי לבני: בקרב החברות שלי, היה מובן מאליו שאם מגיעים לגיל מסוים ולא מתחתנים, אז עושים ילד.

אתי לבני: כולם היו נותנים את התמיכה.

אביטל טלי-שחר: למה את מתפלאת?

אביטל טלי-שחר: אנחנו נכנסנו לרמה הפרטית והמצומצמת במקום להתבסס על מגמה חברתית.

אביטל טלי-שחר: אני יכולה לתת לך דוגמא של 3 צעירות שחושבות אחרת.

שלמה שהם: השאלה היא, לא מה נכון.

שלמה שהם: כאשר רצים לרגולציה, לפעמים זה כבר מאוחר מדי ומיותר מדי.

שלמה שהם: כדאי שנקשיב לדור שבשנת 2012 יהיו ההורים.

שלמה שהם: 38% מהמדינה הזו הם פחות מגיל 18.

אתי לבני: שוק העבודה, הוא שוק העבודה.

אתי לבני: תפיסה של נוער, זה דבר אחר.

רוברט ליכט-פטרן: אני משמש כיועץ המקצועי לתוכנית, סיוע משפטי לנשים בענייני משפחה.

רוברט ליכט-פטרן: אנחנו הכנו עבורכם דף של שינויים חקיקתיים בחוקים קיימים שאנחנו מציעים.

רוברט ליכט-פטרן: יש ויכוחים פמיניסטים רבים לגבי השאלה, למה אישה צריכה לשאוף ומה היא צריכה לרצות.

רוברט ליכט-פטרן: האם היא צריכה לרצות מה שגברים רוצים, או שזה לגיטימי שהיא תרצה משהו שונה מגברים.

רוברט ליכט-פטרן: בוודאי שמבחינה סטטיסטית, החזון התרבותי אינו משקף את הרוב המכריע של נשים בישראל, שהשאיפות שלהן שונות לחלוטין, והמציאות המטריאלית שלהן שונה לחלוטין ממה שתואר כאן.

רוברט ליכט-פטרן: לכן, ההסדרים המשפטיים צריכים להתאים לאותה קבוצת מיעוט, אבל קודם כל לאותו רוב מכריע של נשים, שנמצאות בתנאי מצוקה כלכלית ואישית מאוד קשה.

רוברט ליכט-פטרן: אני מדבר על הנושא של אלימות במשפחה ונושאים רבים אחרים.

רוברט ליכט-פטרן: חלק מההשפעות האלה, הן השפעות סימבוליות.

רוברט ליכט-פטרן: יש פה השפעה על איך האישה נתפסת בעיני עצמה ובעיני אחרים, איזה יכולות ותפקידים מייחסים לה אחרים.

רוברט ליכט-פטרן: למשל, בתחום העבודה היא נתפסת כפחות פרודוקטיבית בגלל המחויבות שלה לילדים.

רוברט ליכט-פטרן: הנושא של שותפות עם גברים, הוא דבר מרכזי במאבקים פמיניסטים.

רוברט ליכט-פטרן: זה דבר חשוב מאוד במיוחד בתחום של משפחה.

רוברט ליכט-פטרן: עידוד גברים לתפקידים ביתיים הוא דבר מרכזי בדרך לשוויון וכבוד.

רוברט ליכט-פטרן: צריך לזכור, שבתחום של משפחה יש הרבה מאוד מה להפסיד.

רוברט ליכט-פטרן: כפי שאמרה חה"כ תמיר, יש להטיל ספק בשיתוף הפעולה האמיתי של גברים בתחום הזה, גם משום שהתחום הזה קשור לענייני דת ומדינה, וגם כי בתחום הזה יש עדיפות ברורה לגברים.

רוברט ליכט-פטרן: גברים משתמשים בכרטיס הזה, כדי שלא ישנו ויבטלו את העדיפויות אינהרנטיות של התחום של דיני משפחה.

שלמה שהם: האם בשנת 2012 אתה רואה את השותפות הזו במוסד הנישואין כשותפות אחרת?

רוברט ליכט-פטרן: ישנו את חזון החלום, שהוא הסדר אזרחי, כולל אופציות לנישואין דתיים למי שמבחינה דתית מעוניים בכך.

רוברט ליכט-פטרן: זה לא הולך לכיוון של נישואים אזרחיים, של גירושים על פי דרישה ללא בדיקת ההשלכות המטריאליות על שני בני הזוג ועל הילדים, משום שזה יזיק מאוד לנשים.

רוברט ליכט-פטרן: זה נראה לי חלום רחוק מאוד.

אתי לבני: זה החלום שהכי הרבה מתעסקים בו בכנסת הזו, אז מדוע אתה אומר שהוא רחוק?

רוברט ליכט-פטרן: אני בהחלט בעד רפורמה קוהרנטית מלאה של כל דיני המשפחה, ושתהיינה התאמות כלליות ולא תלאי על גבי תלאי, שזה מה שמזיק בסופו של דבר לנשים ולילדים.

רוברט ליכט-פטרן: אני תומך בזה, אבל אני חושב שזה עוד רחוק.

רוברט ליכט-פטרן: אני באתי להציג כמה חלומות יותר קטנים, פרקטיים, שאפשר לתקן אותם בתיקוני חקיקה מיידיים.

רוברט ליכט-פטרן: אני רוצה לחלק זאת ל-3 קבוצות.

יולי תמיר: האם יש ערעור על פסק הדין הזה?

רוברט ליכט-פטרן: אנחנו מייצגים את התיק הזה בעתירה לבג"צ.

רוברט ליכט-פטרן: אני הבאתי את זה כדוגמא ליחס שונה לגברים ונשים.

רוברט ליכט-פטרן: מבחינה מטריאלית, רמת החיים של נשים וילדים יורדת פלאים אחרי הגירושין.

רוברט ליכט-פטרן: לעומת זאת, רמת מחייתם של אותם גברים יורדת קצת אחרי הגירושין, ומיד אחרי זה עולה בצורה משמעותית ועקבית.

