הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 161, 2005-02-14 12:00

אתי לבני: בוקר טוב.

אתי לבני: היום אנחנו דנים במסגרת דיון מהיר בנושא שהעלתה חברת הכנסת אראלה גולן תחת הכותרת, אפליית נשים בתרבות היהודית ומייד היא תציג בפניכם את כל הפרמטרים.

אתי לבני: הדבר האחרון שקיימנו בכנסת הוא מחאה על דברי הרב אברג'יל מבאר שבע בהקשר לנשים שלובשות אדום ואיסור על נשים ללבוש אדום על מנת לשמור על צניעותן.

אתי לבני: דבר זה העלה את הנושא של אפליית הנשים ביהדות שוב למודעות, הנושא נמצא כל הזמן במודעות שלנו ואנחנו ערות ליחס של הדת והתרבות היהודית לנשים בכל מיני אספקטים.

אתי לבני: בנושא זה, ביחד עם כבוד רב לאישה יש הרבה מאד בעיתיות בהתנהלות, במינהגים ובדינים ובזה נרצה לדון היום.

אתי לבני: אולי מסקנות גדולות לא תהיינה אבל בכל אופן אולי תיווצר אוירה יותר טובה ואולי תהיינה בכל זאת גם מסקנות אופרטיביות.

אתי לבני: יכול להיות שיהיו דברים שניתן יהיה ליישם אותם, בוודאי קריאה לרבנים להתבטא כך או אחרת.

אתי לבני: אבקש את חברת הכנסת אראלה גולן להציג את הנושא ומה הביא אותה להעלות אותו.

אראלה גולן: אולי נתחיל דוקא באופטימיות.

אראלה גולן: יושבות כאן נשים דתיות וחילוניות וכולנו מסכימות שלפחות נתק בין הנשים הדתיות והחילוניות איננו רצוי.

אראלה גולן: קראתי מאמר יפה של אבירמה גולן, שבסך הכל יש לנו הרבה דברים משותפים, אפילו לנשים האורתודוכסיות,

איילה גליקסברג: מה זה אפילו?

אראלה גולן: יש לנו כל מיני זרמים ביהדות אז אני יוצאת מכאן בבקשה ובקריאה שחבל שיהיה נתק כזה.

אראלה גולן: ישנם נושאים משותפים רבים שגם דתיות וגם חילוניות יכולות להרים בצוותא וזה רק יכול לעזור לשני הצדדים.

אראלה גולן: כל מה שאנחנו קוראים, תיקרת הזכוכית, קיים בכל המיגזרים, ואם בכלל מתייחסים לאפליית נשים, זה מתחיל באפליית נשים בכלל ורק אחרי כן זה יורד לנושא שאנחנו דנים עליו היום .

אראלה גולן: לנושא זה של אפליית נשים יש תאוריות רבות החל מההון האנושי שחושבים שכדאי יותר להשקיע בגברים, כי הם לא יולדים בדרך, והם לא מפסיקים לעבוד והם לא מניקים והם לא עוברים לחצי משרה.

אראלה גולן: כולל הייחוס הסיבתי שהם טוענים שגבר בזמן שהוא מצליח נוטה לדבר על היכולת שלו לעומת אישה שחושבת שהצלחתה היא בגלל מאמץ ולא בגלל היכולת הטבעית שלה.

אראלה גולן: כולל הסבר של לימוד תרבותי וכולל ציפיות שמצפים מגבר שאם הוא משרת באותה סביבה בה אישה משרתת, באותה משרה אפילו, מצפים ממנו להיות הרבה יותר כריזמתי, הרבה יותר כוחני לעומת האישה שמצפים ממנה להיות יותר אישה, יותר חמה, יותר אוהבת.

אראלה גולן: רמת הציפיות עצמה יורדת ביחס לאישה.

אראלה גולן: מכאן אנחנו נכנסים לנושא של מעמד האישה ביהדות האורתודוכסית, ואולי אחר כך נדבר על זרמים אחרים ביהדות.

אראלה גולן: וזה מתחיל מהסיפור שאותי אישית מעליב שגבר בכל בוקר מתפלל בתפילת שחרית, ברוך שלא עשני גוי, וברוך שלא עשני עבד וגם ברוך שלא עשני אישה.

אראלה גולן: האישה, רחמנא ליצלן, מושווית לגוי ולעבד.

אראלה גולן: אני מתנצלת מראש, אני לא מספיק מבינה בכל פסקי ההלכה אבל אני לפחות מנסה לקחת את המשפט כמות שהוא ולהבין אותו ולנסות לא להיפגע, אבל קצת מעליב אותי שמילא, ברוך שלא עשני אישה, אבל הוא גם משווה אותי לגוי ולעבד.

אראלה גולן: לעומת זאת אני חוזרת לתנ"ך ולכל הסיפורים היפים ויש לנו שם שופטות, דבורה הנביאה, ויש לנו את מרים הנביאה, ויש לנו במשלי את אשת חיל.

אראלה גולן: ופתאום קמו עלינו כל מיני פוסקי הלכה ואמרו, האישה פסולה לעדות, האישה פסולה לשפיטה.

אראלה גולן: אני לא אומרת שכל הרבנים אומרים כך, לכן אנחנו מקיימים את הדיון הזה.

אראלה גולן: כמו כן אסור לאישה להיות פעילה בטקסים, וכמובן שאסור לה לעשות שום פעילות צבאית.

אראלה גולן: זה מתחיל מהחינוך שבזמנו נשים אסור היה להן בכלל ללמוד לקרוא ולכתוב.

אראלה גולן: רק בשנות השמונים התחילו לאפשר לנשים לשבת וללמוד וגם אז הגבילו בכל מיני מקומות לא ללמוד תלמוד כי זה מעמיק יותר ורק גברים יכולים לעשות את זה.

אראלה גולן: כהונה ציבורית, הרמב"ן טען שאישה אינה יכולה להתמנות למלוכה והסיקו מזה שגם כל תפקיד הנהגתי היא אינה יכולה לעשות.

אראלה גולן: ובעצם האישה כמו שאומרים, כל כבודה של בת מלך פנימה, היא קניין של בעלה באיזושהי צורה, בגלל זה גם נוצר המושג בעל.

אראלה גולן: מי שיש לו זכות על הילדים הוא בכלל האב.

אראלה גולן: על פי הרמב"ן בעצם תפקיד האישה הוא להיות ספונה בביתה.

אראלה גולן: קיימים איסורים נוספים בכל מיני פסקי הלכה שמצאתי למשל, שבעצם אסור לאישה להיות חזנית כי קול באישה ערווה או שהיא פוגעת בכבוד הציבור.

אראלה גולן: זה לדעתי, כמו שהוא אומר בשל האיסור לפני העיוור לא תיתן מכשול, זה אפילו הורדה לרמה מאד נמוכה של הגבר החרדי שהוא אינו יכול לעמוד בפיתוי שאם אישה תשיר או תדבר בציבור אז הוא יתפתה ולא יוכל לעמוד בכך.

אראלה גולן: אני חושבת שאפילו הגברים היו צריכים להתקומם ולא רק אנחנו כנשים.

אראלה גולן: יש את הנושא עליו נדבר בהמשך וזה התחום של גירושין והנושא של עגונות ומסורבות גט, שאני רוצה שנקיים עליו דיון.

אראלה גולן: ואולי, יש לי איזו אשלייה שנוכל לדבר קצת על הנושא של השירות הצבאי כי אני יודעת שהמשנה אומרת שבמלחמת מצוה חתן יוצא מחדרו וכלה מחופתה.

אראלה גולן: אבל מלחמת מצווה לפי הגדרתו של הרמב"ן זה רק מלחמת שבעת העמים ועמלק ועל שאר הדברים לא מדובר.

אראלה גולן: ואני יודעת שאירגון אלומה מנסה עכשיו קצת לעזור לנשים שבכל זאת רוצות לתת שירות כלשהו, היינו להתגייס.

אראלה גולן: מכאן הייתי רוצה לנסות ולראות כיצד נוכל כולנו, אני יודעת שיש את אירגון קולך היום, ויש זרמים פמיניסטים נוספים שמנסים לשפר את מצב הנשים וגם הם טוענים שהגיע הזמן שנשים תוכלנה ללמוד תלמוד וללמוד בכלל, הגיע הזמן שנשים תוכלנה להיות דרשניות וחזניות, אפילו לברך את הקהל ולקרוא מגילות וברור שתוכלנה ללמד תורה.

אראלה גולן: בעולם המשפט לפחות שתהיינה טוענות רבניות שתעזורנה לפתור את הבעיות של מסורבות הגט וגם בנושא של מתן עזרה בתחום הטרדה מינית במוסדות דתיים על ידי הרבנים, שגם לזה צריך לייחד מקום בדיון.

אראלה גולן: אלו הם קווי היסוד לתחילת הדיון.

אתי לבני: פתחנו כאן נושא שהוא רחב ידיים שאנחנו עוסקים בו בעצם בכל מיני פילוחים שלו כל הזמן בלי הפסקה.

אתי לבני: בכל נושא שאנחנו עוסקים בו אנחנו מקבלים גם את הכיוון של ההלכה היהודית.

אתי לבני: החל מבתי הדין הרבניים והסכמים ועגונות, כל הנושאים האלה דנו ואנחנו דנים בהם.

אתי לבני: כדי לא להחמיץ את הדיון.

אתי לבני: אראלה, תנסי לעזור לי כאן.

אתי לבני: על מה אנחנו עושים את הדיון?

אתי לבני: האם אנחנו עושים דיון תאורטי?

אתי לבני: האם אנחנו הולכים לנושא אחד או למיגוון של נושאים?

אתי לבני: או לאיזשהו תת נושא.

אתי לבני: לאן היית רוצה שנתקדם?

