הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 166, 2005-02-23 09:00

מל פולישוק-בלוך: ברוכים, ובעיקר ברוכות, הבאות לוועדה המשותפת של ועדת החינוך והוועדה לקידום מעמד האישה.

מל פולישוק-בלוך: זו אחת הישיבות שאינני יודעת למה אני כאן; אמרו לי לבוא, ובאתי.

מל פולישוק-בלוך: רינה בר-טל אמרה לי שיש נשים ששרות לשלום ועצם הכותרת הספיקה לי, אבל אינני יודעת את התכנים.

מל פולישוק-בלוך: אני סומכת עליכן שתציגו לנו איך זה נשים שרות למען השלום, מי אתן ומה אתן עושות.

מל פולישוק-בלוך: הכותרת היא כבר חיובית.

מל פולישוק-בלוך: אמרתי שזו ועדת החינוך, אבל אולי הייתי צריכה להדגיש שזו גם ועדת התרבות.

מל פולישוק-בלוך: לדעתי, אם נכניס קצת יותר תרבות קצת יותר שירה, לחיים שלנו, אולי באמצעות השירה יהיה לנו יותר משותף עם כל יריבינו.

מל פולישוק-בלוך: בהתייחס למלה השניה, אם נשים תעסוקנה יותר בשלום, אין ספק שאנו נזכה לראות שלום כבר בימינו ואולי בדורות הבאים.

מל פולישוק-בלוך: הגיע הזמן שנשים תהיינה יותר מעורבות לא רק בשירה אלא גם בעשייה של השלום.

סיגל בר-טל: ברצוני להגיד הרבה תודה על העובדה שאנו כאן.

סיגל בר-טל: זה כבוד גדול לכולנו, אחרי שאנו עומדים להוציא מהכוח אל הפועל את הרעיון שהוא בעיניי מאוד ייחודי, של נשים שירה ושלום, ועוד פה בישראל.

סיגל בר-טל: בעיניי, יש לזה משמעות מאוד חזקה.

סיגל בר-טל: מהיומיים שאנו מבלים עם הקבוצה המדהימה הזאת, והן יספרו בעצמן, אין ספק שיש לדבר הזה כוח משמעותי שעושה נפלאות בדבר הזה.

סיגל בר-טל: אנו שמחים על ההזדמנות שניתנה לנו להגיע לכנסת ולהביא את הבשורה הזאת לכאן.

סיגל בר-טל: הרבה תודה.

מייק נפתלי: אני דוקטור מייק נפתלי, יושב-ראש עמותת "טופז" וגם של המועצה הלאומית להתנדבות.

מייק נפתלי: בישיבה זו אני נמצא בכובע של "טופז".

מייק נפתלי: כמו שסיגל אמרה, בראש ובראשונה אנו מאוד רוצים להודות לחברת-הכנסת מלי פולישוק-בלוך ולחברת-הכנסת אתי לבני שאולי תצטרף לישיבה, ולכל חברות הכנסת, שהסכימו לארח את האירוע המאוד מיוחד הזה.

מל פולישוק-בלוך: יש לציין שנוכחות כאן גם חברות-כנסת אראלה גולן וזהבה גלאון.

מל פולישוק-בלוך: מייק נפתלי: עבורי אישית זה אירוע מאוד מיוחד.

מל פולישוק-בלוך: למעלה מ-30 שנה אני עוסק בנושאי נוער ונוער בסיכון.

מל פולישוק-בלוך: ודאי בעקבות הדו"ח המאוד קשה על מציאות הנוער בישראל ועל אלימות בקרב הנוער, לבוא לזירה כה שונה ומהותית ולדעת שאפשר לקדם נושאי צעירים ונוער באמצעות פרספקטיבה שונה לחלוטין, זו באמת חוויה מאוד מיוחדת.

מל פולישוק-בלוך: הצלחנו לחבר פה כמעט את המיטב שקיים בעולמנו.

מל פולישוק-בלוך: רשמתי לעצמי שישה נושאים: התנדבות - כל הפלטפורמה הזאת נעשית בהתנדבות, אחווה, שלום, שירה, נערות ונשים.