רוברט ליכט-פטרן: צריך לזכור, כי גם כאשר מדובר בנישואין דתיים, צריך לבטל את מרוץ הסמכויות ולקבוע שלבית הדין יש סמכות לדון אך ורק בנישואין ובגירושין.

רוברט ליכט-פטרן: ביתר העניינים, אין שום מומחיות לדייני בית הרבני, ולכן אין שום סיבה שזה יהיה בסמכותם.

רוברט ליכט-פטרן: הנושא של כריכת המשמורת לתביעות גירושין בבית הדין הרבני, אפילו אם בית הרבני פוסק בצורה זהה לחלוטין, עצם העובדה שיש שתי ארכאות שאפשר לבחור ביניהן, גורמת נזק אדיר לנשים.

רוברט ליכט-פטרן: נשים נאלצות לקנות את העדר הדיון בענייני המשמורת של הילדים.

שלמה שהם: מה יהיה החזון בנושא הזה?

רוברט ליכט-פטרן: קודם כל, ביטול הכריכה לבתי הדין הרבניים.

רוברט ליכט-פטרן: אני מציע, שבתי הדין הרבניים ידונו רק בנושא של נישואין או גירושין.

רוברט ליכט-פטרן: צריך לתקן את חוק יחסי ממון, הקובע זכות לאישה לאיזון המשאבים רק עם פקיעת הנישואין.

רוברט ליכט-פטרן: החוק ממש מכריח אותה לקנות את החצי שלה בויתורים.

רוברט ליכט-פטרן: ההצעה הזו עדיין לא פותרת את התלות הכלכלית של האישה.

רוברט ליכט-פטרן: לפי חוק יחסי ממון, האישה תלויה כלכלית בבעלה, כאשר הסיטואציה הזו נפתרת רק כאשר הם נפרדים.

רוברט ליכט-פטרן: בהקשר הזה, אנחנו מציעים לתקן את חוק יחסי ממון, במובן שמתחילת הדרך יהיה שיתוף קנייני ברכוש שנצבר במהלך הנישואין.

רוברט ליכט-פטרן: צריך לשקול את האופציה הזו כאופציה שמחזקת נשים מלכתחילה ולא בדיעבד.

רוברט ליכט-פטרן: בנושא של סרבנות גט, צריך לפעול בדרך של חקיקה או בדרך של שכנוע גדולי הדור, כדי ליישם פתרונות הלכתיים לנושא של סרבנות הגט.

רוברט ליכט-פטרן: רצוי לשקול אפשרות של רישום אזרחי קונסטרוקטיבי של גירושין.

רוברט ליכט-פטרן: במקרה יחייא המפורסם, הבעל השאיר את האישה עד גיל 65 כמסורבת גט, והזכות שלה להינשא מחדש נפגעה בגלל חוק הביגמיה.

רוברט ליכט-פטרן: לכן, אני מציע רישום אזרחי.

רוברט ליכט-פטרן: בדומה לרישום אזרחי של נישואין, יהיה רישום אזרחי של גירושין.

רוברט ליכט-פטרן: זה אפילו לא ראיה לכאורה לפי חוק מרשם אוכלוסין, ולכן אין שום בעייתיות הלכתית במובן הזה.

רוברט ליכט-פטרן: אותה אישה תוכל להינשא בנישואין אזרחיים.

רוברט ליכט-פטרן: בנושא של חלוקת רכוש, חייבים לתת מקום בחוק עצמו, לעובדה שהנכס העיקרי בעידן המודרני הוא ההון האישי, המוניטין האישי וכושר ההשתכרות, ולקבוע במפורש שנכס בר חלוקה בין אם בסכום מסוים, ובין באמצעות תשלומים איטיים חודשיים.

רוברט ליכט-פטרן: צריך פה הסדר אזרחי של נושא מזונות הילדים, וכן מנגנון הוצאה לפועל שמנתק את התלות היומיומית של האישה הגרושה בבן הזוג הגרוש.

רוברט ליכט-פטרן: זו מערכת יחסים שיש בה אלימות, תחנונים, רדיפה וצורך להגיש תביעות ולשלם שכר טרחה לעורכי דין.

רוברט ליכט-פטרן: במדינות רבות יש מנגנון אזרחי להסדרה של זה.

אתי לבני: גם בארץ יש הצעה כזו.

רוברט ליכט-פטרן: הנושא האחרון, הוא הנושא של אלימות במשפחה.

רוברט ליכט-פטרן: לדעתי, צריך להוסיף בסיפא של סעיף 5 בחוק שיווי זכויות האישה שאלימות במשפחה היא עילה לגירושין.

רוברט ליכט-פטרן: לא יעלה על הדעת שנאמר לאישה שלא סבלה אלימות ברמה של פיקוח נפש, שתחזור אל הבעל ונראה מה יהיה.

רוברט ליכט-פטרן: מעבר לזה, בחוק למניעת אלימות במשפחה, בדומה לחוק למניעת הטרדה מינית, צריך לקבוע עוולה נזיקית שקובעת פיצוי עד 50,000 שקל ללא הוכחת נזק, בגין אלימות במשפחה.

שושנה זופניק: אני חושבת, שיש להשתחרר מהפרימיטיביות והשבטיות שעדיים עוטפים אותנו חברתית ומשפטית.

שושנה זופניק: אני רואה את נושא השוויון, כנושא המתחיל בכבוד הדדי ושיתוף בתוך המשפחה.

שושנה זופניק: הדרך לכך, היא החינוך.

שושנה זופניק: אני מדברת גם על חינוך לקבלת אותם דברים חריגים, כמו אותה סבתא שהתגרשה בגיל 57.

שושנה זופניק: אני לא נכנסת לכל אותם תיקוני חקיקה מבורכים בנושא גיטין, שיש בהם השלכה לכל נושא המשפחה.

בת שבע שרמן: אני מרשה לעצמי לדבר בתור צעירה, דתייה ופמיניסטית.

בת שבע שרמן: אני מתחברת לדברים שלינוי אמרה בעניין של חוסר הבחירה, אבל אני רוצה שנסתכל על שני הצדדים.

בת שבע שרמן: צריך שיהיה העדר טאבו גם בנושאים של נישואין, האם כן או לא להינשא, וכך גם האם כן או לא לצאת לעבודה.