אראלה גולן: הדיון התאורטי צריך להיות ברמה כזאת שגם הנשים החילוניות וגם הנשים הדתיות יבינו שיש לנו תיקרת זכוכית, שחלק מהתקרה משותפת לשני הסקטורים, הדתיות והחילוניות.

אראלה גולן: לנסות לקחת את הכפפה של קולך ולעזור להם בכל מיני דברים שאנחנו מאמינות בהם, שנשים חילוניות מאמינות בהם.

אתי לבני: אז צריך לראות מה עושה קולך, ויכול להיות שנרצה לשמוע את הדברים שהן מתעסקות בהם ולראות לאן הן הגיעו, מה ההשגים שלהן, מה ההתנגדות שלהן ובמה אנחנו יכולות להועיל להן.

אראלה גולן: ומצד שני יש נשים מהמיגזר השני שמתנגדות לקו של קולך.

אתי לבני: בואו נראה לאן יוביל אותנו הדיון הזה שהוא בעצם דיון קצת תיאורטי כי הוא אינו על נושא ספציפי.

אתי לבני: כל אחד יקבל זכות דיבור וישמיע את דברו, רק לא להתפרץ, וננסה להגיע לאי אילו סיכומים.

אתי לבני: בבקשה תפתחי ותציגי את עצמך.

לורן פוריס: שלום, שמי לורן פוריס ואני מהמרכז לפלורליזם יהודי של התנועה ליהדות מתקדמת.

לורן פוריס: היהדת המתקדמת מחייבת שוויון מלא לאישה בכל תחומי החיים להלכה ולמעשה.

לורן פוריס: נשים שוות לגברים בזכויות ובחובות במשפחה, בקהילה ובמישור הציבורי.

לורן פוריס: אצלנו אין מחיצה בין נשים לגברים בבית הכנסת, לא מחיצה פיזית ולא תיפקודית.

לורן פוריס: אנו מקיימים טקס הכנסת הבת למצוות, אישה יכולה לעלות לתורה ובכל הזדמנות אחרת להיות שליחת ציבור, לקרוא בתורה, להיות רבנית מוסמכת וחזנית.

אתי לבני: סיימת?

אתי לבני: זה היה האני מאמין שלך.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: בבקשה הדוברת הבאה, תציגי את עצמך.

חנה פסטרנק: שמי חנה פסטרנק ואני מאירגון קולך.

חנה פסטרנק: אני אישה דתית אותודוכסית במאה אחוזים אבל אני אומר את האני מאמין של קולך שזה בהחלט גם האני מאמין שלי.

חנה פסטרנק: לא מזמן הגדרנו את קולך, קולך היא ברית נשים המחוייבת להלכה, למסורת ישראל ולשוויון מיגדרי.

חנה פסטרנק: וזה סדר הדברים.

חנה פסטרנק: וכשדיברנו ציינת כל מיני דברים שקולך עושה, אבל יושבות כאן נשות אמונה והרבה מאד מהדברים שאנחנו עושות אנחנו עושות בשותפות עם אמונה.

חנה פסטרנק: את העלית המון נושאים, אני אנסה להתמקד בדברים שקולך מאד משתדלת להוביל ובהם היא מאד פעילה.

חנה פסטרנק: בסוף הזכרת את הנושא של עגונות ומסורבות גט.

חנה פסטרנק: ובאיזשהו מקום בעיני זה אולי עומד בתחילת הרשימה.

חנה פסטרנק: אני אישית לא מבינה איך אדם דתי, מוסרי, יהודי יכול לעמוד מן הצד או לראות את העוול שהרבה מאד נשים חוות.

חנה פסטרנק: אנחנו גם ניסינו להוביל חקיקה בנושא הזה על ידי חברת הכנסת אורית נוקד, ואנחנו גם מנסות להכניס ולשווק את הנושא של הסכם קדם נישואין שאנחנו מאד מקוות שבעתיד יקודם יותר.

אתי לבני: עשינו דיון על זה, יש לנו פגישה עם הרבנים ואנחנו מקדמים את הדבר.

חנה פסטרנק: אנחנו מקיימות ימי עיון רבים בנושא.

חנה פסטרנק: יש המון שאלות.

חנה פסטרנק: קורה דבר מדהים.

חנה פסטרנק: התחילו להגיע אלינו טלפונים מנשים חרדיות ששמעו על ההסכם וכו'.

חנה פסטרנק: מסתבר שהסכם כזה יש בארצות הברית כבר מקידמה דנא מלפני כשבעים שנה, יש עדות להסכמים כאלה.

אראלה גולן: זה הסכם שלפני נישואין?

חנה פסטרנק: זה הסכם לפני נישואין וקראנו לו, ההסכם בכבוד הדדי.

חנה פסטרנק: הסכם זה למעשה בא לכסות את שני הצדדים והיה וחלילה יגיעו למשבר שכל אחד ידע שהוא ישא בהוצאות ניכרות ביותר.

חנה פסטרנק: אני לא יכולה לומר שזה מכסה במאת האחוזים אבל את הבעייתיות בשמונים תשעים אחוז זה כן יכול לכסות.

אראלה גולן: זה מחייב את הרבנים שאם האישה או הגבר רוצים להתגרש, לא לסרב לגט?

אראלה גולן: האם זה מחייב בסופו של דבר את בן הזוג שאינו רוצה להתגרש לתת גט?

איילה גליקסברג: יש שם סנקציות.

חנה פסטרנק: אכן, יש שם סנקציןת מאד משמעותיות או אלף חמש מאות דולר לחודש או חמישים אחוזים ממשכורתו ואלו סכומים מאד מכובדים.

חנה פסטרנק: אם יש מישהו שגם יש לו כסף והוא גם מנוול אמיתי אז הוא בהחלט יכול להיכנס בתוך הנישה הזו.

אראלה גולן: יהיה מי שייאכוף את זה?

אראלה גולן: ברגע שזה רק הסכם, האם הוא תופס משפטית?

חנה פסטרנק: הוא חתום על ההסכם והוא קביל משפטית.

אתי לבני: אנחנו קיימנו על זה ישיבה ארוכה ומאד מפורטת.

אתי לבני: עם מסקנות, עם פגישה עם הרבנים, עם כל הנוסחים של הסכמי נישואין שקיימים היום, הנושא הזה מטופל, לכן, טוב שאת מזכירה אותו אבל בואו לא ניכנס לפרטים אחרת נחמיץ את העניין.

חנה פסטרנק: זה אחד הדברים המרכזיים בו אנחנו משתדלים לפעול.

חנה פסטרנק: דבר נוסף שנגררנו אליו בעל כורחנו הוא הנושא של ההטרדות המיניות שלצערי הרב, מה לעשות, כנראה שהיצר לא מבדיל בדיוק בין דתיים וחילוניים וזה קיים.

חנה פסטרנק: יצאנו והרכבנו ועדה של רבנים עם אירגוני נשים, גם אמונה בתוכם, וקבענו קוד אתי של רבנים ומורים שמלמדים נשים.

חנה פסטרנק: אני אישית רואה בקוד האתי, לא כל כך בפרטי פרטים אלא במבוא שלו, את העיקר.

חנה פסטרנק: במבוא הוא למעשה בא ואומר שקודם כל יש הודאה שזה קיים אצלנו, כי עד עכשיו היה, אצלנו לא קיים ואם דיברת על זה אז אוי ואבוי, אתה מחלל שם השם.

חנה פסטרנק: ופעם ראשונה נאמר שלמעשה חילול השם הוא דווקא ההסתרה ולא עצם הגילוי אלא להיפך, חשוב לבוא ולגלות וכו'.

חנה פסטרנק: אלו הם הדברים המאד ספציפיים.

חנה פסטרנק: דברים נוספים של קולך עושה זו רשימה ארוכה.

חנה פסטרנק: יש לנו כנס נשים גדול מאד פעם בשנתיים, הכנס הקרוב יהיה בסוף יוני בבנייני האומה.

אתי לבני: כמה נשים אתן?

חנה פסטרנק: אלפי נשים חברות.

אתי לבני: יש לכן רשת?

חנה פסטרנק: התחלנו לאחרונה, יפה שיושבת לצידי היא ממונה על הסניפים יש לנו סניפים רבים ברחבי הארץ.

איילה גליקסברג: כמה חברות משלמות מס?

חנה פסטרנק: קרוב לאלפיים חברות.

אתי לבני: את רוצה להוסיף עוד משהו, בבקשה?

יפה רוזנבלום: אני אוסיף כמה דברים.

יפה רוזנבלום: שמי יפה רוזנבלום ואני חברת הוועד המנהל של אירגון, קולך.

יפה רוזנבלום: רציתי לחדד את הצד השני שלנו שאנחנו נותנים דגשים מאד גדולים בנושא של העמקה ערכית של יהדות לנשים.

יפה רוזנבלום: למשל חגיגות בת מצווה שלא יהיו רק משתה אלא גם משהו ערכי עם לימוד, סדר וכדומה.

יפה רוזנבלום: אותו דבר זבד הבת או שמחת הבת בזמן לידת תינוקת לעומת ברית מילה אצל הבנים.

יפה רוזנבלום: לימוד תורה וגמרא שאת הזכרת זה כבר מוכר ומקובל.

יפה רוזנבלום: כולם לומדים.

יפה רוזנבלום: אני אישית למדתי את הרמב"ם לפני שנים רבות אצל פרופסור שלום רוזנברג.

יפה רוזנבלום: הלימוד פתוח, החפץ חיים כבר החל בזה, וזה ארכאי מה שאת, חברת הכנסת גולן, הזכרת.

יפה רוזנבלום: וכל הנושאים שהעלית הם נושאים של כנסים וספריות שלמות לדיונים של שנים.

יפה רוזנבלום: אז עושים דברים יפים, מנסים לבוא לקראת החברות, אנחנו תמיד שמחות לצרף וכמו שחנה חברתי הזכירה, אנחנו חייבות להלכה באורתודוכסיה ואנחנו הולכות על החבל.