מל פולישוק-בלוך: כגגבר שאומר את הדברים, אני חושב שיש פה כמעט את החיבור האידיאלי של המהויות הכי חשובות בחיינו שחוברות יחד להתרחשות מאוד מיוחדת במשך השבוע.

מל פולישוק-בלוך: כאגודה בינלאומית שעוסקת בקידום ילדים ובני-נוער וגם בנושא הקמת תנועת התנדבות ישראלית-יהודית בינלאומית, בשבילנו זו הזדמנות ראשונה להפיק אירוע מיוחד כזה עם הפרטנרים הכי נפלאים בעולם.

מל פולישוק-בלוך: אנו נאמר תודה לא לכנסת, אלא תודה מיוחדת מאוד לנעמי פארן ולמקהלה שלה שהרימו את הפרוייקט הזה, וכמובן לאיחוד האירופאי שמימן אותו.

מל פולישוק-בלוך: הוא מימן התרחשות מאוד מיוחדת.

מל פולישוק-בלוך: התכנית הזאת התחילה לפני שנתיים, והזכרתי קודם את נושא ירדן.

מל פולישוק-בלוך: זה היה צריך להיות פרוייקט "Riding For Peace".

מל פולישוק-בלוך: יש פרוייקט שמתקיים אחת לשלוש השנים האחרונות, שבו רוכבות אופניים צעירות רוכבות מביירות לרבת-עמון.

מל פולישוק-בלוך: מאחר שאנו בבוקר מאוד חגיגי ולא פוליטי, לא אספר איזה תלאות התרחשו.

מל פולישוק-בלוך: צריך להודות לסיגל בר-טל שבמשך שנתיים עמלה להפוך את הפרוייקט הזה למה שהוא היה "רוכבות למען שלום" לסיפור הזה, מכיוון שלא הצלחנו לשכנע ולו מדינה אירופאית אחת לבוא לישראל.

מל פולישוק-בלוך: נעמי פארן הרימה את הכפפה באמצעות "נשים שרות שלום", ואנו רואים את ההפקה הנפלאה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: איך אספתם את הבנות?

מייק נפתלי: עוד מעט נעמי פארן תספר את כל הסיפור הזה.

מייק נפתלי: אני מודה במיוחד לסיגל ולשלי שהרימו את השבוע הנפלא הזה, שמחציתו כבר אחרינו אך מחציתו האחר לפנינו בעוד כמה וכמה קונצרטים מאוד מרשימים.

מייק נפתלי: תודה לכולכן.

נעמי פארן: אני נעמי פארן, מנצחת על מקהלות "מורן" - היום אנו שבע מקהלות - והמנהלת המוסיקלית של המרכז הישראלי למוסיקה ווקאלית בבית-יצחק, ששם לו ליעד להיות מרכז גם בין-לאומי לשירה.

נעמי פארן: בכלל אני מאוד מאמינה בכוח של השירה, לשפר, לחדש, למקד ולרגש, ואדבר על זה בהמשך.

נעמי פארן: חשוב לי שנפתח את הפה ונשיר ושתשמעו רגע את הזמרות האלה שרות עברית.

נעמי פארן: נשיר עכשיו את השיר "אשת חייל מי ימצא, ורחוק מפנינים מכרה".

נעמי פארן: (שירת מקהלה) ז'אן מארי הוא המנצח הצרפתי, ושימו לב איזו עברית קולחת היתה פה.

נעמי פארן: אני רוצה לברך ולהודות על כך שאנו פה היום.

נעמי פארן: חברת-הכנסת אתי לבני - יושבת-ראש הוועדה לקידום האשה, חברת-הכנסת מלי פולישוק-בלוך - יושבת-ראש ועדת החינוך התרבות והספורט, חברות-הכנסת גילה פינקלשטיין, זהבה גלאון ואראלה גולן, הגברת רעיה זימרן - ראש מחלקת מוסיקה מינהל התרבות משרד החינוך, מר דוד קראוס - מנכ"ל Euro-med Youth Program, והגברת רינה בר-טל - יושבת-ראש שדולת הנשים.