בת שבע שרמן: בארץ אישה שנשארת בבית, היא עקרת בית שלא עושה כלום.

בת שבע שרמן: פה צריך לנפץ את המיתוס.

בת שבע שרמן: אנחנו לא צריכים להתנגד לבחירה של אישה להישאר בבית ולטפל במשפחה.

בת שבע שרמן: אותו דבר גם לגבי הבחירה לא להינשא.

בת שבע שרמן: אם קיים אידיאל שלא להינשא, יש גם אידיאל של הקמת משפחה, ושתי הגישות צריכות לקבל את מקומן.

חנה הרצוג: העניין של מימוש הנשיות או מימוש הגבריות יכול היה להיעשות בהרבה מאוד דרכים.

חנה הרצוג: סוג מסוים של משפחה, היא רק אחת מהאופציות.

חנה הרצוג: יש הרבה מאוד סוגים של זוגיות, שאפשר למסד אותם, ואכן מתמסדים.

חנה הרצוג: אחד האתגרים הגדולים למחוקקים, זה המספר ההולך וגדל של אזרחי ישראל שמעדיפים להיות תחת חוק של מדינה אחרת ולא תחת חוק של מדינת ישראל.

חנה הרצוג: יש פה אתגר ענק למחוקקים.

חנה הרצוג: אני רק רוצה להראות שיש בעיה של היחסים בין המדינה לבין האזרח.

חנה הרצוג: אחת השאלות שמדינה צריכה לחזור ולשאול את עצמה, האם היא מממנת מצבים שפוגעים בנשים או בגברים, פוגעים באי השוויון.

חנה הרצוג: למשל, כל מוסד הרבנות והדיינות ממומן על ידי המדינה.

חנה הרצוג: במצב שבו המדינה לא רוצה להגיע לקרע המוחלט, זכותה הבסיסית להתערב בבחירת הדיינים, באפשרות להביא לשיתופן של נשים בהליכי קבלת החלטות.

חנה הרצוג: יש קורסים לתוענות רבניות, אבל כל כך הרבה פעמים חוסמים את דרכן של נשים.

אתי לבני: הנושאים האלה נעשים דרך בתי המשפט.

אתי לבני: כך גם הבחירה של רבה של תל אביב, המועצות הדתיות וכו'.

חנה הרצוג: זה לא מספיק.

חנה הרצוג: צריך לשמור על העיקרון, שהמדינה לא תממן אי שוויון.

אתי לבני: אבל היא מממנת מפלגות פוליטיות, שבהגדרה שלהן הן לא שוויוניות.

אתי לבני: זה מה שהוביל אותנו לעסוק בסוגיה של הפרדת דת ומדינה.

עדית דיאמנט: אני רוצה להעלות את הנושא של זוגיות החד-מינית.

שושנה זופניק: זה אותם דברים שאני קראתי להם, החינוך לקבלת האחר.

עדית דיאמנט: צריך להתייחס לזה בהיבט של המשפחה.

שלמה שהם: בשנת 1973 היה סטודנט דתי צעיר, שהיה סגן יו"ר הסטודנטים באוניברסיטת בר אילן.

שלמה שהם: בכנס גדול מאוד של האוניברסיטה בנוכחות הרב שלמה גורן הוא אמר משפט מאוד פשוט לרב גורן: ההתייחסות של הרבנות לנישואין, היא הדרך שתהרוס את מוסד הנישואין.

שלמה שהם: אתם מבינים שזה הייתי אני.

שלמה שהם: אני הצעתי כבר אז, שלא יהיו נישואין אזרחים, אלא על סמך פסק נישואין של בית דין רבני, אפשר יהיה להינשא בדרך אחרת.

שלמה שהם: אני קיבלתי על הדברים האלה מקלחת גדולה בנוכחות הרבה מאוד אנשים.

שלמה שהם: ברגע שאנחנו אומרים: "בשלוש דרכים האישה נקנית", ברגע שאנחנו אומרים שהאישה היא קניין בעלה, ברגע שאנחנו אומרים שהיסוד של טקס הנישואין הוא דתי, יש בכך פגיעה במעמד של הנשים.

שלמה שהם: היום אני הולך לטקס נישואין דתי של חברים שלי, ואני יודע שהם מסתכלים עליו אחרת לגמרי.

שלמה שהם: הם נכנעים ללחץ חברתי.

שלמה שהם: הם לא באמת חיים את הטקס הזה ומאמינים בו.

שלמה שהם: ברגע שאנחנו עושים את זה, אנחנו אומרים שאישה היא קניין בעלה ומוותרים על מעמד מאוד בסיסי של הנשים.

שלמה שהם: הדבר הזה צריך להיות ברור וגלוי.

רוברט ליכט-פטרן: חס וחלילה.

רוברט ליכט-פטרן: אני לא חושב שזה לא יקרה.

רוברט ליכט-פטרן: גם אם זה יקרה, עדיין קבוצה גדולה של אוכלוסייה עדיין תינשא בנישואים אזרחיים.

שלמה שהם: החזון שלי, הוא שבישראל יהיה מוסד נישואין שוויוני.

שלמה שהם: גם את נקרא לו מוסד נישואין, הוא צריך להיות מצב שבו שני בני אדם שלמים ובריאים, אישה וגבר, אישה ואישה או גבר וגבר, יבואו ויגידו אחד לשני כי הם יוצרים ביניהם סוג של קשר שהמדינה מכירה בו.

בת שבע שרמן: זה בדיוק מה שאני אמרתי.

בת שבע שרמן: זה לא שאני מסכימה עם כל מה שאתה אומר, אבל אני אומרת שיש פתרונות בתוך ההלכה גם לנישואין שוויוניים.

בת שבע שרמן: הרב משה עמר מביא פתרונות כאלה.

בת שבע שרמן: כאשר נבנה החזון, אי אפשר להגיד שזה חוק שחור ולכן אנחנו מתעלמים ממנו, ובונים מערכת שוויונית שמתאימה רק לאנשים שבוחרים להינשא בדרך של נישואין אזרחיים.