אתי לבני: קראתי השבוע בידיעות אחרונות על קלטת שנעשתה בנושא אלימות במשפחה החרדית.

אתי לבני: נאמר שם שהקלטת נמכרת בעשרות אלפי עותקים.

אתי לבני: הרבנים התגייסו לנושא האלימות בתוך המשפחה.

אתי לבני: עד השנים האחרונות זה היה דבר שמוסתר מתחת לשטיח כדי לא לפגוע בבני המשפחה, נשים היו יראות מלהתלונן, לא לפגוע בילדים וכו'.

אתי לבני: עכשיו הרבנים יצאו בצורה דקלרטיבית כדי לאתר את המקרים של אלימות במשפחה, לטפל בהם ולהפעיל על הגברים המכים סנקציות.

אתי לבני: את יכולה להגיד משהו על הנושא הזה?

יפה רוזנבלום: אני לא שייכת למיגזר החרדי ואין פה נציגות שלהם אבל אני רוצה לומר שזה קיים בכל המיגזרים והקלטת שפורסמה בידיעות יש בזה משהו רכילותי.

יפה רוזנבלום: קיימת מין מציצנות כזאת לעבר החרדים, הנה גם שם זה נמצא.

יפה רוזנבלום: מה לעשות?

יפה רוזנבלום: זה קורה לכולם.

חנה פסטרנק: אני רוצה להדגיש שהיו אלינו לא מעט פניות דווקא של נשים חרדיות שפשוט לא מצאו בתוך המסגרת שלהן לאן לפנות, ומצאו בקולך איזושהי כתובת.

יפה רוזנבלום: בכנס הקודם הייתה עדות של אישה חרדית על אלימות במשפחה בפני הפורום, והיה קשה מאד לשמוע.

יפה רוזנבלום: אבל דברים כאלו יש גם בעולם החילוני.

אתי לבני: יש אצל כולם.

אתי לבני: זה לא נחלה של החרדים.

אתי לבני: סיימת?

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: אדוני בבקשה, תציג את עצמך.

מנחם בורשטיין: מנחם בורשטיין, ראש מכון פוע"ה לפוריות על פי ההלכה, אני גם רב שעונה על שאלות הלכתיות.

מנחם בורשטיין: רציתי לדבר מהצד של רב על כל הנושא הזה.

מנחם בורשטיין: לפי הדיונים בעבר שהייתי כאן, ראיתי שהמטרה היא באמת למצוא פתרונות ולא רק להוציא קיטור וזה דבר מאד חיובי ולכן גם הגעתי לכאן.

מנחם בורשטיין: אני חושב שאנחנו צריכים לראות מה האפשרויות מבחינה מעשית.

מנחם בורשטיין: עם כל ההערכה לאירגון קולך שעושה חלק מהדברים חיוביים, וגם ליהדות הרפורמית, זה הכל חוגים וזרמים שמצויים היום ביהדות.

מנחם בורשטיין: אנחנו רוצים להשפיע על הדיינים, על המערכות של הרבנים וכדומה.

מנחם בורשטיין: לכן אני רוצה להגיד מהצד שלי מה יכול להשפיע.

מנחם בורשטיין: מחאה של קולך וכדומה היא מחאה שיש לה אפקטים ציבוריים אבל אין לזה שום אפקט כלשהו על העולם הרבני.

מנחם בורשטיין: לא הצד הרפורמי ולא הצד של קולך.

מנחם בורשטיין: למשל פעילות של אמונה, ואפילו פעילות שלכן חברות הכנסת, שאתן באות ונפגשות עם רבנים יש לזה השפעה עמוקה ביותר.

מנחם בורשטיין: דווקא תגובות של היהדות הרפורמית, ואין לי מטרה לפגוע בקולך ולא בשום גורם, אבל אם אנחנו רוצים להיות פרקטיים, דוקא פעילות של קולך או של היהדות הרפורמית הם סוגרים את הרבנים וגורמים לכך שאו שהרב מתבצר או שאינו רוצה לשמוע.

מנחם בורשטיין: ודווקא פניות וישיבות משותפות עם דיינים ועם רבנים בדיון כמו שאמונה עושה ועוד כמה אירגונים הם יותר אפקטיביים.

מנחם בורשטיין: גם קולך בנקודות מסויימות לפעמים יוצרים מיפגש עם רבנים, ואז יוצא מזה משהו.

מנחם בורשטיין: אם אנחנו באמת רוצים לעשות משהו זה שני דברים.

מנחם בורשטיין: אלף, חברת הכנסת אראלה גולן חייבת שיהיה לה אדם אורתודוכסי שיסביר לה את הנושא באופן קבוע, ואני מתנדב להיות זה עד שהיא תמצא מישהו בשכר.

מנחם בורשטיין: שלושה רבעים מהדברים שהיא העלתה נובעים שלא באשמתה, מחוסר ידע.

מנחם בורשטיין: ואם יסבירו לה אז היא תלחץ בנקודות הנכונות.

מנחם בורשטיין: וזה דבר שמתחייב לכל חברת כנסת שעוסקת בתחום הנשי, היא צריכה איש אורתודכסי אמיתי, או חרדי, או חרדי לאומי, זה יכול להיות כמובן אישה וזה יכול להיות גבר.

אתי לבני: ועוד היה כתוב שהרב אברגי'ל הוא אחד הרבנים היותר ליברלים והמתירנים בתוך החוג הרבני.

מנחם בורשטיין: וזה נכון.

מנחם בורשטיין: אם תשבו אתו זה יהיה תענוג.

מנחם בורשטיין: זה פשוט תענוג לשבת אתו.

מנחם בורשטיין: לכן מה שאני אומר זאת הדרך.

מנחם בורשטיין: שני דברים פרקטיים ולדעתי זה יביא לפתרון, שאר הדברים אחר כך.

אראלה גולן: הבעייה הייתה לא באדום.

לורין פוריס: אני לא מוכנה לקבל את היחס לרפורמים כהוצאת קיטור.

לורין פוריס: לא מוכנה שידברו כך על התנועה הרפורמית.

מנחם בורשטיין: לא היה לי מטרה לפגוע באף אחד.

מנחם בורשטיין: אני מתנצל.

מנחם בורשטיין: אני רוצה להיות פרקטי ואם רוצים להיות פרקטיים, זו הדרך.

אתי רחמים: שלום שמי אתי רחמים מהיחידה לשיוויון בין המינים במשרד החינוך.

אתי רחמים: אני באה לכאן מטעם מרים שכטר שהיא ממונה על השוויון בין המינים במשרד החינוך ובאמת זה כבוד גדול לפגוש פה את כולם.

אתי רחמים: אני כן רוצה, בהמשך לדברי הרב, לומר שאין לזלזל בהפצת העניין וברמת המודעות שמונחלת גם דרך התקשורת ובמיוחד דרך החינוך.

אתי רחמים: אני עובדת עם נערות בכל רחבי הארץ.

אתי רחמים: והיה לי הכבוד בשנתיים האחרונות לעבוד בתיכון הדתי יבנה בחולון שהוא תיכון דתי שמאד מקדם ומעצים נשים וכמובן לא סותר את ההלכה.

אתי רחמים: עשינו שם תוכנית שנקראת, תוכנית נמש, שזה נערות מובילות שינוי, תוכנית העצמה ומנהיגות לנערות.

אתי רחמים: אני יכולה להגיד שאנחנו יכולים לקחת וללמוד דברים רבים מהחינוך הדתי.

אתי רחמים: הייתה לי הזכות ללמוד ולראות שהבנות מהחינוך הדתי עוברות ולומדות דברים שאני כחילונית לא למדתי ולא הכינו אותי אליהן.

אתי רחמים: מצד שני חשתי ששמים אותן במקום קצת מדכא ומאד מגבילים את יכולת הבחירה שלהן בעתיד, ולכן היה מאד חשוב להכניס את התוכנית הזו לשם.

אתי רחמים: זה לא צריך לסתור.

אתי רחמים: אפשר לעשות את הדברים ביחד ממקום של לפקוח עיניים, להגיע להידברות כמו שאתן אומרות כאן כי זה הדבר החשוב ביותר, ורמת המודעות מאד חשובה.

אתי רחמים: הבנות צריכות לשאול שאלות והן צריכות לקבל תשובות מגורמים שונים, גם ברמה ההלכתית גם ברמה הנשית, ואני באמת חושבת שברמה האופרטיבית להכניס את התוכנית הזו קצת יותר לבתי ספר דתיים,

אתי לבני: רציתי לשאול אותך, תיכון יבנה הוא ממלכתי דתי, זה תיכון מעורב?

אתי רחמים: זה תיכון לבנות בלבד.

אתי רחמים: זה היה פעם תיכון מעורב.

אתי רחמים: לפני כמה שנים הפכו אותו לתיכון לבנות.

אתי רחמים: והייתה לי הזכות להיכנס ולעבוד שם.

אתי רחמים: יש שם מנהלת מדהימה בשם אסתר שכל הנושא הזה בוער בעצמותיה.

אתי רחמים: את נכנסת לבית הספר ואת רואה תמונות של נשים שעשו את זה.

אתי רחמים: מהתנ"ך, מההיסטוריה וכו'.

אתי רחמים: אולי כאן ברמה האופרטיבית מהמקום של החינוך אני מבקשת להכניס את זה לרמת המודעות, להגביר את יכולת הבחירה של אותן בנות, להכיר להן צדדים חדשים שהן לא מכירות ולבוא בביקורת כלפי דברים.

אתי רחמים: זה גם חלק מהלמידה של הדת שאנחנו באים ובודקים ובוחנים ושואלים שאלות ולא מקבלים הכל כמובן מאליו.

אתי רחמים: הרעיון של לשאול שאלות הוא חלק בלתי נפרד מהבנת הדברים ומהבחירות שהן עושות אחר כך.