נעמי פארן: שלחנו קול קריאה לעולם לכל הקשרים שיש לנו, ל"מורן" ולי, בעולם, והגיעו אלינו המון תגובות כשהצגנו את הפרוייקט "נשים שרות שלום".

נעמי פארן: התגובות היו ממקהלות נבחרות ופנטסטיות.

נעמי פארן: בסופו של דבר, נבחרו 4 זמרות מתוך כל מקהלה.

נעמי פארן: כשבאות מקהלות שלמות, אין בעיה, שכן המקהלה עומדת על הבמה ושרה.

נעמי פארן: כשבאה נציגות בת ארבע זמרות נבחרות, שכל אחת מסמנת קול אחד: סופרן, מצו, אלט ראשון ואלט שני, וצריך לשיר בארבעה קולות וזה חשוף - קודם כל יש את החשיפה של קוורטט שמביא משהו הרבה יותר אינטימי ועמוק לפעמים.

נעמי פארן: בנוסף, וזה העיקר, קורה פה החיבור המיידי של כל הרביעיות האלה ביחד על השפות השונות.

נעמי פארן: כל קבוצה כזו הביאה איתה יצירה אחת, ובמשך יום אחד עסקנו בחמש יצירות שונות: יצירה ערבית, יצירה ישראלית, יצירה סלובנית, יצירה צרפתית ויצירה תורכית.

נעמי פארן: ביום אחד למדנו את כל היצירות, ולמעשה אתמול עשינו חזרה, ואנו מוכנים לקונצרטים הכי מפוארים שאפשר לעלות על הדעת.

נעמי פארן: לא יאומן כמה מהר זה נעשה.

נעמי פארן: זה בדיוק מה שאני אומרת.

מל פולישוק-בלוך: זה בכל השפות ולא רק בעברית.

נעמי פארן: כן, זה בכל השפות.

נעמי פארן: יש את המיידיות של לשיר בשפות שונות.

נעמי פארן: יותר מכך, זה החיבור המיידי להפוך לגוף אחד ביחד.

נעמי פארן: אני מאמינה שהקול האנושי ועוצמתו הם דבר נורא מרגש.

נעמי פארן: סיגל בר טל: ברצוני להעביר את עוצמת המהירות שבה החיבור הזה קורה דרך השירה.

נעמי פארן: היה יום חזרות ארוך מאוד, וביום הראשון עשינו איזשהו סיכום וביקשנו מכל אחת מהבנות להגיד במלה אחת מה היא לקחה מהמפגש הראשון.

נעמי פארן: השיח סבב סביב דיאלוג, הקשבה, למידה, סובלנות, ידידות ואהבה.

נעמי פארן: עדיין לא היה שום session של שיח ביניהן אלא רק ה-session של החזרות, שמראה כמה הדבר הזה, שאינני קרובה אליו ברמה המקצועית, כל כך מהר מגיע ומשיג מטרות שאנו בסדנאות ובדיונים מנסים.

נעמי פארן: זה יכול להביא לאותן עקרונות שאנו תמיד מדברים עליהם, שמפתחים דיאלוג ופותרים דברים.

נעמי פארן: זה בסוף יכול גם להביא לאיזשהו פתרון של תהליך.

נעמי פארן: זו נקודה יפה.

נעמי פארן: כל קבוצה הכינה משהו קצר להגיד, ונתחיל בקבוצה הצרפתית.

מל פולישוק-בלוך: אראה אותם בקונצרט ביום שישי, אך אולי יש עוד מופעים שגם הירושלמים יוכלו לדעת עליהם.

נעמי פארן: היום, תהיה הופעה בכנסיית המורמונים.

נעמי פארן: ביום שישי ב-10:30 בבוקר, במרכב בורוכוב, ברחוב השומר 19, נקיים פאנל של נשים יוצרות עם הקומפוזיטורית אלה שריף, הסופרת נאווה סמל, וזמרת האופרה הערביה אינאס מסאלחה.

נעמי פארן: אתן מוזמנות.

נעמי פארן: הקונצרט יחל בשעה 12:00.