בת שבע שרמן: אנחנו צריכים להתייחס לכלל האוכלוסייה, וגם לאנשים שבוחרים להינשא בדרך הזו.

אתי לבני: אנחנו בוודאי נישאר עם הנושא הרבני עוד הרבה שנים, ואנחנו צריכים למצוא את הפתרונות בתוך המסגרת הזו, כאשר במקביל ניצור מסלול אזרחי.

מל פולישוק-בלוך: הוועדה לקידום מעמד האישה ביחד עם הוועדה לביקורת המדינה קיימה ישיבה בנושא הזה בהשתתפות הרבנים הראשיים לפני 10 ימים.

מל פולישוק-בלוך: אני אמרתי להם במפורש, שעליהם מוטלת האחריות לקרב ולא להרחיק.

מל פולישוק-בלוך: לפי ההתנהגות שלהם כלפי האישה בסיטואציה של הגירושין, הם מרחיקים את מרבית הציבור הישראלי מהיהדות.

מל פולישוק-בלוך: הם אלה שגורמים לכך שיפנו לדרכים אחרות.

מל פולישוק-בלוך: הם צריכים להתאים את מה שכתוב בהלכה לחיינו ותקופתנו.

מל פולישוק-בלוך: אין ספק, שזה אפשרי.

מל פולישוק-בלוך: נתתי להם כמה דוגמאות של רבנים מהעבר, שהלכו לפי ההלכה, אבל היו מספיק אמיצים כדי לעשות את השינוי.

מל פולישוק-בלוך: אפשר לעשות את השינוי גם דרך ההלכה.

מל פולישוק-בלוך: השאלה היא, מה היא הגישה.

מל פולישוק-בלוך: הרב הראשי קם והציע להקים ועדה שתדון בנושאים האלה ותביא לפתרונם.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת, שהוועדה למעמד האישה יכולה להוביל את זה.

הילה קרנר-סולימן: החזון שלי, שלא ניתן להפריד אותו מהפרקטיקה אבל הוא בר יישום, בוודאי תוך 7 שנים, הוא להפוך את העולם שלנו למקום בטוח עבור נשים.

הילה קרנר-סולימן: מהרגע שאנחנו מגיעות לאוויר העולם, אנחנו מגיעות עם תת מודע קולקטיבי של אלפי שנות רצח, אונס ואלימות.

הילה קרנר-סולימן: החוויות שלנו בקהילה שלנו, בעבודה שלנו ובבתים שלנו, הופכות את זה ליד שמוטבע על בשרנו.

הילה קרנר-סולימן: יש היום שני מרכזיים טיפוליים לנפגעות תקיפה מינית, בחיפה ובראשון לציון.

הילה קרנר-סולימן: המרכזים האלה מטפלים בסך הכל ב-100 שנים בשנה, כאשר המרכז באיכילוב מטפל בעוד 60 נשים בשנה.

הילה קרנר-סולימן: יש עשרות אלפי קורבנות של תקיפה מינית, שמנהלים חיים פגומים ולא מתפקדים כמו שצריך, וזאת כיוון שאין טיפול ממוקד לנפגעי תקיפה מינית, שבסופו של דבר יעלה פחות למשק.

הילה קרנר-סולימן: הנושא האחרון, הוא הסוגיה של בתי המשפט.

הילה קרנר-סולימן: כאשר שופטים צריכים לבחור היום בין השתלמות בדיני נזיקין בתחום הביטוח לבין השתלמות בנושא אלימות כנגד נשים, הם בוחרים בהשתלמות שקשורה בביטוח.

הילה קרנר-סולימן: הם לא עוברים כלל הכשרה בנושא הזה.

הילה קרנר-סולימן: התחום היחידי שבו אנחנו רואים החמרה בענישה, הוא גילוי עריות או האונס הקלאסי של הסמטה החשוכה.

הילה קרנר-סולימן: בכל המקרים האחרים שיש בהם עבירות מין, שהם בערך 60% מכלל עבירות המין, הענישה היא קלה ומגוחכת.

הילה קרנר-סולימן: כל הזמן ישנו חוסר הבנה, וזה מעבר להאשמה חברתית של הקורבן.

הילה קרנר-סולימן: הדלתות בבתי הסוהר הן דלתות מסתובבות, כי עבריין מין הוא עבריין חוזר.

הילה קרנר-סולימן: אין הבנה במערכת הזו, שלא רק שעושים צדק עם הנפגעת ושולחים מסר לנפגעות שהן יכולות לתת אימון במערכת המשפט, אלא גם מונעים אתה האונס הבא.

הילה קרנר-סולימן: כל יום שהאנס בכלא, הוא לא אונס אותנו או את הילדים שלנו.

אורית קמיר: הילה דיברה על הטריטוריה הפתולוגיה שקיימת כבר היום, ואיך להתמודד עם התוצאות הכואבות שלה.

אורית קמיר: אני רוצה לדבר ברמה יותר אופטימית- חזונית לעתיד.

אורית קמיר: אנחנו במאה ה-21 וכבר עברנו 50 שנות התיישבות ציונית בארץ, ועל כן אנחנו כבר צריכים לשים על סדר היום, בצורה ממשית ואקוטית, את כל נושא התקשורת בין נשים וגברים, ואת השאלה מה זה אומר להיות בקשר בין מגדרי.

אורית קמיר: זה לא צריך להישאר ברמת הסיסמה, אלא להתפרק בצורה התכליתית והבסיסית ביותר.

אורית קמיר: אני חושב, שזה צריך להיעשות דרך ערך כבוד האדם.

אורית קמיר: אני חושבת, שיש לזה השלכות מיידיות וספציפיות, שצריכות לבוא לידי ביטוי בכל רחבי הקשת ביחסים בין המינים.

אתי לבני: אני זימנתי נשים מהמגזר הערבי והבדואי, אבל ברגע האחרון הן הודיעו שהן לא יכולות להגיע.

אתי לבני: אנחנו נבקש מהן להעביר אלינו בכתב את הדברים שלהן.

אתי לבני: אנחנו נעבור עכשיו לתחום הצבא.