אתי רחמים: ומדובר פה בבנות מאד מוכשרות, מאד חכמות, יש שם ממש חינוך למצויינות כמו שאינני רואה בבתי ספר חילוניים, ויסלחו לי במשרד החינוך, הדבר הזה מאד חשוב.

אתי רחמים: כמו כן חשוב ליישב את הסתירות, וישנן סתירות רבות בדברים שמלמדים את הבנות האלו ברמה ההלכתית ולכן יש לתת עליהם את הדעת, זוהי ראיית הדברים מהמקום שלי.

אתי לבני: הרבנית, ד"ר איילה גליקסברג, בבקשה.

איילה גליקסברג: אני במקצועי דוקטור לפילוסופיה אקזסנציאליסטית, מומחית למיגדר ובתפקידי ההתנדבותי אני אשת הרב הראשי של גבעתיים שהוא גם חבר מועצת הרבנות הראשית לישראל.

איילה גליקסברג: אני היום בכמה כובעים כמו תמיד אבל הפעם ממכון פוע"ה ביקשו ממני שאבוא, אינני יודעת למה אבל כשאני נקראת לדגל אני נענית.

איילה גליקסברג: מבחינה אופרטיבית אני יועצת בכירה על פי חוזה אישי ברשות לקידום מעמד האישה במשרד ראש הממשלה כמומחית למיגדר, ואני נמצאת באינטראקציה של הדברים שמניתי.

איילה גליקסברג: דבר אחד אני רוצה לומר, אין לנו דתומטר למדוד מי יותר דתי ומי פחות דתי, וזה הכלל שלי לגבי כל אחד.

איילה גליקסברג: כל אחד בא עם הרעיונות הטובים, וכל אחד יכול להשתייך למיגזר, או שהוא נולד בו או שהוא רוצה להיכנס אליו ולכן אני תמיד מסתייגת מלהיות שיפוטית, מי יותר ומי פחות ובלבד שיכוון ליבו לשמיים.

איילה גליקסברג: אני לא יכולה לפתוח בלי להודות לשירה שמידט שיושבת כאן על המאמר הנהדר שכתבה בשבת בעיתון הצופה שהביא את כל הפרטים על העליהום שהיה על הרב אברג'יל, וגם אני לא רוצה לתת לו ציונים.

איילה גליקסברג: אני מכירה את האיש אבל זה לא נוגע לדבר, הוא אחד מהמון דיינים בארץ, הוא לא ברבנות הראשית, הוא לא הרב הראשי לישראל, הוא דיין בין המוני דיינים, אפשר להסכים אפשר לא להסכים.

איילה גליקסברג: השאלה היא איך מגיבים, מתי מגיבים ועל מה מגיבים והאם זה לאחר בדיקה.

איילה גליקסברג: אני רוצה רק במאמר מוסגר, להתייחס לגברת אתי רחמים שדיברה לפני ולומר למשרד החינוך שהרעיון של בתי ספר נפרדים לבנות, אמרה את זה כבר ג'סי ברנרד לפני למעלה מעשרים שנה, כדי שבנות תצטיינה הן חייבות ללמוד בנפרד כי אז אין להן תחרות.

אתי לבני: בסדר, אנחנו לא עוסקים בזה כעת.

איילה גליקסברג: זאת נקודה מאד חשובה שבתי הספר הנפרדים לבנות הן לטובת הבנות כי הן לא צריכות להתבייש מהבנים מדוע הן מצטיינות.

אתי לבני: אבל זו לא הייתה המוטיבציה לחלק בנים ובנות בנפרד במיגזר החרדי.

אתי לבני: בארצות הברית זה מה שעבד אבל לא פה.

איילה גליקסברג: והיום

איילה גליקסברג: חוזרים לזה.

אתי לבני: להיפך.

אתי לבני: כל הפנימיות לבנות בארצות הברית בוטלו.

איילה גליקסברג: אני מדברת על הלימודים לא על הפנימיות.

איילה גליקסברג: גם בארץ יש מחקר על הנושא אבל נחזור לענייננו.

איילה גליקסברג: קודם כל אני רוצה לברך את חברת הכנסת החדשה שתיראי ברכה במעשה ידייך ובלשוננו אומרים, שתהיה לך סיעתא דשמיא, שלא יפול מכשול תחת ידייך.

איילה גליקסברג: כך אנחנו מברכים את הרבנים ואת הדיינים.

איילה גליקסברג: אראלה גולן: תודה רבה על האיחולים, אם קיבלתי ברכה כבר היה שווה.

איילה גליקסברג: אני הסתכלתי על הנקודות שאת העלית ואני רוצה לציין שני דברים.

איילה גליקסברג: אני ערכתי מחקר כשזה עוד היה פרה היסטורי לפני 25 שנה.

איילה גליקסברג: עבודת המאסטר שלי הייתה מחקר משווה על מעמד האישה ביהדות בהשוואה לפילוסופיות אחרות, וזה היה באמת הסנונית הראשונה, היום זה מאד נפוץ.

איילה גליקסברג: וכמו כל גל על גל, כמו במתמטיקה, בונים בית על בית, ומתייחסים לכולם.

איילה גליקסברג: את מציינת אפליה מכוונת של תוכנית הלימודים לבנות.

איילה גליקסברג: את מציינת אפלייה בתחום הזוגיות, המשפחה והתעסוקה.

איילה גליקסברג: אני לא אתייחס לכל.

איילה גליקסברג: תחום המשפחה והתעסוקה זו אפלייה ציבורית ולא דתית.

איילה גליקסברג: ואני מייד אנמק למה אני אומרת זאת.

איילה גליקסברג: אפלייה מתמשכת של הנשים בציבור הדתי.

איילה גליקסברג: אני כאישה דתית לא חשה את זה.

איילה גליקסברג: אני מרגישה אפלייה כאישה במיגזר הציבורי, בכלל לא במיגזר הדתי.

איילה גליקסברג: רק השבת ישבנו לארוחה ליד שולחן אחד עם הרב הראשי לישראל הרב עמאר ואני קיבלתי מחמאות וסופרלטיבים מכאן עד הודעה חדשה, כך שיצאתי גבוהה בעשרה סנטימטר.

איילה גליקסברג: אז אני לא מרגישה אפלייה והקשיבו למה שאני אומרת.

אתי רחמים: המחמאות לא היו בענייני האוכל, אני מקווה.

איילה גליקסברג: בכלל לא, מה פתאום.

אראלה גולן: אבל את נחשבת לאישה מיוחדת, שונה.

אראלה גולן: על זה אני מדברת, זה עדיין בכל זאת לא כלל שנשים יכולות להיות מצויינות.

איילה גליקסברג: אראלה, אני רוצה להתייחס לנקודה שאת אמרת.

איילה גליקסברג: את כותבת שם על המקרים בהן נשים הצליחו, היוצא מן הכלל מעיד על הכלל.

איילה גליקסברג: היוצאים מן הכלל מלמדים על הכלל שכל אחד יכול.

איילה גליקסברג: בבקשה.

איילה גליקסברג: מה שאת ציינת שהנושא טרם נדון באופן מעמיק, אני חושבת כמו שאמרה יושבת ראש הוועדה, אנחנו צריכים להתמקד בדברים מסויימים.

איילה גליקסברג: אני בוועדה הזו הייתי מימיה של נעמי בלומנטל והשרה לימור ליבנת ויעל דיין, שלמרות שההשקפות שלנו שונות לחלוטין מצאנו שפה משותפת וזה מה שאת מבקשת.

אראלה גולן: נכון.

איילה גליקסברג: שפה משותפת ואינטראקציה בין השקפות עולם שונות, זו המגמה המרכזית שצריכה להיות.

איילה גליקסברג: לכן, כמו שאמר הרב בורשטיין, יש ללמוד את הנושא לפני שתוקפים אותו כי אולי חבל לבזבז אנרגיות על מיתקפה כשאנחנו יכולים להיות הרבה יותר קואופרטיביים ואופרטיבים כדי להגיע להישגים.

איילה גליקסברג: יש עניין למשל, דברים שהם כלליים ואני לא אחזור על הכל אבל אקח דברים שהם בנפשי שנים, מאז שילדי נולדו.

איילה גליקסברג: אי הכרה בהוצאות של כוח עזר בבית לעומת כוח עזר במשרדים פרטיים.

איילה גליקסברג: זה אותו דבר במיגזר הכללי והדתי.

איילה גליקסברג: במיגזר הדתי זה יותר קשה כי לאישה חסר יום אחד בשבוע.

איילה גליקסברג: יש דבר נוסף ברוך השם, המשפחה היא ברוכת ילדים.

איילה גליקסברג: אז יש עניין כזה של אי הכרה בהוצאות של כוח עזר בבית.

איילה גליקסברג: נקודה שנייה.

איילה גליקסברג: יש עניין שבמעונות לא מקבלים בשכר מופחת, ילדים ממשפחה קונבציונלית.

איילה גליקסברג: זאת אומרת אם יש אבא, אמא וילדים, אין מקום במעון.

איילה גליקסברג: לחד הוריות יש מקום, לכל מיני סוגי משפחות,יש מקום, רק אלו שהם משפחה קונבנציונלית שישלמו שכר מלא, זו אפלייה לרעה של המשפחה המסורתית.

איילה גליקסברג: כלומר האפלייה נובעת לא מתוך המיגזר הדתי אלא מתוך החוק הסוציולוגי.

לורין פוריס: לוקחים את תלושי השכר ופשוט מחשבים את ההוצאות לנפש.

אתי לבני: תעזבו את זה.

אתי לבני: נכון שיש עדיפות לאמהות חד הוריות במעונות באיזורים מסויימים אבל בבני ברק כמות הילדים ממשפחות חד הוריות הוא מאד נמוך אבל זה לא הנושא שלנו.