מל פולישוק-בלוך: זה מאוד מומלץ וכדאי לבוא.

ז'אן-מארי פוויזו: The song is: La Cigale Et La Fourmi.

ז'אן-מארי פוויזו: The text is from Jean De La Fontaine.

דוברת: הן ישירו את השיר: "הצרצר והנמלה".

דוברת: (שירת מקהלה)

תייסיר חדאד: אנו מאזור הצפון.

תייסיר חדאד: חלק מבנות המקהלה שייכות לחוג למוסיקה באוניברסיטת חיפה.

תייסיר חדאד: מדובר בתזמורת יהודית ערבית שקיימת מזה כמה שנים, שהשתתפה בכל מיני פעילויות למען הדו-קיום והשלום.

תייסיר חדאד: עסקנו בחומרים ייחודיים, כלומר עשייה ישראלית על בסיס מוסיקה ישראלית ומוסיקה ערבית.

תייסיר חדאד: הבנות המשתתפות: היידי ליפמן, ראנא חאג'וּ, אתינה שחבראת וראני חורי.

תייסיר חדאד: נציג לכם קטע אחד מהמוסיקה העממית הפולקלורית עם עיבוד שכתבתי ממש במיוחד לסיטואציה הקיימת שהיא גם כן שילוב מזרח ומערב.

תייסיר חדאד: אנו מאוד מקווים שתיהנו מזה.

מל פולישוק-בלוך: מאיפה אתה?

תייסיר חדאד: אני ממעלות-תרשיחא, והבנות הן מהקריות, מחיפה ומעכו.

תייסיר חדאד: אני עשיתי את העיבוד ותרגמתי את המלים.

תייסיר חדאד: (שירת מקהלה)

היידי ליפמן: "נשים שרות שלום" זה מין משולש שאנ מתמודדים איתו במיוחד בארץ יום-יומית.

היידי ליפמן: בשבילנו מוסיקה היא שפה.

היידי ליפמן: אנו לא פוליטיקאים, ומקומנו לא בכנסת.

היידי ליפמן: אנו באות ושרות, והשפה הזאת מחברת אותנו, וגורמת לנו להקשיב; זה קצת מה שפוליטיקאים צריכים ללמוד מהמוסיקה: איך להקשיב אחד לשני, לקבל דף תווים או חוברת ולהגיד את מה שרוצים להגיד ביחד, ויש הקשבה עם המון סבלנות ואחריות על מה שאומרים ועל מה ששואלים.

היידי ליפמן: הכל הולך במקביל.

היידי ליפמן: בשבילנו להיפגש ולשיר בערבית ובעברית זאת הישראליות האמיתית.

היידי ליפמן: היה לנו חשוב מאד להגיד את זה.

מרל מטה: (שירת מקהלה)

דובר: They would like to sing to you an Israeli song as a gift to you.

דובר: (שירת מקהלה.

דובר: )

מל פולישוק-בלוך: Thank you very much..

מל פולישוק-בלוך: זה נפלא.

כריסטינה סטרוז'אן: (שירת מקהלה)

מל פולישוק-בלוך: הצטרפה אלינו יושבת-ראש הוועדה קידום מעמד האשה, חברת-הכנסת אתי לבני.

נעמי פארן: אין הרבה מה לומר אחרי ששומעים את זה ורואים כמה עניין השירה עמוק.

נעמי פארן: אני מציעה לחשוב על האפשרות להשתמש שימוש פרודוקטיבי שיבנה משהו לעתיד בעניין הזה של חיבורים ושירה ולהביא את זה לתוך הכנסת.

נעמי פארן: החלום שלי באמת הוא לעשות במליאה מעגל מסביב, והמליאה תתפנה לדברים קצת יותר רגילים לא כמו עכשיו - לעמוד מסביב עם 50-60 זמרים ולפתוח בשירה.

נעמי פארן: לדעתי, לגבי ההקשבה והדיבור יקרה משהו אחר שם.

נעמי פארן: זרקתי את הרעיון הזה.