דבורה חסיד: אני אומר, איך אני הייתי רוצה לראות את שירות הנשים בצה"ל.

דבורה חסיד: אני חושבת, שהמודל הנוכחי של שירות הנשים בצה"ל מיצה את עצמו.

דבורה חסיד: הצבא צריך להיות אמיץ דיו כדי להחליט שהולכים לדרך של מודל אחר.

דבורה חסיד: יכול להיות שיקשיבו לנו, כי אני אומר את הדברים גם בדיונים המתנהלים כרגע לאור קיצור משך השירות של הגברים.

דבורה חסיד: כמעט שליש מהצבא הוא נשים.

דבורה חסיד: עדיין קיימים מנגנוני גיוס, מיון, איתור ופטור שונים ומפלים בין גברים ונשים.

דבורה חסיד: יש שוויון הזדמנויות פורמלי בצבא.

דבורה חסיד: כביכול אפשר להגיע לכל מקום בצבא, אבל זה רק באופן פורמלי.

דבורה חסיד: כאשר מסתכלים פנימה, רואים כי יש עדיין פער מאוד גדול בין ההזדמנויות של הגברים והנשים.

שלמה שהם: זו הסיבה למה שאנחנו עושים פה היום.

דבורה חסיד: אני מאוד מברכת על זה.

דבורה חסיד: אני חושבת, שצריך לשמור את המידע ולקיים מנגנוני בקרה ומעקב.

דבורה חסיד: אם התקבלה החלטה לגבי נושא מסוים לפני כמה חודשים, ואנחנו צריכים לדון בו שום ולקבל בו שוב החלטה, זה הופך את כל העניין ללא רציני.

דבורה חסיד: כך הוועדה לא מהווה שום שוט כלפי הצבא וכלפי גופים אחרים.

דבורה חסיד: ברגע שיבואו לוועדה לדווח ואחרי כמה זמן יצטרכו לחזור ולדווח מה נעשה, תהיה התקדמות.

דבורה חסיד: אני טוענת, שבגלל שיש מנגנונים שונים שמאפשרים לנשים לשרת שנתיים ולגברים שלוש שנים, כאשר ישנן בנות שבוחרות ללכת לתפקידי לחימה הן מוותרות על זה, כיוון שהן שומעות שהן בניגוד לחברותיהן ישרתו שלוש שנים.

דבורה חסיד: אז אומרים, שהנשים לא רוצות ללכת לתפקידי לחימה או לתפקידים משמעותיים.

דבורה חסיד: גורמי הייחוס של אותן בנות שכן מעונינות בתפקידים משמעותיים, הן אותן בנות שמשרתות שנתיים.

דבורה חסיד: אני מציעה, מנגנון שירות, שמדבר על משך שירות בהתאם לתפקיד ושווה לגברים ונשים.

דבורה חסיד: אדם שהוא עובד כללי והוא פחות חיוני, הוא צריך לשרת שנתיים וזה לא משנה אם הוא גבר או אישה.

דבורה חסיד: אני מדברת על כך, שנקודת הייחוס של הפרט יהיה התפקיד והמקצוע ולא המין.

דבורה חסיד: ברגע שייבחנו את משך השירות מול תפקיד ומקצוע ולא אל מול מין, תהיה מהפיכה אמיתית.

שלמה שהם: האם זה אפשרי שזה יקרה בצבא?

דבורה חסיד: בוודאי.

דבורה חסיד: הכל אפשרי בצבא.

דבורה חסיד: היום 90% מהמקצועות פתוחים בפני נשים.

דבורה חסיד: עד לפני 10 שנים זה לא היה המצב.

דבורה חסיד: המצב לא השתנה בגלל שהצבא התנגד, אלא כיוון שיד חיצונית כפתה את זה עליו.

דבורה חסיד: לפני שנה וחצי הוכנה תוכנית רב שנתית של סגן הרמטכ"ל והתארגנויות חיצוניות, כמו חקיקה וכמו פסיקות שמחייבות את הצבא.

דבורה חסיד: הצבא יודע להתיישר לפי הנחיות שמגיעות מגורמים מוסמכים.

דבורה חסיד: המנגנון השלישי שצריך להשתנות, הוא מנגנון הפטור שהוא בלתי נסבל היום.

אתי לבני: לי יש הצעת חוק בנושא, שאומרת שבחורה שבאה לבקש פטור צריכה לראות גם היסטוריה של חינוך דתי.

סמדר סיני: למה שהיא תקבל פטור?

סמדר סיני: שהיא תעשה שירות לאומי.

אתי לבני: זה לא הפתרון.

אתי לבני: מדובר על שירות בצבא.

דבורה חסיד: אני סבורה, שאם בשלושת התחומים האלה יהיה שינוי מהותי במנגנוני גיוס-מיון, כאשר משך השירות ייקבע לפי התפקיד והייעוד ולא על פי המגזר, וכן יטפלו במנגנון הפטור, המצב יהיה שונה ויביא את הנשים למקום אחר, בו יתייחסו אליהן התייחסות עניינית על בסיס היותן אדם ולא איש או אישה.

דבורה חסיד: אני יודעת, שזה יעשה קושי תכנוני מאוד גדול לצבא.

דבורה חסיד: על אף הפערים שסגרנו, עדיין יש הבדל בין היחס לאיש או אישה.

אתי לבני: אנחנו מנסים לפעול בכיוון של העדפה מתקנת.

אתי לבני: מה דעתך על זה?

דבורה חסיד: היום 2% מכלל המשרתות בקצונה הבכירה הן קצינות בדרגת תת אלוף.

דבורה חסיד: יש 3.5 אלופי משנה.

דבורה חסיד: ישנו שיח, האם צריך לקבוע מכסה ולומר כי 20% תהיינה בדרגות אלוף משנה ותת אלוף.

דבורה חסיד: יש קושי עם זה.

דבורה חסיד: יש להבחין בין העדפה מתקנת לבין ייצוג הולם, שאלה שני דברים שונים.

דבורה חסיד: אולי העדפה מתקנת עדיפה על פני ייצוג הולם, כי ייצוג הולם מדבר על מספרים וזה יוצר התנגדויות מאוד גדולות.

דבורה חסיד: אולי ניתן לפעול בדרך של העדפה מתקנת, תוך כדי כך שלא אומרים לצבא להגיע למכסה מסוימת אלא לחייב אותו לדווח איך מתקדם נושא ההעדפה המתקנת.

דבורה חסיד: זה הפוך מהייצוג ההולם.

דבורה חסיד: חברת הכנסת אתי לבני העבירה הצעה בנושא לצבא, ואני ראיתי את התגובות שהיו לכך.

אתי לבני: בשלב מסוים את אמרת לי שזה עובר, ואנחנו מאוד שמחנו.

דבורה חסיד: היתה הצעה לייצוג הולם בצבא, והיא זכתה לתמיכה מגורמים בלתי צפויים, אך לבסוף היא נפלה כי גורמי המטה שמכינים את התשובה לכנסת הורידו את זה.

אורית קמיר: בצבא אין אפילו שוויון פורמלי שהיה במאה ה-19, וההצעה של חברת הכנסת לבני היתה כדי להביא נשים למצב הזה.

אורית קמיר: זה צעד לפני העדפה מתקנת.

דבורה חסיד: אבל אז זה יתקן את המצב אצל חיילות בשירות החובה וזה לא יתרום כלום למשרתות בתפקידים הבכירים.

דבורה חסיד: ייקח עוד 20-25 שנה עד שיקרה משהו שם.

דבורה חסיד: לכן, צריך לפעול בשני המישורים, כפי שהציעה יו"ר הוועדה.

עדית דיאמנט: אחת הבעיות, היא גם ייצוג של נשים בוועדות המינויים.

דבורה חסיד: גם אם תשב קצינה בפורום מטה כללי, מה שאין היום, זה לא יביא לכדי ייצוג הולם של נשים, וזה כיוון שהמנגנונים הפורמליים הם כל כך חזקים.

חנה הרצוג: באיחוד האירופי יוצא היום פרוייקט שנקרא, The Gender Action Plain שהוא תוכנית שצריכה לעמוד במסגרות שיש להן קריטריונים של הצטיינות, שהתנאי שלהם לקבל תקציב מהאיחוד האירופי הוא שיש תוכנית והתחייבות של המוסד לצעדים.

חנה הרצוג: התוכנית כוללת בין היתר ועדות שבודקות שיעור של ייצוג, וגם חושפות את המנגנונים ואת צווארי הבקבוק.

חנה הרצוג: יכול להיות שגם בצבא אפשר לדבר על תוכנית זהה.

דבורה חסיד: אנחנו אחרי זה.

דבורה חסיד: לפני שנתיים אנחנו מיפינו את כל המנגנונים שבהם יש פערים בין גברים לנשים.

דבורה חסיד: אנחנו יודעים לומר איפה הבעיה, ואנחנו יודעים גם להציג הישגים.

דבורה חסיד: הרובאות הבסיסית כמעט פסה מן העולם.

דבורה חסיד: אין יותר קורסים נפרדים לנשים וגברים.

דבורה חסיד: כל הקורסים אוחדו.

דבורה חסיד: יש הרבה מאוד תחומים שבהם אנחנו ידענו לזהות את הפער ולהתקדם איתו.

דבורה חסיד: גם בתחום המודעות, אפשר לומר שרוב המפקדים אינן שוביניסטים.

דבורה חסיד: הם פשוט לא עוסקים בנושא הנשים.

דבורה חסיד: זה לא מעניין אותם.

דבורה חסיד: אנחנו מרצים בכל הקורסים של המפקדים הבכירים ומדברים על הנושא.

דבורה חסיד: זה במעלה המדרגות היורדות.

חנה הרצוג: צריך לדבר על הדברים שהם לא פורמליים.

חנה הרצוג: גם גברים יכולים להרוויח מזה.

דבורה חסיד: אנחנו מדברים על זה בכל פורום.

דבורה חסיד: המפקדים מכירים את הנושא, ויש התקדמות.

דבורה חסיד: אנחנו יודעים להשיג הישגים, אבל אלה הישגים במסגרת של המודל הקיים.

דבורה חסיד: עד שהמודל הקיים לא ישתנה, לא יהיה שום שינוי משמעותי.

אביטל טלי-שחר: אני מזועזעת שבחצי השנה האחרונה אנחנו עוד נאלצנו לכתוב מכתבים לכל מיני גורמים בעלי השפעה כדי שהמוסד הזה בכלל יהיה קיים.

אביטל טלי-שחר: הוועדה צריכה גם לחשוב על הגנת קיומו של תפקיד היוהל"ן.

אביטל טלי-שחר: אני בכל הזדמנות אני מקפידה להחמיא ליוהל"ן, כי להבדיל מכולנו שאנחנו יושבות בראשי גופים מאוד עצמאיים וליברליים, היא נמצאת במצב בלתי אפשרי בחברה שוביניסטית.

אביטל טלי-שחר: זה ראוי לכל הערכה.

דבורה חסיד: לכן אני מודה לכן שאתן מפעם לפעם מדברות ומקדמות נושאים הקשורים לצבא.

אתי לבני: אני רוצה גם כן להצטרף לדברים שנאמרו כאן, ואני רוצה לשבח את היוהל"ן, ולציין את אומץ הלב שלה, המחויבות שלה והידע שלה.

אתי לבני: דבורה, את עושה עבודה יוצאת מגדר הרגיל.

אתי לבני: בעל צומת שיש בעיה, אנחנו מתגייסות לעזור.

אביטל טלי-שחר: השבוע היתה כתבה בעיתון, שסיפרה על שני בני זוג בעלי דרגה זהה, שנאלצים לעזוב את הילדים שלהם בגלל ההתנתקות.

אביטל טלי-שחר: אני רוצה שתשימו לב לכותרת: "רב סרן רועי ואשתו דנה.

אביטל טלי-שחר: ..".

אביטל טלי-שחר: זו התפיסה התקשורתית, ושם יש לנו את הבעיה הכי קשה.

אתי לבני: ביום האישה הבינלאומי האחרון, אנחנו דיברנו על כך, שצריך להוציא את הנשים מההיסטוריה ולהחזיר אותן אל הבמה.

אתי לבני: זה לא קיבל מספיק בולטות, ואני מקווה שזה ייגמר בשנה הבאה.

אתי לבני: אני חושבת, שצריך לקרוא לכל הנשים מעשרות שנות ההיסטוריה שלנו, לבוא לחזית הבמה.

אתי לבני: כשראינו אתמול כי עבר החוק לשמירה על מורשתו של גנדי, כמה חברות כנסת ואני מיד חשבנו על חוקים זהים לשמירת מורשתן של נשים, כמו חנה סנש, הניירטה סולד וכו'.

אתי לבני: אנחנו נעבור עכשיו לנושא של בריאות האישה.

12935: אם היינו מקיימים את הדיון הזה לפני כ-12 שנה, הנושא של בריאות האישה בכלל לא היה עולה.

12935: אני יושבת כאן אופטימית, וזה בגלל קפיצת המדרגה שהיתה למונח בריאות האישה במהלך העשור האחרון.

12935: בעבר לא הגדירו כלל תחום של בריאות נשים.

12935: בריאות נשים תמיד נכנס בתחום של הגינקולוגיה.

12935: התפנית הגדולה בעשור האחרון, היא ההבנה שבריאות נשים היא אינה גינקולוגיה.

12935: בריאות נשים, היא מכלול שלם שקשור למעגל חיי האישה, החל בילדותה וכלה בזקנותה.

12935: יש דברים שהם ספציפיים לנשים בלבד.

12935: כאב האוזניים של ילד או ילדה הוא זהה, אבל מגיל ההתבגרות ישנם דברים המאפיינים את הנשים באופן ספציפי.

12935: הדבר הגדול שקרה כאן בארץ ועשה טוב מאוד לנשים, זה החלת חוק ביטוח ממלכתי בשנת 1995.

12935: בעקבות החוק הזה נכנסו לביטוח הרפואי קבוצות נשים חלשות, שבעבר לא היה להן ביטוח בריאות.

12935: אני מדברת בעיקר על קבוצות הנשים מהמגזר החרדי הקיצוני, שלא היה להן ביטוח בריאות מטעמי מצפון.

12935: אלה נשים שיש להן 16 ילדים ולא היה להן כלל זמן לטפל בבריאותן, ולכן הן תמיד היו מגיעות ברגע האחרון לרופא פרטי כיוון שלא היה להן ביטוח בריאות.

12935: המודעות לנושא, גם היא הביאה לקפיצת מדרגה בתחום.

12935: בשדולת הנשים, במועצת ארגוני נשים, באגודה לקידום בריאות נשית, בוועדה לקידום מעמד האישה ובנציבות, מעלים את הנושא הזה כל הזמן.

12935: לפני 5 שנים הוחלט בנציבות, שבכל משרדי הממשלה תהיה יועצת לבריאות האישה.

12935: אני אישית הופעתי ב-40 הרצאות בנושא הזה במשרדי ממשלה שונים.

12935: עצם העלאת הנושא הזה, נשים הבינו שמותר להן לדבר, מותר להן להגיד שכואב להן ושיש להן כאבים בחזה, מבלי להיחשב כהיסטריות.

12935: הדוגמא לכך הוא התחום של מחלות הלב, שפתאום קיבל פריחה קדימה מבחינת ההבנה.

12935: האיגוד הקרדיולוגי הבין שמחלת לב של נשים, היא מחלה שונה והתגייס למען קידום בריאות לב הנשים.

12935: חלק מהירידה בתמותה ממחלות הלב, קשור לעלייה במודעות למחלה בקרב נשים.

12935: כדי לשנות את המצב, צריך לפעול בתחום החינוך.

12935: אני לא מתכוונת רק לחינוך של נשים לעמוד על זכותן, אלא לחינוך של המוסד הרפואי: רופאים, אחיות, עובדות סוציאליות וכו'.

12935: אני מדברת על הכנסת תוכניות לימודים לבתי ספק לרפואה בתור תוכנית חובה, כחלק מהלימודים הכלליים.

12935: כמו שיש קורס ברפואת עור וברפואת עיניים, כך יהיה קורס מיוחד לבריאות האישה.

12935: כך כאשר תגיע אישה לרופא משפחה או לרופא נשים, הוא יידע לשאול אותה את השאלות הנכונות.

12935: למשל, אוסטופורוזיס היא מחלה של נשים.

12935: גם פה היחס בין גברים לנשים הוא 8 ל-1.

12935: זו מחלה קשה כרונית, שנשים סובלות מהן.

12935: נשים שוברות ידיים ורגליים והופכות להיות לאדם סיעודי.

12935: אם רופאי המשפחה היו לומדים שזו מחלה של נשים והיו שואלים אישה בגיל 52, אם יש לה עדיין מחזור, האם היא מעשנת, האם יש במשפחה נשים שסבלו מבריחת סידן, האם היא עושה פעילות גופנית, האם היא לוקחת תוספי סידן, האם היא עשתה בדיקה של צפיפות עצם, היינו יודעים מי הן קבוצות הסיכון באוכלוסייה, ואז היינו יכולים לעבוד על אותה קבוצת הסיכון.

12935: זו המשמעות של קורס חינוך לבריאות האישה בבתי הספר לרפואה, בבתי ספר לאחיות ובבתי ספר לעבודה סוציאלית.

אתי לבני: החזון הזה יתחיל מחר, כאשר אנחנו נכתוב להם מכתב.

12935: זה בתהליך עם כל הדיקנים.

12935: מה שאני הייתי מאוד רוצה לראות, זו הכנסת הפסיכיאטרייה לתוך קופות החולים.

12935: הנושא הזה היה מקל מאוד על בריאות נשים.

12935: לכל הנערות שסובלות מהפרעות אכילה אין את האפשרות לקבל טיפול פסיכיאטרי, אלא אם כן הן מגיעות במצב גופני הדורש אשפוז.

12935: לקחת נערה עם הפרעות אכילה ולהכניס אותה למוסד פסיכיאטרי, זו החלטה מאוד קשה.

12935: אם הפסיכיאטרייה היתה חלק מסל הבריאות, הכל היה הרבה יותר קל.

12935: לאחרונה, אנחנו מטפלים בנושא של אלימות במשפחה דרך חינוך צוותים רפואיים לדווח, לראות ולשאול את השאלות הנכונות.

12935: עם כל המודעות שיש לי לנושא, עם כל המעורבות שלי בנושא, ולנוכח העובדה שאני רופאת נשים, אני לא למדתי לשאול נשים האם הן סובלות מאלימות במשפחה.

12935: אם אני לא עושה את זה, קל וחומר שאחרים לא עושים את זה.

12935: זה אומר, שיש עוד הרבה מה לעשות בנושא חינוך הצוותים הרפואיים.

אתי לבני: זה מאוד נחמד לשמוע על תחום שיש בו פריצה וראייה חיובית.

אתי לבני: הנושא האחרון שבו אנחנו נדון היום, הוא תחום החינוך.

מרים שכטר: הנושא הזה של שוויון בין המינים, זה נושא שאני מובילה ב-5 שנים האחרונות.

מרים שכטר: זה נושא שקיבל תעצומות מאוד גדולות במערכת החינוך.

מרים שכטר: נבנתה תשתית מאוד משמעותית ב-4 שנים האחרונות, כאשר השרה לבנת הפכה לשרת החינוך, התרבות והספורט.

מרים שכטר: השוויון אמור להיות בנוי על שוויון לשני המגדרים כחלק אימננטי של העשייה החינוכית, אפילו על פי חוק.

מרים שכטר: השוויון המגדרי הוא כל כך משפיע על הצבא, על העבודה ועל המשפט.

מרים שכטר: כדי שבנות תגבנה אחרת, כדי שבנים יתייחסו אחרת וכדי שבנים יבינו שהשוויון הוא לטובתם ושגם להם חשוב להיות הורה, צריך להתחיל בחינוך לערכים כאלה.

מרים שכטר: צריך לדבר על חינוך בתכני לימוד, בהוויה המוסדית ובכל יתר התחומים.

12935: כפי שאמרתי, שיתוף פעולה בין מוסדות הוא חשוב מאוד.

אתי לבני: לא דיברנו על החינוך המגדרי, חינוך בנות למדע ולמקצועות הטכנולוגיים, אבל אנחנו נכניס את זה בכתב.

אתי לבני: אני רוצה שנשמע מילה אחת על הספורט הנשי.

אתי לבני: אני רוצה שטליה קרנר תספר לנו איך בארצות הברית גרמו לשינוי דרמטי בספורט נשי.

טליה לבני: כאשר אנחנו מקצים כספים לתחומים שונים, יש בזה גם אמירה של מה הם התחומים החשובים.

טליה לבני: בארצות הברית בשנת 1072 עבר חוק שדיבר על שוויון בחינוך ובספורט לבנים ובנות.

טליה לבני: הצד של החינוך השוויוני יושם בהצלחה, אבל לא כך הצד של הספורט.

טליה לבני: ב-15 השנים האחרונות, עורכי דין החלו לתבוע בתי ספר על קיפוח בנות כתוצאה מאי אכיפה של החוק הזה.

טליה לבני: הספורט של הבנים היה פרה קדושה בארצות הברית.

טליה לבני: היה מאוד קשה לשנות את זה, אבל כאשר התחילה אכיפה של החוק זה התחיל להשתנות.

טליה לבני: אוניברסיטאות שיש להן קבוצות שונות של סוגי ספורט, היו צריכות פתאום להקצות תקציב זהה לפעילות גופנית של בנות.

טליה לבני: כתוצאה מכך, קבוצות מאוד גדולות של בנים היו צריכות להיסגר.

טליה לבני: בבתי הספר העממיים, על כל קבוצת בייסבול של בנים נתנו לבנות אפשרות ליצור קבוצת ספורט משלהן.

טליה לבני: החלו לצוץ חוגי ריקוד וכו'.

טליה לבני: כך הביאו יותר בנות לפעילות גופנים ופיתחו אצלן צורת חשיבה חדשה שהן יכולות להשתלב בעולם הספורט.

טליה לבני: בנות החלו לשחק הוקי וכדורגל, דברים שבעבר לא עניינו אותם.

אודליה לוי-אטינגר: אני שייכת לרשות שנבחרה לעבור למסגרת של יום לימודים ארוך.

אודליה לוי-אטינגר: משום מה השאירו את ההחלטה על שעת סיום יום הלימודים בידי הרשות המקומית.

אודליה לוי-אטינגר: ברשות שלי, החליטו שהשעה תהיה 15:00.

אודליה לוי-אטינגר: אני מציעה, שתהיה אמירה ברורה של הוועדה בנושא הזה.

אודליה לוי-אטינגר: יש פה אמירה פמיניסטית, שיום לימודים ארוך צריך להיות עד שעה 16:00 ולא עד השעה 15:00.

אתי לבני: ניסינו לגעת היום במרבית הנושאים.

אתי לבני: בנוסף, אתן מוזמנות לשלוח לנו ניירות בנושאים שלא הספקנו לגעת בהם היום, ואתן רוצות שנכניס לתוך החזון.

אתי לבני: לא דיברנו על מערכת המשפט וההתייחסות שלה לנשים, ועל מגזרי המיעוטים.

אתי לבני: בסוף המושב הזה, אנחנו נזמין את כולכן לבוא איתנו להגיש את החזון הזה לכל הגורמים שאנחנו רוצים שהם יטו אוזן לנושא, ראש הממשלה, הנשיא, בית המשפט העליון ויו"ר הכנסת.

שלמה שהם: אני אומר שני דברים על מה היה ומה עתיד להיות.

שלמה שהם: אני רוצה להודות ליו"ר הוועדה.

שלמה שהם: אני חושב שזה רעיון גדול, שיגרור אחריו גם בוועדה הזו וגם לוועדות אחרות.

שלמה שהם: אני רוצה להודות לנציבות, לאיריס, ללינוי מערוץ 10 ולכל מי שארגן את הרעיון הזה.

אתי לבני: תודה רבה, הישיבה נעולה.