איילה גליקסברג: אז סגרו מעונות בבני ברק, אבל נחזור לנושא שלנו.

איילה גליקסברג: בשבת זו ישב ליד הסעודה גם ראש עיריית ירושלים והוא אמר לי למשל, מדוע אין מאפשרים הכשרת נשים מנהלות לאחר שסיימו את גיל הפריון.

איילה גליקסברג: לאחר שנשים סיימו את גיל הפריון וזכו גם בעזרת מכון פוע"ה ללדת, ובאמת חשוב לציין שמכון פוע"ה הוא דבר מופלא, חד פעמי והיסטורי.

איילה גליקסברג: מדוע אין קורס לנשים מנהלות לאחר גיל הפריון.

איילה גליקסברג: אומרים, זה מאוחר מדי.

איילה גליקסברג: כאן אנחנו צריכים לעשות הקבלה לעניין של חוק לנשים בדירקטורים.

איילה גליקסברג: נשים בדירקטוריונים לא היו עד שלא היה חוק והיום בזכות החוק נשים מכהנות בדיקרטוריונים, לכן יש לנקוט באפלייה מתקנת לגבי נושא זה.

אתי לבני: את צודקת במאה אחוזים שיש אפלייה על בסיס של גיל.

אתי לבני: אני רק רוצה לומר לך שאחת ההסתייגויות שהגשנו עכשיו לתקציב כאשר מורידים את הביטוח הלאומי באחוז וחצי, זה יהיה מותנה בקבלה לעבודה של כל מיני נשים עם כל מיני פרמטרים, בין היתר מעל גיל ארבעים וחמש או דברים אחרים.

אתי לבני: אבל איילה, בואי תחזרי לנושא שלנו.

איילה גליקסברג: כעת אני רוצה לומר.

איילה גליקסברג: אני כיועצת לרשות לקידום מעמד האישה יודעת, ואני חייבת לציין את יהודית פלוטקין, רק במילים טובות וחכמות וחשובות.

איילה גליקסברג: איך אנחנו אומרות, יש לה גם ראש וגם לב.

איילה גליקסברג: אנחנו נכנסנו למיגדר הדתי והחרדי כדי לקיים את תוכנית אלף המנהיגות ולפתוח קורסים לנשים בבית אל ובבני ברק.

איילה גליקסברג: דבר שלא היה בעבר.

איילה גליקסברג: כלומר, יש מוכנות.

איילה גליקסברג: פתחנו קורס מדהים של מאה נשים ויש קורס נוסף ועל כך בהזדמנות אחרת.

איילה גליקסברג: אבל חשוב לדעת שקיימת פתיחות בציבור הדתי והחרדי.

איילה גליקסברג: אבל, מה שחייבים לציין זה שבמיגזר הדתי והחרדי יש לקסיקון שונה.

איילה גליקסברג: כשאת אומרת פמיניזם היום זה באמת לא משמעותי אבל פעם זו הייתה באמת מילה לא יפה.

איילה גליקסברג: כעת, אם תבואי למיגזר הדתי ותגידי, נשים פורצות דרך.

איילה גליקסברג: באמת, לאן הן פורצות?

איילה גליקסברג: כלומר, אפשר להעניק ולתת לאישה הדתית והחרדית את כל הכלים, ואם זה יעניין אותך אני מוכנה להעביר לך המון חומר.

איילה גליקסברג: יש לי כאן את תוכנית העבודה של הקורס שמדבר למשל על כלים ומיומנויות לניהול מעצב ומשפיע.

איילה גליקסברג: כלומר יש מוכנות.

איילה גליקסברג: אבל כאן יש בעייה.

איילה גליקסברג: אין תקציבים.

איילה גליקסברג: וזה מה שאני מבקשת, לסיום, מבחינה אופרטיבית.

איילה גליקסברג: יש לי אמנם מספר נקודות נוסף אבל אסתפק בזה.

איילה גליקסברג: אני חוזרת ומברכת גם את יושבת ראש הוועדה וגם אותך חברת הכנסת החדשה.

איילה גליקסברג: הרשות לקידום מעמד האישה עומדת בצמצום.

איילה גליקסברג: ובקשתי היא לתת תקציב מיוחד,

אתי לבני: לא מיוחד, יש בקשה להגדלת תקציב.

איילה גליקסברג: אתי אני אסביר לך למה אני מתכוונת.

איילה גליקסברג: כמו שיש מיגזרים מיוחדים ואני לא אזכיר את הבדואים והדרוזים וכו', יש מיגזרים מיוחדים שאנחנו רוצים לתת להם פוש וזינוק.

איילה גליקסברג: אם אתן רוצות זינוק בעלייה, תידאגנה לתקציב.

איילה גליקסברג: אני מתחייבת כאן בעזרת השם לפתוח את הדלתות עם הסכמה של הרבנים, החל מויז'ניץ וההמשך אינני יודעת.

איילה גליקסברג: ויש בקורס הזה בת של הרבי מויז'ניץ שזה מדהים כי לפני שנים לא יכלו לחשוב על זה.

איילה גליקסברג: לכן יש עבודה ברוכה ויופי שמעלים את זה אבל ארוכה הדרך לחירות.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: הדוברת הבאה בבקשה.

יהודית שילת: שמי יהודית שילת אני סגנית יושבת ראש תנועת אמונה, תנועת האישה הדתית לאומית.

יהודית שילת: בעבר לפני כחמש עשרה שנה הייתי יועצת שר הדתות בנושאים של מעמד האישה.

יהודית שילת: כשזבולון המר זכרונו לברכה היה שר הדתות.

יהודית שילת: פתחנו אז את האפשרות לנשים דתיות לעסוק במקצוע של הטוענת הרבנית.

יהודית שילת: אני בכוונה מציינת את זה כי חשוב לדעת שזה כבר סיפור של 17 שנה שהנושא קיים בשטח.

יהודית שילת: נראה לי קצת מיותר להתחיל לדבר על הדברים הטובים שקורים ממילא.

יהודית שילת: חשבתי שדווקא הנייר הזה שקיבלנו כולנו כבסיס לדיון הנוכחי, היה יכול להיות נקודת מוצא מצויינת לדיון מסוג אחר.

יהודית שילת: כשקראתי אותו חשבתי הנה הזדמנות לעשות דיאלוג על חוסר ההבנה בינינו.

יהודית שילת: פחות על הנושא עצמו מאשר על חוסר ההבנה.

יהודית שילת: כי כשאני מקבלת נייר בו כתוב, דברי הסבר, פסקי הלכה כגון אלו של הרב אברג'יל, בסוגריים מעריב ינואר 2004 אני אומרת לעצמי, ריבונו של עולם, מהיכן אני מתחילה לדבר עם חברת הכנסת החדשה הגברת אראלה גולן.

אראלה גולן: אבל בעצם זאת המטרה.

אראלה גולן: פתחתי את השיחה בכך שבסופו של דבר אינני רוצה שיהיה את הנתק הזה .

יהודית שילת: אז זו ממש הזדמנות נהדרת אפילו שהיא יוצאת בהפוך על הפוך, זו הזדמנות נהדרת להיפגש ולדבר על איך אנחנו יכולות לדבר ביחד על אותם הדברים שהם מאד חשובים לנו.

יהודית שילת: למשל, אישה דתית ואיש דתי לעולם לא יתייחסו לפסק הלכה כפי שהוא כתוב בעיתון מעריב 2004.

יהודית שילת: לא משם האדם הדתי לומד את פסק ההלכה.

יהודית שילת: האדם הדתי פותח את ספר עם פסקי ההלכה, מחפש את המקור ומסתכל מה כתוב שם.

יהודית שילת: הסיפור הזה עם הרב אברג'יל והשמלה האדומה הוא פשוט מזעזע מבחינת הנזק שהוא גרם למה שחשוב גם לכן וגם לנו והוא בכלל לא מתייחס לסוגייה שאנחנו מעלות אותה כאן.

יהודית שילת: הרעיון העקרוני שעומד מאחורי הסיפור הזה של השמלה האדומה לא נוגע למעמדה של האישה, שלא לדבר על כך שהעיתונאי עשה שירות לרעיון שהוא רצה עם משהו שאינו רלבנטי לרעיון שהוא רצה.

יהודית שילת: אז נעזוב את הסיפור של השמלה האדומה שהוא לדעתי גילוי מאד עצוב למה שעיתונאי יכול לעשות לא טוב בסוגייה שחברה אמורה להיות מאד רגישה אליה.

יהודית שילת: אין ספק שיש לנו מכנה משותף עמוק מאד ובגלל שהזכרת את הקלטת של אלימות במשפחה אני באמת חושבת שהנשים הדתיות אמורות להיות אסירות תודה לאירגוני הנשים הלא דתיות ולחברות הכנסת הלא דתיות שבעשרים השנה האחרונות הן היו הראשונות שהעלו את הסוגייה הזו על סדר היום הציבורי, והנשים הדתיות לא בדיוק עשו את זה.

יהודית שילת: הן הצטרפו אחר כך והן מצטרפות עדיין.

יהודית שילת: יש לנו באמת דברים רבים שאנחנו לומדות מהחברות הלא דתיות וישנם דברים רבים שהחברות הלא דתיות יכולות ללמוד מהחברות הדתיות וזה היה מאד מעניין אותי לשמוע פעם מה הן לומדות מאיתנו אם אנחנו רוצות להמשיך ולעבוד ביחד כדי לקדם את הנושאים.

יהודית שילת: מה שצריך להיות ברור, כשאנחנו מתעסקים במעמדה של האישה, רוב הנשים הדתיות, לא כולן, יש ודאי אחרות, בוודאי בקולך יש זרם כזה ואני לא מדברת על היהדות המתקדמת שמתייחסות לאישה בלי הקשר לנושא המשפחה.

יהודית שילת: אנחנו הציבור הגדול של נשים דתיות מתייחסות לכל הסוגייה של מעמד האישה בהקשר ישיר לנושא המשפחה.