נעמי פארן: אפשר בכלל לקחת את הקבוצות האלה, גם את קבוצת "מורן", ולחשוב מה אנו עושים עם זה הלאה, כלומר לעשות לזה המשך.

מל פולישוק-בלוך: מדי שנה אנו מציינים פה את שבוע הזמר העברי.

מל פולישוק-בלוך: מאוד יכול להיות שביום הזה במקום לעשות עוד ישיבה על הזמר העברי ננסה לעשות את מה שאת אומרת - דבר שהוא בהחלט מקורי.

מל פולישוק-בלוך: אני לא יכולה להתאפק ואני מוכרחה לומר שבני שר בלהקת "מורן".

אתי לבני: אני מצטערת שלא הייתי מההתחלה, אבל ממה ששמעתי נהניתי, וזו ממש חויה מרוממת.

אתי לבני: בהתאם לרעיונות שאת מעלה, ננסה לשלב את השירה הזאת אולי גם בפוליטיקה שלנו.

אתי לבני: נחשוב איך לעשות זאת.

אתי לבני: אם אוכל אבוא גם לאחד הקונצרטים שלהם.

אתי לבני: אני מברכת אתכן.

דוד קראוס: זו תכנית ייחודית ומאוד מצליחה, ואני מאוד שמח על כך.

דוד קראוס: התכנית הזאת היא יוזמה של האיחוד האירופי.

דוד קראוס: בשבוע הזה זהו אחד מתוך ארבעה פרוייקטים שונים, מכל מיני סוגי ובכל מיני תחומים, שמתארחים בארץ.

דוד קראוס: אנו המועצה לחילופי נוער ואנו אחראים גם על התכנית הזאת.

דוד קראוס: כמתאם לאומי, אני רוצה לציין שאני רואה בזווית את ההישג לישראל, ורואים את השינויים.

דוד קראוס: ישבתי ודיברתי איתם ואפשר לראות את כל הדעות והעמדות שמשתנות מצד לצד.

דוד קראוס: אלו שגרירים צעירים, ויש המון פרוייקטים כאלה.

דוד קראוס: מה שיפה זה שזה נעשה בכסף של האיחוד האירופי, כלומר לא בהשקעה גדולה מצד ישראל אלא בהשקעה מצד האיחוד האירופי, ואנו רואים הישגים יפים.

דוד קראוס: זה חמש שנים שהתכנית הזאת בארץ, ואני חושב שזו אולי גולת הכותרת שאנו נמצאים פה בוועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

דוד קראוס: כרגע אני רואה לנכון שנעלה את התכנית הזאת יותר למודעות ולתקשורת, כי התוצאות הן מצויינות.

דוד קראוס: תודה רבה לכם, לורד, ל"טופז" וכמובן לסיגל, על הפעילות המצויינת.

מל פולישוק-בלוך: האם יש מקהלות נוספות שלא נמצאות כאן וקשורות לפרוייקט?

נעמי פארן: כרגע, זה פרוייקט שהתחיל ופרץ החוצה.

מל פולישוק-בלוך: את רוצה להפוך זאת מ-5 ל-50.

רינה בר-טל: נקודה חשובה - הבנות האלה גרות בבתי אנשים בשבוע שהן פה.

רינה בר-טל: אני ממשיכה את דבריךָ, אפרופו לשנות דעות וחשיבה.

רינה בר-טל: מדובר בקשר ישיר.

רינה בר-טל: בבית-יצחק כל שתי בנות מתארחות אצל משפחה.

רינה בר-טל: אינני חושבת שצריך להוסיף עוד מלה.

רינה בר-טל: זה ברור שקמים בבוקר, רואים את המשפחה, את ההורים ואת האנשים.

רינה בר-טל: בסיכומו של דבר, מי יודע מה הילדים האלה חשבו עלינו בכלל.

רינה בר-טל: אין לי מושג.

מל פולישוק-בלוך: הם לא חשבו בכלל עד היום.

רינה בר-טל: אינני בטוחה.

רינה בר-טל: אני חושבת, באופן גם אישי וגם ציבורי, שלהוריהן שנתנו את הסכמתם - יש פה בנות צעירות ובנות פחות צעירות - בוודאי היה פחד לשלוח אותן לכאן.