יהודית שילת: המשפחה יקרה לנו כפי שמעמדה של האישה יקר לנו ואנחנו לעולם נדון בסוגייה זו, אנחנו דהיינו אני מדברת בקולה של תנועת אמונה כאן או בקולה של האישה הדתית המודרנית הרגילה.

יהודית שילת: לא נפסיק לעסוק בהעצמת המשפחה כשאנחנו עוסקים בהעצמתה של האישה.

יהודית שילת: אם יתפתחו הרגישויות המתאימות לעמדה הזו של האישה הדתית אני בטוחה שתהיינה מעט מאד מחלוקות בין הנשים הדתיות לנשים הלא דתיות ולא רק ביניהן אלא בין הנשים בכלל לבין פוסקי ההלכה, כי אחד מהנושאים המאויימים ביותר בסוגיית מעמדה של האישה הוא נושא המשפחה.

יהודית שילת: ובעם ישראל נושא המשפחה הוא אבן יסוד.

אראלה גולן: גם אצל הנשים החילוניות המשפחה חשובה, אני לא יודעת למה את חושבת שזו סוגייה בין הנשים החילוניות והדתיות?

יהודית שילת: אני לא בטוחה שהעמדה שלנו ביחס למשפחה,

אראלה גולן: אני משוכנעת שהיחס שלי למשפחה והקשר העז לבן הזוג שלי והיחס שלי לילדים זהה לחלוטין לשלך.

יהודית שילת: לא זה מה שאמרתי.

יהודית שילת: מה שהתכוונתי לומר שלא נדון בסוגיית מעמד האישה בלי ההקשר של נושא המשפחה וכיצד זה משפיע על המשפחה.

יהודית שילת: אני לא יודעת למה אני לא מובנת אבל בואי נדבר לפחות על התוצאות.

יהודית שילת: את יודעת שהעולם המערבי ככל שהוא מתעסק יותר בסוגיית מעמד האישה כך המשפחה הולכת ומתפרקת בו.

אתי לבני: כלומר אתם לא יכולים לקבל חלוקת תפקידים אחרת בתוך המשפחה?

אתי לבני: נניח שהאישה תצא לעבודה.

יהודית שילת: ממש לא זה העניין.

יהודית שילת: מה שאני מתכוונת לומר שסוגיית מעמד האישה בשבילי כאישה דתית תלוייה בהקשר שלה של מעמד המשפחה, מצבה של המשפחה והיכולת של המשפחה להתקיים.

יהודית שילת: אחת מהנחות היסוד של האישה הדתית המודרנית היום היא שסוגיית המשפחה אינה יכולה להיות רק סוגייה של נשים, היא חייבת להפוך להיות סוגייה של הגברים גם.

יהודית שילת: וזה מה שאנחנו מנסות להוביל במערכת החינוך הממלכתי דתי.

יהודית שילת: שהנושא של המשפחה הוא לא רק אחריותה של האישה הוא גם אחריותו של הגבר.

יהודית שילת: אבל בזה אנחנו לא מורידות מעל עצמנו את האחריות שלנו לנושא של המשפחה.

יהודית שילת: ככל שהמימסד הדתי או נושאי עולם ההלכה הדתי יהיו משוכנעים שאין איזושהי חתרנות בסוגייה של הפמיניזם תחת מוסד המשפחה הקלאסית בעינינו כאנשים דתיים, כך תהיה נינוחות יותר גדולה ויותר רחבה לדון בסוגיות ההלכתיות הטהורות בהן נראה, על פניו, שהן לא עומדות בהתאמה למצבן של הנשים היום.

יהודית שילת: יש באמת מקום לדיאלוג.

יהודית שילת: השפה היא מאד שונה.

יהודית שילת: עולם הערכים לכאורה נראה מאד שונה אבל את כבר אמרת, זה לא ברור יכול להיות שזה לא שונה כלל.

אראלה גולן: הערכים הבסיסיים של משפחה, של ילדים של יושר, אפילו המושג אמונה, בבסיס זה אותו מושג.

יהודית שילת: אצלנו מוסד המשפחה הוא מוסד מחוייב המציאות למציאות חיינו.

אראלה גולן: גם לנו.

יהודית שילת: אני לא בטוחה כי אצלכם יש קולות אחרים בחברה החילונית.

אראלה גולן: גם אצלכם יש קולות אחרים.

מנחם בורשטיין: אין ביהדות האורתודוכסית אפשרות של נישואי נשים או משפחה חד הורית וכדומה.

יהודית שילת: או שותפות בהולדה אבל לא נישואין.

יהודית שילת: בואי נגיד אני מקווה שאת מעודכנת במה שקורה בחברה שלך.

אראלה גולן: בוודאי שאני יודעת אבל בכל זאת אני חושבת שהערך הבסיסי של משפחה עדיין אותו ערך.

יהודית שילת: אז אני אומרת שהעיסוק בסוגיית מעמדן של נשים ככל שיהיה פחות לוחמני ומתנפל על עולם ההלכה, שאין בו זדון, שהוא תוצאה של דורות של דורות של תרבות מסויימת, אך יש בו אוזן שמאזינה לשינויים, אבל היא יכולה להיות מאזינה רק אם היא מרגישה שהקרקע לא נשמטת תחת רגליה.

יהודית שילת: אם היא מרגישה שמישהו רוצה לשמוט את הקרקע תחת רגליה, האוזניים נסתמות.

יהודית שילת: והרב בורשטיין ציין נכון, כמו שציינו גם נשות קולך, הסוגייה של טיפול בהטרדות מיניות.

יהודית שילת: אנחנו הובלנו מהלך מקסים שהקדים בהרבה את מה שקרה עכשיו עם המורה והתלמידים שלה בבית הספר.

יהודית שילת: ממש בשבועות הקרובים עומד לצאת לאור תקנון שמתייחס באופן מפורט ביותר למותר ולאסור ביחסי מחנך ותלמידתו או מחנכת ותלמידה.

אתי לבני: או מחנך ותלמידו כי אני מבינה שיש מקרים רבים מהסוג הזה.

יהודית שילת: ציינו בפירוש את כל האופציות מבחינת הלוכסנים.

יהודית שילת: בכל אופן עומד לצאת תקנון מפורט שניבנה ביחד עם החברות בקולך כשההישג האדיר שלו הוא שהוא נוצר מתוך דיאלוג בפורום של כחמישים אנשים שכלל חצי נשים וחצי גברים מראשי המנהיגות הדתית, הגברית והנשים.

יהודית שילת: ומה שהיה חידוש פה זה הדיאלוג שנוצר בין הגברים לנשים.

יהודית שילת: אנחנו רוצות ליצור בקרוב בעזרת השם גם דיאלוג כזה בין קבוצה של דיינים לקבוצה של נשים בפגישה משותפת.

אראלה גולן: למה לא להזמין חילוניים למיפגש כזה?

יהודית שילת: בתור מאזינות?

יהודית שילת: את יודעת, אני שומעת את הרעיון.

יהודית שילת: אנחנו נשקול אותו בהקשר לרגישויות המרכיבות את כל הסיפור הזה ויכול להיות שנקבל את ההצעה שלך ויכול להיות שבשלב זה לא.

יהודית שילת: אבל זה בהחלט רעיון ששווה לחשוב עליו.

יהודית שילת: את התיחסת להמון נושאים שמבחינתנו הם כבר פסה.

יהודית שילת: כולנו כבר עברנו אותם.

יהודית שילת: וישנם נושאים נוספים רבים שעומדים על הפרק.

יהודית שילת: אנחנו גילינו שהדרך הנכונה ביותר לעשות שינויים היא לא דרך מהפכות אלא דרך יצירת תהליכים של הידברות שנותנים את התחושה הבטוחה לכל אחד שלא הולכים לשמוט את השטיח תחת רגליו.

יהודית שילת: אני חושבת שגם נכון לעשות את הדיונים בסגנון הזה בוועדה למעמד האישה לא מתוך נקודת מוצא של התקפה, כי דווקא בסיפור של הרב אברג'יל, זה לא נעים לומר, אמרתי לחברתי מרים כשבאנו לפה שלא יצאתם מזה טוב, תפשתם את הסיפור הלא נכון בשביל להעלות נושא לדיון.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: מרים בבקשה.

מרים גולדפישר: אני מרים גולדפישר, טוענת רבנית ומייצגת את אמונה.

מרים גולדפישר: קודם כל אני רוצה להודות לחברות הכנסת שהתגייסו להגנה על זכויותינו הנשים הדתיות.

מרים גולדפישר: רק מעניין שהגבר היחידי שהתגייס לעזרתנו זה דווקא רב אורתודוכסי.

מרים גולדפישר: אני חשבתי שיגיעו לכאן גם חברי כנסת.

מרים גולדפישר: מה שאני רוצה לומר זה שלנו יש פה, ויש כאלה מבינינו שיש להם פה יותר גדול ויש כאלה שיש להם פה פחות גדול.

מרים גולדפישר: אנחנו בחרנו בדרך שאנחנו חיות בה, וגם מי שנולדה למשפחה דתית חונכה שיש בחירה חופשית ואנחנו בחרנו בטוב.

מרים גולדפישר: למי שעדיין לא יודע, ביהדות יש גוונים שונים ורבנים שונים.

מרים גולדפישר: מי שכוונתו טהורה ובא ממקום של רצון לדעת ולהיות טוב יותר שואל ולומד.

מרים גולדפישר: הרב אברג'יל נשאל את השאלה על ידי מישהו שזה עניין אותו, שהשאלה הזו הטרידה אותו.

מרים גולדפישר: הרב לא פסק את הפסק שלו לכלל הציבור וגם דבריו סולפו כפי שאמרו כאן כמה מהדוברות.

מרים גולדפישר: גידרי הצניעות הם נושא שיש מה ללמוד בו.

מרים גולדפישר: יש בו דברים סובייקטיבים וישנן הנהגות שנקבעו בחוגים השונים.

מרים גולדפישר: בידי כל אישה האפשרות לבחור לאיזה חוג היא משתייכת.

מרים גולדפישר: ברגע שבחרה להשתייך לאותו חוג היא בוחרת לקבל את הכללים הנהוגים שם.

מרים גולדפישר: לגבי מערכת החינוך וההשכלה שהתייחסתם אליה.

מרים גולדפישר: לי יש תואר ראשון במתמטיקה ותעודה של טוענת רבנית.

מרים גולדפישר: בבית הספר שאני למדתי הייתה מגמה הומנית ומגמה ריאלית.

מרים גולדפישר: בדור הזה מדברים על חמש יחידות.

מרים גולדפישר: הבנות שלנו עושות, על פי בחירתן, חמש יחידות במתמטיקה, בפיזיקה, בכימייה בכל מה שהן בוחרות.

אראלה גולן: אבל יש הרבה בנות של מיגזרים אחרים שאינן לומדות ומשכילות.

מרים גולדפישר: לפי בחירתן של הבנות הן בוחרות.

מרים גולדפישר: אני חושבת שיש אפלייה מכוונת בתוכנית הלימודים המועברת לבנים ובנות חילוניים.

מרים גולדפישר: שם לא מלמדים אותם את הבסיס ליהדות.

מרים גולדפישר: רק לפני שבוע סיפרה לי אחותי שהיא אחות במקצועה, שהגיעה למחלקה בבית החולים אחת האחיות שעושה את הדוקטורט ובאה לשאול, לצורך הגשת עבודה שלה, מה הם חמישה חומשי תורה.

מרים גולדפישר: אף אחד מהצוות במחלקה לא ידע לענות על השאלה הזו.

איילה גליקסברג: כנראה שאלו עולים חדשים, שלא קיבלו את התרבות בארץ.

מרים גולדפישר: נכון שאחוז גבוה של הנשים הדתיות בוחרות לעבוד במקצוע שנקרא עקרת הבית.

מרים גולדפישר: עקרת הבית שהיא כמובן עיקר הבית.

מרים גולדפישר: הן עושות זאת מתוך בחירה והכרה והן מסופקות מזה.

מרים גולדפישר: הן חושבות, וגם אני חושבת ככה כמו שיהודית שילת אמרה שהמשפחה זה הערך החשוב בחייהן והן מסופקות בלהתעסק רק בזה.

מרים גולדפישר: נשים דתיות משתתפות בהנהגה הציבורית ויש לכן דוגמא של כמה מהן כאן.

מרים גולדפישר: נכון שבאופן יחסי לגברים הן מיעוט אך הדבר הזה נכון גם בחברה החילונית.

מרים גולדפישר: כמה שרות יושבות בממשלה היום?

אתי לבני: כמה חברות כנסת דתיות יש?

איילה גליקסברג: וכמה חברים יש?

איילה גליקסברג: וכמה חברות כנסת חילוניות יש?

אתי לבני: זה לא משנה.

אתי לבני: זה אפס לעומת חמישה עשר.

יהודית שילת: המפלגה היחידה שיש בה בסך הכל שישה חברי כנסת ושריינה מקום לאישה היא המפד"ל.

יהודית שילת: תראי לי עוד מפלגה אחת שיש לה שישה חברי כנסת ויש לה חברת כנסת.

אתי לבני: לא, אבל איפוא בש"ס, איפוא בחרדים?

מנחם בורשטיין: ש"ס באופן עקרוני לא תבחר אישה.

מנחם בורשטיין: זו דעתם ההלכתית.

אתי לבני: גם החרדים לא.

מרים גולדפישר: הנשים אצל החרדים לא רוצות, הן בחרו להשתייך לחברה כזאת ששם הן לא רוצות.

אתי לבני: המילה לא רוצות היא מאד בעייתית.

אתי לבני: אם מרביצים לו הוא לא רוצה.

אתי לבני: אהבתי את אדוני, אמר העבד.

אראלה גולן: נכון.

אראלה גולן: אתן יושבות כאן, למדתן, השכלתן, יש נשים שלא נותנים להן את האפשרות הזו בכלל.

אתי לבני: הייתה אצלי הבת של הרב עובדיה יוסף.

אתי לבני: עדינה, שכולן מכירות אותה.

אתי לבני: ואני מזכירה את שמה כי היא מתבטאת באופן חופשי.

אתי לבני: והיא אמרה לי, אני רוצה להיות בכנסת, אני רוצה להיות מנהיגה פוליטית.

אתי לבני: אני יכולה להיות מנהיגה פוליטית, ולא נותנים לי.

אתי לבני: תעזרו לי.

אתי לבני: היא באה אלינו, כמו שאת אמרת, אתן נעזרות בחילוניות כדי להוביל מאבקים.

אתי לבני: היא אמרה לי, תעזרו לנו לבוא אל הרבנים ולהסביר להם שאנחנו גם רוצות להיות, אנחנו גם יכולות אבל זה בלתי אפשרי מבחינתנו.

מנחם בורשטיין: התשובה היא מאד פשוטה.

מנחם בורשטיין: תשבי עם הרבנים הקובעים בש"ס, הם יסבירו את הצדדים ההלכתיים ואת האפשרויות ואז תדעי אם יש אפשרות או אין אפשרות.

אתי רחמים: זה רק מראה שהבחירה היא בחירה מאד בעייתית.

מרים גולדפישר: שני משפטים לסיום.

מרים גולדפישר: כמה נשים יושבות בוועדה למינוי דיינים?

אתי לבני: אני עשיתי מאבק בשביל שללשכת עורכי הדין תהייה נציגה.

אתי לבני: שתיים.

מרים גולדפישר: גם אנחנו היינו שותפות למאבק.

מרים גולדפישר: אבל זה עדיין לא שקול.

מרים גולדפישר: יושבים שם עשרה גברים ויושבת שם אישה אחת.

מרים גולדפישר: וזה בהחלט תלוי בהשפעה של חברות הכנסת שיושבות כאן.

מרים גולדפישר: גם בבחירת הדיינים יש לחברות הכנסת השפעה רבה ואם הדאגה היא אמיתית לנשים הדתיות הרי שלא היו סוגרים דיל להבטחת שישה דיינים חרדים בשביל להיכנס לממשלה, כאשר הסובלות העיקריות מכך הן הנשים הדתיות.

מרים גולדפישר: אני פעילה למען מסורבות הגט ואשמח מאד אם בעקבות ישיבה זו יפעלו חברות הכנסת היושבות כאן נגד הדילים שפוגעים בעבודת נשות אמונה למען בחירת דיינים ראויים שיפסקו על פי ההלכה שכן דואגת לנשים.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: הדוברת הבאה, תציגי את עצמך.

שירה ליבוביץ שמידט: שירה לייבוביץ שמידט.

שירה ליבוביץ שמידט: אנחנו יושבים כאן בגלל פרשת השבוע תצווה שאנחנו קוראים שם על הצבעים בביגוד של הכהנים.

שירה ליבוביץ שמידט: ודווקא שם אם הוא לובש בגד לא נכון או צבע לא נכון, דינו מיתה.

שירה ליבוביץ שמידט: מהר לעיתונות.

שירה ליבוביץ שמידט: עונש מוות.

שירה ליבוביץ שמידט: אני בוגרת הטכניון תואר שני.

שירה ליבוביץ שמידט: כתבתי ספר בעל פרס נובל לכימייה בנושא של צבעים.

שירה ליבוביץ שמידט: תכלת, ארגמן ועל הכימיה בנושא של צבעים.

שירה ליבוביץ שמידט: למדתי גם הנדסה.

שירה ליבוביץ שמידט: עכשיו אני על תקן של מתרגמת.

שירה ליבוביץ שמידט: לכן באתי לכאן.

שירה ליבוביץ שמידט: אני כותבת עבודות אקדמיות בנושא של תירגום שפה רבנית לשפה בת זמננו.

שירה ליבוביץ שמידט: אפילו כתבתי לך אראלה גולן, ב 7 לפברואר, רציתי לדבר איתך להסביר לך כיצד זה נראה.

אראלה גולן: כי אני לא אצליח לקרוא לבד את אומרת, זה מסובך.

שירה שמידט: כן.

שירה שמידט: אני נתתי הרצאה עכשיו באיגוד של המתרגמים בחיפה על השפה של הרב עובדיה יוסף, והצלחתי להסביר בשקט ובצורה אקדמית על מנת שיבינו שזה בעצם מונחים רבניים, למה שחמי זכרונו לברכה, פרופסור לייבוביץ, היה אומר אותו דבר אבל בשפה אקדמית.

אראלה גולן: פרופסור ישעיהו לייבוביץ לימד אותי.

אראלה גולן: זכיתי עוד לשמוע הרצאות ממנו.

שירה שמידט: כתבתי לך שאני גרה בנתניה בקריית צ'אנז.

שירה שמידט: אני גם חברה טובה של עדינה בר שלום, בתו של הרב עובדיה שהוזכרה כאן, וזה לא מדוייק מה שציטטו אותה, אז שוב עניין של תירגום.

שירה שמידט: היא מאד מוכשרת והיא הקימה מכללה.

שירה שמידט: גם חמי ישעיהו ליבוביץ, אמר, מה להיות חברת כנסת זה כבוד?

שירה שמידט: אז עדינה עושה הרבה יותר בתור זו שיזמה את המכללה החרדית ללימוד אקדמי תואר ראשון לבנות חרדיות.

שירה שמידט: וגם יש שם תוכנית העצמה.

שירה שמידט: זה עניין של השפה.

שירה שמידט: אראלה, אני באמת רוצה שתבקרי בקריית צאנז ותראי את הנשים שם שיש להן כוח ומזיזות דברים בלי תואר של מנהיג או מנהיגה.

שירה שמידט: הרבה נעשה מאחורי הקלעים.

אראלה גולן: בסדר גמור.

שירה שמידט: מישהי רוצה לעיין בכל הכתבות שהיו בעיתון בעניין הרב אברג'יל והבגד האדום.

שירה שמידט: חבל שזה מתפרסם בכל העולם, בשמונים אתרי אינטרנט היו השמצות על ישראל שאינן נכונות אם מישהי מעוניינת אני מוכנה לשבת עכשיו ולהראות לה .

שירה שמידט: תודה.

חנה פסטרנק: מכיוון שאנחנו למעשה לקראת הסוף, אני ממש מרגישה צורך וקיבלנו עצה מהרב בורשטיין שיישבו כאן רבנים.

חנה פסטרנק: אני חייבת לומר שאני מאד מתקוממת.

חנה פסטרנק: הייתי מצפה שהרבנים יהיו אלה שיתחילו ויעמדו על כל העוולות שיש נגד נשים.

חנה פסטרנק: על חוסר השיוויון.

חנה פסטרנק: נכון, יש גם דברים יפים וכולנו מכירות אותם אבל אין מה לעשות האישה מקופחת.

איילה גליקסברג: חנה, אז מה אנחנו נעשה?

איילה גליקסברג: גם את זה את רוצה שהגברים יעשו?

איילה גליקסברג: תשאירי לנו משהו.

חנה פסטרנק: אני רוצה שהם יעשו יחד איתנו.

חנה פסטרנק: אני חושבת שזה השילוב הנכון.

חנה פסטרנק: אז בבקשה מכן ידידותי חברות הכנסת,אתי ואראלה, צריך לשמוע רבנים אבל גם לראות כיצד אנחנו יכולות להתקדם כי יש לנו כאן

חנה פסטרנק: בעיות רציניות מאד ובכוחות משותפים נוכל לשפר את המצב.

אתי לבני: לא כולכן חושבות שיש בעייה.

אתי לבני: אני שמעתי פה שאין בעייה.

אתי לבני: אתן שתיכן מאמונה אמרתן שזאת בחירה, שזאת החלטה, תהליך, אף אחד לא רוצה לצאת מהמצב בו הוא נמצא.

אתי לבני: זה מה ששמעתי.

אתי לבני: והנשים נשים משכילות ורציניות.

חנה פסטרנק: אני לא חושבת שידידותי מאמונה חושבות שאין בעיה.

מנחם בורשטיין: זו גם בחירה וגם החלטה וגם תהליך.

מנחם בורשטיין: בכל מצב יש דבר שאפשר לשפר.

מנחם בורשטיין: ומה שציינתי זה ששיפור נעשה על ידי שיחות ולא על ידי הוצאת קיטור.

מנחם בורשטיין: אם נשב ויסבירו את הבעיות אני חושב שיש פתרונות.

מנחם בורשטיין: אפשר למצוא הרבה דברים ויש המון נכונות.

מנחם בורשטיין: וכל מה שמישהו השיג אי פעם, זה אף פעם לא על ידי תקשורת ולא על ידי רעש אלא רק על ידי ישיבות משותפות.

מנחם בורשטיין: לכן מה שאמרתי, מה שעשיתן בקולך במסגרת ישיבות זה היה מוצלח ומבורך, ומה שעשיתן במסגרת הוצאת קיטור למשל הצטרפתם לחברת הכנסת אראלה גולן בלי לברר את כל הנושא של אדום, יצאתן נשות קולך בקריאה לצאת להפגין.

מנחם בורשטיין: למה עשיתן את זה?

מנחם בורשטיין: למה לא הרמתן קודם טלפון לברר, אתן דתיות.

מנחם בורשטיין: חנה פסטרנקף נכון, לא עשינו בסדר.

מנחם בורשטיין: כל מה שאתה עושה זה מאה אחוז?

מנחם בורשטיין: זה כל כך קומם אותנו.

מנחם בורשטיין: ודאי שלא כל מה שאני עושה זה מאה אחוז.

מנחם בורשטיין: גם אני נכשל, כולם נכשלים.

אראלה גולן: עצם העניין שהדבר הזה עלה לדיון זה סימן שיש דברים שצריך לדון ולדבר עליהם שזה כבר שווה את הסיפור שזה יצא, למרות שזו לא הייתה המטרה.

אתי לבני: הרב בורשטיין, אני רוצה לומר לך דבר שבוודאי ימצא חן בעיניך.

אתי לבני: אני לא השתתפתי בחגיגה הזו של האדום.

אתי לבני: אני חשבתי שזו פסיקה מקומית שולית אם היא קיימת בכלל.

אתי לבני: היא אינה נוגעת לכלל הציבור.

אתי לבני: צריך לקרוא אותה במילים שלכם שאסור לעשות מזה דבר משמעותי.

יהודית שילת: תתארי לך, דווקא בתור אחת שלא השתתפה בחגיגה.

יהודית שילת: אם את היית זו שמשמיעה את הקול ברדיו או בטלביזיה ואומרת, רבותי, יש פה איזו יציאה מפרופורציות.

יהודית שילת: למה את משאירה את זה לדתיים.

אתי לבני: נכון.

אתי לבני: אני חשבתי ככה.

אתי לבני: אבל אני השארתי לחברתי אראלה להוביל מהלך שהוא לגיטימי.

אתי לבני: אני באופן אישי חשבתי שאני לא רוצה להיות חלק מזה כי לדעתי העניין מפספס את המטרה.

אראלה גולן: בלי קשר לרב אברג'יל המטרה בעצם הושגה בכך שהבאנו את הנושא לדיון ולדעתי זו הייתה המטרה בסופו של דבר.

אתי לבני: נכון.

אתי לבני: ואני רוצה לסכם את הדיון.

אתי לבני: אני רוצה לחלוק עליך, הרב בורשטיין, אתה אומר שצריך הכל בהידברות.

אתי לבני: אנחנו כשינוי, כמפלגה, עברנו את התהליך של ברית הזוגיות, תהליך שארך בכנסת הזאת בראשותו של רוני בראון שנה וחצי.

אתי לבני: קיבלנו מכתבים של גדולי הרבנים שהביעו תמיכה בהליך המקביל הזה של רישום ברית זוגיות.

אתי לבני: למה זה קרה אתם יודעים?

אתי לבני: בגלל הלחץ, בגלל המאבק, בגלל הרגשה שאין ברירה וצריך למצוא פיתרון.

אתי לבני: ואני רוצה לומר לך שבנושאים האלה, כאשר הקהילה החרדית תרגיש שנושאים מסויימים הציבור החילוני לא מוכן יותר לקבל את זה, צריך למצוא פיתרונות, אז הם יתכבדו ויישבו וימצאו פתרונות.

אתי לבני: אחרת אין שום מוטיבציה למצוא פיתרונות.

אתי לבני: זה המסר שלי.

אתי לבני: ולכן העזרה שאנחנו נותנות לכן היא מאד חשובה.

אתי לבני: אתן הנשים הדתיות צריכות להשתמש בנו כחילוניות להוביל מהלכים אצלכן, כי עד שלא תבוא דרישה וכפייה והרבנים והמימסד הגברי יראה שאין להם ברירה, הם לא יתפנו לנושאים האלה.

איילה גליקסברג: אני רק רוצה לומר משפט אחד.

איילה גליקסברג: כשבאים לשאול שאלה את הרב, נקבל תשובה, אם לא נשאל שאלות לא תהיינה תשובות.

אתי לבני: אוקי.

אתי לבני: תודה.

אתי לבני: מה שיצא מהישיבה הזו, ואראלה אתן לך גם לומר מילה לסיום העניין שלך.

אתי לבני: שמעתי כאן רצון גדול להידברות ולשיתוף פעולה ובנושאים האלה אני מוכנה לקחת את הכפפה על נושאים ספציפיים ולא איזו מן הידברות כללית וקרוב לבבות ולעשות שבת.

אתי לבני: אלא בנושאים ספציפיים.

אתי לבני: אנחנו רוצים להוביל מהלכים פוליטיים ומהותיים לשני הציבורים, אשמח לשתף פעולה, לקבל את המידע ולקבל את ההנחיות ואיך להוביל את המהלכים.

אתי לבני: יתר המהלכים אתם תצטרכו להצטרף אלינו.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: אראלה את רוצה לסכם, בבקשה.

אראלה גולן: אני רוצה לציין שלמרות חילוקי הדיעות בנושא של הרב אברג'יל, העיקר כאן היה לעורר את הבעיות שיש לחילוניים עם פיסקי הלכה מסוגים שונים, שחלק אנחנו מקבלים וחלק אנחנו לא מקבלים, וזכותנו, זו דמוקרטיה.

אראלה גולן: זה איזשהו מסר שאפילו אם הוא פסק את זה כלפייך באופן אישי זה פוגע בי כאישה.

אראלה גולן: זה פוגע גם בגברים החרדים לדעתי.

אראלה גולן: מה הם לא יכולים לראות מישהי באדום?

אראלה גולן: הם מאבדים את העשתונות?

אראלה גולן: אני חושבת שזה מוריד מכבוד האדם בכלל ובפרט מהנשים.

אראלה גולן: ואני כאילו התגייסתי לכבודכן לא לכבודי, כי אני במילא אעשה מה שאני רוצה.

אראלה גולן: ואני לא מדברת באופן פרטי על הרב אברג'יל.

אראלה גולן: בכל אופן אני יודעת שהרבה מאד דברים אינני יודעת בתחום הזה ואני אשמח ללמוד.

אראלה גולן: ואגב, ידעתי שהרב אברג'יל דווקא נחשב מתקדם וציינתי בכל המאמרים כיצד רב שהתיר עגונות הרשה לעצמו להתבטא בכזו צורה.

אתי לבני: תודה לכולם, תודה רבה שבאתם, להתראות.