רינה בר-טל: היום הן יהיו כל היום בירושלים.

רינה בר-טל: מפה הן נוסעות לקבר רבין.

רינה בר-טל: הן תהיינה כל היום בסיור בירושלים ובכותל המערבי, והן יסיימו בקונצרט באוניברסיטה המורמונית.

רינה בר-טל: יש לזה חשיבות כל כך גדולה.

רינה בר-טל: בהמשך לדבריךָ, אלה דברים קטנים.

רינה בר-טל: מדובר גם על ישיבה כאן היום.

רינה בר-טל: זה הישג מאוד גדול.

רינה בר-טל: הקבוצה הזאת נוסעת הביתה, ובבת אחת, בשעה וחצי, תסתכלו מה הצלחנו לעשות.

רינה בר-טל: זה מרחיב את המעגלים, והן תחזורנה הביתה, לכפר, למושב או לעיר - אינני יודעת איזה צורת חיים יש להן - והן יספרו שהם היו בבית הזה, שהן נגעו באנשים שכל העולם אומר עליהם כך וכך.

רינה בר-טל: אני מתרגשת בעצמי, כי אנו לא בעשייה הסיזיפית, הנוראית, המגעילה והקשה שאנו עושים פה כל יום.

רינה בר-טל: ביום-יום אנו לא חושבים על הדברים האלה אפילו, וכשיושבים כאן ושומעים את הדברים האלה רואים שאחר כך המשמעות של זה עצומה, וצריך להכפיל זאת.

אתי לבני: צריך להודות לך ולסיגל בר-טל שהבאתן אותם אלינו.

אראלה גולן: איך מרחיבים את המעגלים האלה לארצות אחרות?

מייק נפתלי: על רקע דברים אלה, אוסיף משהו לזכותן של מקהלת "מורן" וסיגל בר-טל.

מייק נפתלי: היה בלתי אפשרי להביא נערות לישראל.

מייק נפתלי: במשך שנתיים אנו ניסינו להביא בנושאים אחרים, וקיבלנו סירוב אחרי סירוב, והיו אלפי מיילים ושיחות טלפוניות בין-לאומיות ואינני מגזים.

מייק נפתלי: הן לא באו הנה, אלא נסעו לירדן, ללבנון ולסוריה.

מייק נפתלי: היה פרוייקט אחר שצמח מתוך זה, זה פרוייקט שהתחיל ב"רוכבות למען שלום", ובסופו של דבר, סירבו לתת לישראליות שכבר הצלחנו לגייס לנסוע לירדן.

מייק נפתלי: זה היה לפני שנה באמצע האינתיפאדה.

מייק נפתלי: לזכותה של השירה ושל נעמי פארן ייאמר, שלמרות כל הקשיים - וזה אושר הרבה לפני ההתרחשויות של השבועות האחרונים - נושא השירה כנראה בכל זאת משך את כולן לבוא הנה.

מייק נפתלי: נעמי פארן אומרת לנו ששירה מחברת--

מל פולישוק-בלוך: שירה יותר חזקה מהפוליטיקה.

מייק נפתלי: --ושהיא הרבה יותר חזקה מהפוליטיקה.

מייק נפתלי: בנושא הקודם כשלנו, ופה הצלחנו נפלא.

אראלה גולן: אני רוצה לצאת בדבר אחד נוסף שדיברנו עליו בוועדה לקידום מעמד האשה.

אראלה גולן: אנו צריכים לצאת מכאן בקריאה שלתהליכים כמו שאנו עוברים כרגע במדינת ישראל יצטרפו נשים מכל המקומות מכל הדתות, מכל הכיוונים ומכל הארצות.

אראלה גולן: כל התהליך כרגע זה ההתנתקות, ואחר כך זה תהליך שלום.

אראלה גולן: זה יכול לעזור לתהליך הזה להיות הרבה יותר פשוט והרבה יותר רך.

אראלה גולן: זה אחד הדברים שהייתי רוצה לצאת איתו מכאן.

מל פולישוק-בלוך: זאת הקריאה שאנו נוציא מכאן לציבור וכמובן גם לתקשורת.

מל פולישוק-בלוך: אנו מבקשים לקבל את הדברים שנאמרו כאן.

מל פולישוק-בלוך: כל הבנות דיברו בצורה נפלאה, והן מחוברות לנושא בצורה נפלאה.

נעמי פארן: משהו לקינוח - אתמול בערב חזרנו באוטובוס מארוחת ערב חגיגית בכרם-התימנים.

נעמי פארן: הנהג הקבוע של הכפר שלנו עצר בטרמפיאדה ליד שלושה חיילים והוריד בנות שלנו.

נעמי פארן: אמרנו לחיילים שיעלו לאוטובוס.

נעמי פארן: הם היו צנחנים ואחד מהם עם כיפה, והם היו לבושים טיפ-טופ.

נעמי פארן: הם שאלו: "מה זה פה?", וענינו להם: "זה משהו מיוחד".

נעמי פארן: שאלנו מי מוכן לבוא ולשיר כדי שישמעו את זה מקרוב.

נעמי פארן: הבנות עמדו לפני האוטובוס ושרו שיר יפהפה, ומייד נוצר דיאלוג ביניהן לבין החיילים.

נעמי פארן: ראיתי איך כל הבנות היו מהופנטות.

נעמי פארן: החיילים שלנו כל כך יפים.

מל פולישוק-בלוך: אם דיברת על יופי, מעניין לציין שלכל קבוצה יש את היופי החיצוני שלה.

מל פולישוק-בלוך: זה נורא מקרין ומחבר, כי לכל אחת יש את המאפיינים ואת היופי שלה: גם יופי פנימי וגם יופי חיצוני.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך על עצם היוזמה את רינה בר-טל ואת בִּתה סיגל.

גילה גמליאל: זה הדבר היפה - שיש דברים מולדים.

גילה גמליאל: המוסיקה הוא בין שניתן להתחבר אליהם.

גילה גמליאל: אפשר להתאהב במוזיקה ההודית, במוזיקה הלאטינית, במוזיקה המזרחית, במוזיקה העברית ובמוזיקה האנגלית בכלל בלי להתחבר דווקא למשמעויות הקונטקסט.

גילה גמליאל: לדעתי, הדברים האלה יכולים לסייע ולעזור בכל מה שקשור להיבט של הנשמה שיוצאת מעצם השירה ומעצם המוסיקה, שיכולה באמת לחבר ולהשאיר את כל המחלוקות בצד.

גילה גמליאל: כשמחברים את זה לעניין הנשי, זה בכלל הופך להיות משהו שהוא בכיוון המושלם והמאחד.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך על היוזמה של הדיון היום, וגם לומר שאין ספק שכשרוצים לבטא אחדות ומנסים למצוא את הקונצנזוס ואת הדבר שהוא במינימום התנגדויות אין דבר יותר מענג מזה.

גילה גמליאל: פיספסתי את תחילת השירה, אך שיערתי שהיא תהיה גם לקראת סיום הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: גילה גמליאל היא חברת-כנסת מהליכוד.

מל פולישוק-בלוך: הצטרפה אלינו גם חברת-הכנסת לשעבר ענת מאור.

מל פולישוק-בלוך: חברת-הכנסת גילה גמליאל, אני חושבת שאחרי שתשמעי את השיר הבא את גם תצטרפי ותתמכי בראש הממשלה במהלכיו הקרובים.

מל פולישוק-בלוך: שימו לב שהקבוצות השונות התערבבו ביניהן, ואין כאן קבוצות קבוצות אלא מקהלה אחת.

מל פולישוק-בלוך: (שירת מקהלות)

מל פולישוק-בלוך: זה היה נהדר ונהנינו מכל רגע.

מל פולישוק-בלוך: מפה אנו נוציא את הבשורה.

מל פולישוק-בלוך: אפשר לעשות שלום גם עם נשים וגם עם שירה.

מל פולישוק-בלוך: אני נועלת את הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכולם.