הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 159, 2005-01-31 00:00

אתי לבני: אני מברכת את כל המוזמנים שהגיעו אלינו.

אתי לבני: הנושא שמובא היום לדיון הוא חשיפת זהותם של תורמי זרע.

אתי לבני: קראנו לאחרונה באמצעי התקשורת, שיש כוונה להקים ועדה שתבדוק את נושא חשיפת זהותם של תורמי זרע.

אתי לבני: זוהי יוזמה משותפת של משרדי הבריאות והמשפטים, לבדיקת העניין.

אתי לבני: אני לא יודעת מה מקור היוזמה הזאת, אבל כנראה יש פה פזילה למה שקורה במדינות אחרות, וניסיון לאמץ מודלים שעובדים במדינות אחרות.

אתי לבני: יש לפניכם המחקר שעשה לנו מרכז המידע של הכנסת שסקר את המדינות השונות, בעיקר באירופה - מה קורה שם ומה מידת ההצלחה.

אתי לבני: המדינה שאנחנו, כנראה, מנסים ללכת בעקבותיה היא בריטניה, שחוקקה חוק חדש שאומר שמ- 1.4.2005 אפשר יהיה לתת למאומצים את שמות תורמי הזרע, לפי דרישתם, כמובן.

אתי לבני: עד היום ניתנת האינפורמציה רק לגבי מצב בריאות, מין, מוצא, ללא השם.

אתי לבני: בצרפת האנונימיות מובטחת על ידי החוק.

אתי לבני: לעומת זאת בשבדיה – התרומה איננה אנונימית; כנ"ל בהולנד, נורבגיה ואוסטריה.

אתי לבני: הילד שנולד מתרומה, כשהוא מגיע לגיל מסוים, שנקבע בכל מדינה לפי החוק שלה, זכאי לקבל את זהות האב.

אתי לבני: אוסטרליה היא מדינה מאוד בולטת למדינה שהפעלת החוק הזה הביאה לתוצאות ההרסניות בנושא של תרומות זרע.

אתי לבני: כקוריוז, נאמר פה שיש פניה אפילו לפוליטיקאים לקבל תרומת זרע.

אתי לבני: תארו לכם למה הדרדרנו.

אתי לבני: בארה"ב זה בדרך כלל נשמר בחיסיון אבל יש גם מסלולים שבהם אפשר לקבל את השם של תורם הזרע, כאשר הוא מיודע מראש לעניין הזה.

אתי לבני: מה הנימוקים?

אתי לבני: אתם בוודאי תתייחסו כל אחד מהמקום שהוא נמצא בו, בעד ונגד.

אתי לבני: נימוקים בעד חשיפת שם תורם הזרע, זה החשש מהקשרים בין אחים בתוך המשפחה.

אתי לבני: על זה אפשר להתגבר הן בחקיקה והן בפרקטיקה שנוהגים לגבי אימוץ, על ידי הצלבה של מידע בבנקי הזרע ודרישה לדיווח מהרופא הגינקולוג על אישה שנכנסת להריון.

אתי לבני: הדבר השני אלו טענות בדבר הבריאות הנפשית, או הצורך של הילדים בגילוי שמו של תורם הזרע או האב הביולוגי.

אתי לבני: הדבר הזה לא הוכח בשום מקום, בוודאי לא במשפחות של אימהות חד הוריות או זוגות חד מיניים או משפחות שבהן יש אב שמגדל את הילד ורק מתקבלת תרומת זרע.

אתי לבני: הדבר הזה לא הוכח בשום מקום.

אתי לבני: אין שום מחקר שאומר שיש איזושהי בעיה נפשית או של התפתחות של הילדים האלה.

אתי לבני: להפך, אלה ילדים נורמלים, עם בריאות נפשית, כמו בכל משפחה אחרת.

אתי לבני: הדבר האחרון, הוא זכותו של אותו ילד לגבי המידע הגנטי.

אתי לבני: את המידע הגנטי אכן צריך לקבל, כי כאן אנחנו מדברים על בריאות ועל תורשה.

אתי לבני: נדמה לי שבבנקי הזרע, ומייד הנוכחים יתייחסו לזה, אין לנו מספיק מידע גנטי, או יש לנו מידע גנטי שלא נבדק.

אתי לבני: חוץ מ"טיי זקס", כל היתר זה רק מהצהרת התורם.

אתי לבני: אני חושבת שבנושא הזה כן צריך לדרוש ולקבל מידע גנטי כי הוא מאוד חשוב לגבי מצב הבריאות ואורח החיים של אותו ילד.

אתי לבני: כל היתר, רק 30 אחוז מהילדים המאומצים באמת נכנסים לתיקי האימוץ האלה.

אתי לבני: צריך להבין שזה המחיר שאותו ילד שרוצה צריך לשלם עבור הזכות להיוולד.

אתי לבני: בעצם הזכות להיוולד יכולה להיפגע מכל שינוי בדרישות של גילוי שם התורם.

אתי לבני: הייתי מבקשת לפתוח את הנושא הזה לדיון.

טליה אגמון: למשרד הבריאות אין עדיין עמדה.

טליה אגמון: יש בדיקה של הנושא.

טליה אגמון: כפי שעלה כאן מהסקירה, יש בעולם מצבים שונים והתפתחויות.

טליה אגמון: אנחנו בשלב של בדיקת של האפשרויות מה יקרה בארץ.

טליה אגמון: בין השאר, הרעיון הזה שיינתן מידע, נבחן כמו רעיונות אחרים, ואין עדיין שום החלטות.

אתי לבני: יש ועדה בעניין הזה?

טליה אגמון: יש ועדה שדנה גם בנושא הזה.

יגאל מדג'ר: איזו ועדה דנה בנושא הזה?

אתי לבני: הינו רוצים לדעת גם מי יושב בוועדה הזאת.

טליה אגמון: אני לא חברה בוועדה הזאת.

טליה אגמון: עו"ד לבנה הראל, שהיא חברה בוועדה, חולה היום ולא יכלה להגיע.

טליה אגמון: זה דיון משותף עם משרד המשפטים שהוא במידה מסוימת קצת תוצר לוואי של הדיון לגבי תרומת ביציות וכל הנושא של הפריה חוץ גופית ומה יקרה איתה בארץ.

טליה אגמון: כל הנושא של בנקי זרע מוסדר בנהלים ובתקנות ויש צורך לקדם את זה.

טליה אגמון: כרגע רק בודקים מה האפשרויות, מה הבעיות ומה עומד על הפרק.

אתי לבני: מתי הוקמה הוועדה הזאת?

טליה אגמון: אני לא יודעת.

אתי לבני: את יודעת מי חבר בוועדה הזאת?

טליה אגמון: זאת לא וועדה.

טליה אגמון: אלו דיונים משותפים בשלב זה.

אתי לבני: מי מתדיין עם מי?

טלי שטיין: נציגי הפרקליטות, מחלקת יעוץ וחקיקה, וכמובן משרד הבריאות.

טלי שטיין: הזמנו נציגים של רופאים שונים – גניקולוגים, אנשים שונים שנוגעים לתחום.

אתי לבני: מתי התחילו הדיונים האלה?

טלי שטיין: אני יודעת שהיו כמה מפגשים בפרקליטות.

טלי שטיין: היה לאחרונה מפגש עם מחלקת יעוץ וחקיקה במשרד הבריאות.

טלי שטיין: אנחנו בודקים את הדברים גם ברמה העובדתית, המשפטית וגם האתית- מוסרית שזה, לדעתי, אחד הנושאים הכבדים ביותר במקרה הזה.

טלי שטיין: אכן יש כל מיני דברים ברקע.

טלי שטיין: יש חוק תרומת ביציות, יש עניין של זרעים, וכל מיני נושאים משיקים.

טלי שטיין: בשלב זה אין לנו מסקנות סופיות.

טלי שטיין: אנחנו בודקים את הנושא גם ברמה השוואתית של מה שקורה בחו"ל.

אתי לבני: ד"ר יגאל מדג'ר, מנהל בנק הזרע בבית החולים שיבא, תחילה הייתי רוצה לשמוע כמה הפריות על ידי תורמי זרע יש בארץ בשנה?

ד"ר יגאל מדג'ר: אני חייב קודם לענות לחברותי ממשרד הבריאות.

ד"ר יגאל מדג'ר: אני חושב שאין שום ועדה ואין שום דיון מעמיק.

ד"ר יגאל מדג'ר: הכל שמועות ודברים שעוברים דרך עיתונאים שזורעים בהלה ופאניקה וגורמים להרס המערכת.

ד"ר יגאל מדג'ר: היה אולי דיון משפטי לפני כשבוע.

ד"ר יגאל מדג'ר: שעתיים-שלוש לפני הדיון התקשרו אלי אישית ושאלו אם אני יכול להגיע.

ד"ר יגאל מדג'ר: לכן אני לא חושב שאפשר להתייחס לדבר שכזה כוועדה או כדבר חשוב.

ד"ר יגאל מדג'ר: אני יודע מכל ידידי, מנהלי בנקי הזרע שיושבים פה - מהדסה ירושלים ואסף הרופא - שאף אחד מהם לא היה שותף לישיבה שכזו או לדיון שכזה.

ד"ר יגאל מדג'ר: תורמי זרע לא עומדים אצלנו בתור.

ד"ר יגאל מדג'ר: אנחנו מגייסים אותם בציפורניים.

ד"ר יגאל מדג'ר: אלה חבר'ה צעירים, שמתוך עשרה מועמדים בקושי שלושה עוברים את המבחנים ויכולים לשמש כתורם זרע.

ד"ר יגאל מדג'ר: לכן תורם זרע זה מצרך מאוד קשה ומבוקש.

ד"ר יגאל מדג'ר: גם כשהם באים, תשעים אחוז מהם עם סימני שאלה קשים.

ד"ר יגאל מדג'ר: לשכנע אותם להמשיך בדרך ולתרום זה לא קל.

ד"ר יגאל מדג'ר: אין ספק שאם תהיה חשיפה, זה יביא לנפילה.

ד"ר יגאל מדג'ר: רק ממה שקרה ביומיים האחרונים, ראינו שכולם הודיעו לנו שהפסיקו את ההתקשרויות איתנו.

ד"ר יגאל מדג'ר: אין ספק שזה יביא להרס טוטאלי של המערכת ולא יהיו תורמים.

ד"ר יגאל מדג'ר: דבר שני, גם באותן מדינות שמצויינות פה, כאשר הזהות ידועה, גיל התורמיםעלה מעלה מעלה.

ד"ר יגאל מדג'ר: תורמים בני חמישים שישים, אני לא יודע מה המניעים שלהם.

ד"ר יגאל מדג'ר: במדינת ישראל גברים נשואים, כמו בשאר העולם, מבחינות אתיות, הם אסורים עלינו.

ד"ר יגאל מדג'ר: זאת אומרת שהשוק שלנו עוד יותר מצומצם.

ד"ר יגאל מדג'ר: האיכות של הזרע בגיל הזה ומצב הבריאות של התורמים בגיל הזה הוא בסימן שאלה.

ד"ר יגאל מדג'ר: לכן, אין לי ספק שזה לא בר ביצוע.

ד"ר יגאל מדג'ר: דבר נוסף, אם היום מישהי רוצה זרע בזהות ידועה, זאת לא בעיה להשיג.

ד"ר יגאל מדג'ר: קודם כל אנחנו עוזרים להביא את זה מחו"ל, מאותם בנקים שקיימים.

ד"ר יגאל מדג'ר: יש זוגות שמתקשרים ביניהם רק לצורך הפריה ומבצעים את זה, והם המיעוט שבמיעוט.

ד"ר יגאל מדג'ר: יושבות לצידי שתי אימהות שמייצגות אוכלוסיה רחבה ביותר ותשמעו אותן.

ד"ר יגאל מדג'ר: לגבי בעיות גנטיות – יש אין ספור בעיות גנטיות ויש אין ספור מבדקים ובדיקות שניתן לעשות.

ד"ר יגאל מדג'ר: אנחנו מבצעים היום, לבקשת כל נתרמת, כל בדיקה גנטית שהיא מבקשת לגבי אותו תורם.

ד"ר יגאל מדג'ר: אנחנו עושים מעל ומעבר למה שצריך.

ד"ר יגאל מדג'ר: לכן מבחינה גנטית אי אפשר לעשות אין-ספור בדיקות.

ד"ר יגאל מדג'ר: אבל כשנתרמת מבקשת לעשות בדיקת "סיסטיק פיברוזיס", למשל, או כל מחלה אחרת, אנחנו מבצעים אותן.

ד"ר יגאל מדג'ר: המחוייבות שלנו היא לא רק לנתרמות אלא גם לתורמים.

ד"ר יגאל מדג'ר: לכן מה שקרה בימים האחרונים הביא לערעור האמון שלהם בבנקים.

ד"ר יגאל מדג'ר: הם חושבים שהם הולכים להיות חשופים מחר.

ד"ר יגאל מדג'ר: אלה חבר'ה צעירים שבקלות נכנסים לפאניקה ואני חושב שאנחנו פשוט הורסים את המערכת שאנחנו חיים ממנה.

אתי לבני: שאלתי אותך כמה תרומות יש וכמה נשים בשנה נכנסות להריון מתרומות זרע?

יגאל מדג'ר: בשנת 2004, במרכז הרפואי תל השומר, טופלו 260 נשים רווקות ו-60 זוגות נשואים לקבלת תרומה.

יגאל מדג'ר: אני לא אספתי את נתוני ההריון.

יגאל מדג'ר: אין ספק שאחוזי ההפריות וההריונות בזוגות הנשואים , בדרך כלל גבוהים יותר כי גיל הנתרמות הבודדות הוא גבוה יותר והשגת ההריון אצלן היא באחוזים נמוכים יותר, לעומת הזוגות הנשואים ששם גיל הנשים הוא בדרך כלל נמוך יותר.

יגאל מדג'ר: אין לי מספרים של ילדים לשנת 2004.

יגאל מדג'ר: אוכל להעביר אותם לוועדה.

אתי לבני: מה לגבי 2002-2003?

אתי לבני: האם יש לך איזשהו נתון שאנחנו נדע להתייחס?

יגאל מדג'ר: אני חושב שבתל השומר מאז 1995 ועד היום יש לבנק הזרע כ-600 צאצאים.

אתי לבני: מזל טוב.

אתי לבני: כמה בנקי זרע יש בארץ?

יגאל מדג'ר: רשומים על הנייר 13 בנקי זרע, לפי מידע של משרד הבריאות.

יגאל מדג'ר: פעילים בשטח כבנקים גדולים: איכילוב, בית חולים אסף הרופא, שיבא, בית החולים הדסה ירושלים וחיפה.

יגאל מדג'ר: שאר הבנקים פועלים בצורה מינורית יותר.

יגאל מדג'ר: לחלק מהם, למשל לדרום, אני מספק באופן מרוכז.

יגאל מדג'ר: אנחנו בנק ממוחשב.

יגאל מדג'ר: הכל שמור אצלי במאגרי מידע.

יגאל מדג'ר: אין לי שום בעיה לבוא לנתרמת ולהזהיר אותה מפני נישואים של קרובים או דברים כאלה.

אתי לבני: כאשר אתה אומר שאתם מביאים גם זרע מחוץ לארץ, כאשר התורם הוא ידוע, אלו עלויות כספיות כרוכות בכל הנושאים האלה?

יגאל מדג'ר: מנה של זרע סמוי עולה בבנק בארה"ב 250 דולר פלוס המשלוח, שיכול להגיע לפעמים לסכומים אסטרונומיים, גם עד 1,000 דולר.

יגאל מדג'ר: מנה של זרע גלוי, השמים הם הגבול.

יגאל מדג'ר: זה יכול להגיע ל-5,000 דולר.

יגאל מדג'ר: יש שם כל מיני טריקים מסחריים.

יגאל מדג'ר: מספרים לך שהוא דוקטור, והוא בעל פרס כזה וכזה וכדומה.

יגאל מדג'ר: התורם באופן ישיר קובע את המחיר עם הבנק.

יגאל מדג'ר: אין מחיר אחיד.

אתי לבני: בארץ זה משולם על ידי קופות החולים?

יגאל מדג'ר: לא.

יגאל מדג'ר: בארץ תרומת זרע לא כלולה בסל הבריאות והמחיר למנה הוא מחיר מומלץ על ידי משרד הבריאות וזה המחיר הרשמי, כ-350 שקלים למנה.

אתי לבני: כמה מנות צריך כדי להתעבר?

יגאל מדג'ר: זה תלוי בגיל האישה.

יגאל מדג'ר: כשהאשה בגיל 40 היא זקוקה למנות מרובות ביותר ומחזורי טיפול רבים ביותר וקשים.

יגאל מדג'ר: אם הנתרמת צעירה, מה שלא קורה במציאות, זה היה הולך קל יותר.

יגאל מדג'ר: מכיוון שמרבית הנתרמות, כ-80 אחוז, הן בנות 35 ומעלה, הן זקוקות למנות מרובות ביותר עד לכניסה להריון.

אתי לבני: מה זה מרובות?

יגאל מדג'ר: אנחנו עוברים את ה- 20 וה-30 לפעמים.

פרופ' שוקי דור: אני מנהל היחידה להפריה חוץ גופית בבית החולים שיבא.

פרופ' שוקי דור: בעבר, לפני שד"ר מדג'ר קיבל את שרביט ניהול בנק הזרע, גם התעסקתי בנושא בנק הזרע.

פרופ' שוקי דור: אני חושב שאנחנו עוסקים בנושא מאוד רגיש וצריך להדגיש את זה.

פרופ' שוקי דור: זה לא עניין של איזו רגולציה חדשה או של תקנה כזאת או אחרת; אנחנו עוסקים פה בעצם בדיני נפשות.

פרופ' שוקי דור: הנושא הזה יכול להביא לפגיעה, מצד אחד, בטיפול עצמו: כמו שאמרנו, שאולי לא יהיו לנו תורמים וכתוצאה מזה נאלץ לחפש בשדות זרים ולא בטוח שהם כל כך טובים.

פרופ' שוקי דור: אבל אנחנו עוסקים כאן בדיני נפשות של ילדים.

פרופ' שוקי דור: זאת בעצם השאלה הבסיסית.

פרופ' שוקי דור: יש כאן כמה דברים שחשוב להדגיש אותם.

פרופ' שוקי דור: ראשית, הטרנד החדש הזה המודרני - אני מנסה להבין את הרקע שלו, כי בעבר כל הנושא היה מאוד חסוי.

פרופ' שוקי דור: גם בית המשפט בזמנו התייחס לזה, כאשר היתה פרשה בעבר שהגיעה לנושא של מס הכנסה, והלכו לבדוק אצל רופאים בקליניקות.

פרופ' שוקי דור: אז נאמר בפירוש שהחיסיון יהיה אבסולוטי.

פרופ' שוקי דור: זו היתה פסיקה של בית משפט.

פרופ' שוקי דור: זאת אומרת, שמות של מטופלים כן, אבל איך ומה היה חסוי לחלוטין.

פרופ' שוקי דור: העיקרון הזה ליווה אותנו במשך שנים.

פרופ' שוקי דור: אני חושב שמשרד הבריאות נוהג בצורה נכונה ושה"גמגום" הזה הוא לטובת העניין, כי עדיין יש כאן מבוכה איך וכיצד לפעול.

פרופ' שוקי דור: הנפגעים המרכזיים שיכולים להיות פה זה הילדים.

פרופ' שוקי דור: קיבצתי הרבה מחקרים שנעשו בעולם.

פרופ' שוקי דור: אצלנו בארץ לא כל כך נעשו מחקרים בנושא של עמדות של הורים ועמדות של ילדים.

פרופ' שוקי דור: במחקר שנעשו באנגליה אכן מצאו שלילדים שנולדו בטיפולים של הפריה על ידי זרע תורם, יש יותר בעיות אמוציונליות, מאשר ילדים שנולדו בהפריה טבעית.

פרופ' שוקי דור: כאשר בדקו האם יש השפעה לאנונימיות של התורם בנושא הזה או לא, נמצא שאין כל חשיבות לעניין.

פרופ' שוקי דור: אז זו נקודה אחת שראוי לזכור אותה.

פרופ' שוקי דור: יש פה גם בעיה אתית.

פרופ' שוקי דור: הרי למעשה כאשר אנחנו כרופאים מטפלים במטופלים, חוץ מהטיפול באישה ובבעל – אנו גורמים להיווצרות ילד.

פרופ' שוקי דור: לא שאלנו אף פעם את הילדים אם הם רוצים להיוולד בצורה כזאת או האם הם רוצים אנונימיות.

פרופ' שוקי דור: לכן האתיקנים שעוסקים בנושא הזה, אומרים: היות וזה לא ניתן לביצוע, אז קונצנזוס בין רופאים ומטופלים ואנשי החוק בחברה - מבחינתי זה ברגע זה משרד הבריאות - יכול להיות תקף בנושא הזה של האתיקה.

פרופ' שוקי דור: ולכן כדאי באמת להגיע לקונצנזוס ולא שהעיתונאים יובילו אותנו לאיזשהו מקום.

פרופ' שוקי דור: מה קרה פה בשנים האחרונות?

פרופ' שוקי דור: אני חושב שאחד השורשים של מה שקרה, בשינוי הטרנד מאנונימיות לחשיפה, הוא שינוי בהרכב המטופלים.

פרופ' שוקי דור: אם בעבר רוב הזוגות שטופלו היו זוגות נשואים, כאשר היה אבא ואמא והיה זוג - גבר ואשה - הרי, כמו שאמר ד"ר מדג'ר, המצב התהפך בשנים האחרונות בגלל ההתפתחות של טיפולי הפריה חוץ גופית והיכולת להשיג הריון, גם במקרה שהבעלים סובלים מבעיות זרע קיצוניות שבעבר לא ניתן היה לפתור.

פרופ' שוקי דור: כיום בהפריה חוץ גופית נפתרות מירב הבעיות, כך הצטמצם אותו פלח אוכלוסיה שנזקק לזה בין הזוגות הנשואים ועלה בצורה מאוד משמעותית, ואולי הפך לרוב, הפלח של הנשים הפנויות.

פרופ' שוקי דור: פה צריך לזכור תמיד, ואני מכבד כמובן את כולם: יש פה גם שני תתי אוכלוסיה - הטרוסקסואלים והומוסקוסאלים ולא תמיד זה אותו אינטרס.

פרופ' שוקי דור: כך שהדברים האלה עדיין דורשים ליבון לגבי ההשלכה לנושא.

פרופ' שוקי דור: במחקרים שנעשו בחו"ל, בעיקר באנגליה ובהולנד, כאשר דובר על זוגות נשואים, רוב הזוגות לא רצו להגיד לילדים, רצו לשמור את זה בתוכם כסוד.

פרופ' שוקי דור: רובם רצו לדעת מידע כלשהו על האספקטים הגנטיים, כמו שדובר פה, ואולי אינפורמציה כזו או אחרת שתוכל להיות מוצלבת באיזשהו מקום, שתמנע נישואים בין אח ואחות אבל לא מעבר לזה.

פרופ' שוקי דור: וזה עובר כחוט השני בין כל המחקרים.

פרופ' שוקי דור: כך שאינני יודע מה הטרנד בנשים לא פנויות.

פרופ' שוקי דור: אבל בין זוגות נשואים, ברור שרובם לא רוצים להעביר את המידע לילד ורוצים לשמור על אנונימיות.

פרופ' שוקי דור: עשו סקרים לגבי התורמים ועשו שאלונים בבנק זרע, ויש לי פה מאמר אחד מאנגליה שעסק בזה, מאוקספורד: מבין התורמים החדשים שהיו מעוניינים לתרום זרע, 85 אחוז אמרו שאם זה יהיה חשוף במידע אישי ולא אנונימי, הם לא יגשו לזה.

פרופ' שוקי דור: זה מחזק את מה שנאמר פה - שיהיה משבר.

פרופ' שוקי דור: אגב, למה מדברים רק על תורמי זרע?

פרופ' שוקי דור: מה עם תורמות ביציות?

פרופ' שוקי דור: יש לנו הצעת חוק, שלדאבוני הכנסת לא העבירה אותה, ופה אני בהחלט מטיל אשמה גדולה מאוד על חברי הכנסת שלא הרימו את הכפפה אחרי שישבנו.

פרופ' שוקי דור: היתה ועדה ציבורית בעניין של תרומת ביציות.

פרופ' שוקי דור: ישבו וניסחו הצעת חוק, גם משרד הבריאות ביחד עם משרד המשפטים ונציגי האוצר, בכל מכלול השאלות הקשורות לזה.

פרופ' שוקי דור: איפה זה נמצא שלוש שנים?

פרופ' שוקי דור: אבל שם נאמר בפירוש, והיה קונצנזוס כללי, לא לחשוף את התורמות, אלא לתת אינפורמציה כזאת או אחרת.

פרופ' שוקי דור: אז מה קרה פה?

פרופ' שוקי דור: מה עכשיו אנחנו יוצאים מגדרנו?

פרופ' שוקי דור: אנחנו לא כמו כל המדינות.

פרופ' שוקי דור: אנחנו ואנגליה זה לא אותו דבר.

פרופ' שוקי דור: אצלנו הנושאים יותר אמוציונליים.

פרופ' שוקי דור: מי שמכיר את אנגליה והיה באנגליה, יודע שהעסק מתנהל שם אחרת.

פרופ' שוקי דור: גם מי שאין לו ילדים, לא תמיד רוצה להיעזר בבנק הזרע.

פרופ' שוקי דור: אין הטרנד החזק הזה לילודה כמו פה.

פרופ' שוקי דור: לכן, השורה התחתונה מבחינתי, היא קודם כל להתייחס לנושא מאוד מאוד בזהירות; לשקול שוב ולדון בצורה מאוד מעמיקה לפני שמחליטים החלטה שמשנה את הסטטוס הנוכחי שלדעתי הוא הרע במיעוטו.

פרופ' שוקי דור: אני לא יודע אם הוא הכי טוב, אבל הוא הרע במיעוטו, כי אנחנו חיים עם זה.

פרופ' שוקי דור: בסופו של דבר הפרקטיקה מוכיחה את עצמה.

פרופ' שוקי דור: אנחנו חיים עם זה כמעט מאז קום המדינה ולא ראיתי שערוריות וסקנדלים.

פרופ' שוקי דור: אני פוחד מאוד שאם נשנה כיוון נגיע לפתח של הרבה דברים שיסתיימו בבתי משפט, וזה לא לטובת העניין.

פרופ' שוקי דור: אז זהירות, לראות מה קורה בעולם ולא לשנות דברים רק בגלל שאיזה עיתונאים חיפשו כתבות ומאמרים.

אתי לבני: לגבי התיק הגנטי.

אתי לבני: אני מבינה שכאשר הנתרמת מבקשת יוצרים תיק גנטי.

אתי לבני: זה לא דבר שנעשה באופן שגרתי?

שוקי דור: כפי שאמר ד"ר מדג'ר, גנטיקה זה דבר מאוד מסובך.

שוקי דור: גם כשאנחנו מכירים בן אדם וגם כשבדקנו אותו בבדיקות שגרתיות, אנחנו לא עושים לו מיפוי של הגנום.

שוקי דור: זה בלתי אפשרי.

שוקי דור: אז הגנטיקה מסתמכת בראש ובראשונה על סיפור משפחתי ועל הבריאות האישית של אותו בן אדם.

אתי לבני: זה נבדק?

אתי לבני: זה מוצלב?

שוקי דור: כן.

שוקי דור: בוודאי.

שוקי דור: הסיפור המשפחתי נבדק במלואו.

שוקי דור: כמובן לא שולחים בלשים לשום מקום.

שוקי דור: אם מישהו מסתיר מידע במכוון, לא יעזור שום דבר.

שוקי דור: גם אצל זוג נשוי יכולה להיות הסתרת מידע.

שוקי דור: ראינו דברים כאלה.

שחר פרנקל: אני אמא יחידנית מבחירה, מאושרת מאוד בעזרתו האדיבה של אחד מבנקי הזרע במדינת ישראל.

שחר פרנקל: אני באה פה בשמי ובשם קבוצה מאוד גדולה של נשים שבחרו כמוני, אימהות יחידיות מבחירה, ובשמם של הילדים שעוד לא נולדו ואנחנו מקוות מאוד שעוד ייוולדו.

שחר פרנקל: מטבע הדברים, מי שעדיין בתהליך לא ששה להחשף.

שחר פרנקל: אנחנו זכינו לאושר גדול.

שחר פרנקל: אנחנו מטילות את יהבנו עליכם שתדאגו לכך שגם נשים אחרות יזכו לאושר שאנחנו זכינו.

שחר פרנקל: נאמרו פה דברים על ההשלכות העתידיות של פגיעה בבנק הזרע עד כדי סגירה מוחלטת.

שחר פרנקל: אם זה מה שיקרה, העצב שישכון בליבותיהן של כל כך הרבה אנשים, שלא יזכו לממש את החלום של להביא ילד לעולם, הוא פשוט נוראי.

שחר פרנקל: כולנו נשים משכילות, בשר מבשרה של החברה הישראלית.

שחר פרנקל: אנא אל תהרסו לנו את האפשרות להגיע לחלום הזה.

שחר פרנקל: עלו פה דברים, גם בדיונים בעיתונות, גם בוועדות שונות.

שחר פרנקל: יש חששות שהם בהחלט כבדי משקל.

שחר פרנקל: אנחנו לא מבטלות אותם.

שחר פרנקל: כל אחת ואחת מאיתנו נאלצה להתמודד עם החששות האלה, בטרם קבלת ההחלטה להרות בדרך הזו.

שחר פרנקל: לכל אחת מהחששות יש תשובות מאוד טובות: החשש מנישואין של אחים שיש להם מוצא גנטי משותף, לפחות מחצית ממנו משותף, יכול להיפתר על ידי בדיקת דם פשוטה של מי שעתידים להקים משפחה ביחד.

שחר פרנקל: יש לזה מענה.

שחר פרנקל: החשש השני, שהזכרת בפתח דברייך, על הזכות של הילד לדעת את מקורותיו הגנטיים – מי כמונו ישמח אם יהיו פרטים רפואיים רבים יותר על התורמים.

שחר פרנקל: אנחנו רק נשמח על כך.

שחר פרנקל: מכאן ועד לחשיפת זהות התורם, הדרך ארוכה מאוד.

שחר פרנקל: אולי הדבר החשוב מאוד, הטענה כביכול על חסך נפשי, על בעיות אמוציונליות של ילדים שנולדים בדרך הזו: אנחנו מגדלות את הילדים שלנו מתוך אושר גדול מאוד שזכינו להביא אותם לעולם.

שחר פרנקל: זה המפתח לגדל ילד מאושר, בין בזוגיות, בין שלא בזוגיות, בין בתרומת זרע, ובין כתוצאה מיחסים בדרך הטבע.

שחר פרנקל: הזכות שעלולה להיפגע פה היא הזכות להיוולד.

שחר פרנקל: ואת הזכות הזאת צריך לזכור.

שחר פרנקל: אותם ילדים שלא יצליחו להגיע לעולם בגלל שיחסמו את הדרך להביא אותם לעולם.

שחר פרנקל: אין מחקרים ארוכי טווח, לי לפחות לא ידוע על מחקרים ארוכי טווח על ההשפעות הפסיכולוגיות על ילדים שנולדו כתוצאה מתרומת זרע.

שחר פרנקל: הטענות האלה, כל אחד רואה אותם מתוך השקפת עולמו, מן הסתם.

שחר פרנקל: למיטב ידיעתי, מחקרים שנעשו על משפחות חד הוריות, בדרך כלל הן על משפחות ממצב סוציואקונומי נמוך כאשר מדובר לא בהכרח על הריונות רצויים מלכתחילה.

שחר פרנקל: זו אוכלוסיה אחרת לגמרי מאוכלוסיה שפונה בדרך כלל לשירותי בנק הזרע.

שחר פרנקל: לאף אחד אין את הידע איך ירגיש ילד כשהוא בא לעולם, לא משנה באיזו דרך הוא בא לעולם.

שחר פרנקל: אנחנו לא יודעים.

שחר פרנקל: כל ההורים מקבלים החלטות רבות בנוגע לעתיד ילדיהם, שמשפיעות על עתיד הילד.

שחר פרנקל: כל אחד עושה את זה לפי השקפת עולמו ולפי מיטב הכרתו מה טוב לילד.

שחר פרנקל: אנא, אל תמנעו מכל כך הרבה נשים את האושר להיות אימהות.

מרדכי הלפרין: אני ממונה על האתיקה הרפואית במשרד הבריאות.

מרדכי הלפרין: קודם כל חשוב שיהיה ברור: ביטול האנונימיות לא עומד על הפרק עכשיו במשרד הבריאות ואני גם לא חוזה שזה יעמוד על הפרק בתקופה הקרובה.

מרדכי הלפרין: זאת נקודה אחת שצריך להבהיר.

מרדכי הלפרין: לכן לא ברור לי למה כונסה הישיבה כי ביטול האנונימיות לא עומד על הפרק.

אתי לבני: אנחנו שמענו שיש הידברויות.

מרדכי הלפרין: אני אסביר את הדברים בצורה מסודרת: ביטול האנונימיות לא עומד על הפרק.

מרדכי הלפרין: מצד שני יש שתי נקודות שצריך להכיר: יש טרנד עולמי.

מרדכי הלפרין: ונעשה עבודה יפה בסקר שקיבלנו.

מרדכי הלפרין: על-פי הנתונים שקיבלנו, מדינות כמו שבדיה, נורבגיה, הולנד, אוסטריה, בריטניה שבהן ההכרה בזכות הילד לדעת ולהכיר את שורשיו, הולכת ותופסת מעמד חוקי.

מרדכי הלפרין: זה נובע בין היתר מהאמנה לזכויות הילד של האומות המאוחדות מ-1989, שרואה כזכות בלתי מעורערת של ילד להכיר את מוצאו הביולוגי.

מרדכי הלפרין: הנושא בא לידי ביטוי גם במאמר וגם בפסק דין של נשיא בית המשפט העליון דאז, השופט שמגר, שם הוא מציין שזאת זכות שהיא ודאי חלק מכבוד האדם.

מרדכי הלפרין: יש טוענים, כפי שהוא כותב, שהיא בעצם מותר האדם מן הבהמה, להכיר את המוצא הגנטי.

מרדכי הלפרין: מצד שני הוא מדגיש: אם השאלה העומדת היא אם להיוולד בלי להכיר או לא להיוולד בכלל, דעתו האישית במקרה שעדיף בכל זאת להיוולד בלא להכיר.

מרדכי הלפרין: עובדה נוספת: שבדיה היתה החלוצה בין האומות שהכירה בזכות הזאת של הילד והחוק נכנס לתוקף בשנת 1985 לפני עשרים שנה.

מרדכי הלפרין: מספרים בהרבה מקומות שיש בעיה עם תורמי זרע בשבדיה.

מרדכי הלפרין: נסעתי לדנמרק ושוחחתי עם האנשים שליוו את החוק מלפני כניסתו לתוקף ועד אחר כך, והעובדות אינן נכונות, או לפחות אינן מדויקות.

מרדכי הלפרין: עם קבלת החוק בשבדיה היתה ירידה זמנית של תורמי זרע שהתייצבה וחזרה למספר הרגיל.

מרדכי הלפרין: אלא שמה שהשתנה זה הפרופיל הסוציו-אקונומי של תורמי הזרע.

מרדכי הלפרין: אם לפני החקיקה תורמי הזרע היו סטודנטים צעירים שלא רצו לקבל אחריות עתידית, לאחר חקיקת החוק יש מספיק תורמי זרע אבל הם מתאפיינים בגיל קצת יותר מבוגר, מעמד כלכלי קצת יותר מבוסס.

אתי לבני: מה זה קצת יותר מבוגר?

אתי לבני: 50 ומעלה?

מרדכי הלפרין: לא.

מרדכי הלפרין: במקום גיל 20 זה גיל 25-30.

מרדכי הלפרין: מדובר אנשים שהגיעו למעמד כלכלי שהם פחות מפחדים.

אתי לבני: זה לא פורסם בשום מקום.

מרדכי הלפרין: זה פורסם.

מרדכי הלפרין: ועדת אלוני, שכרמל שלו ריכזה את זה, ציינה אפילו שזה חלק מהאינפורמציה שהוועדה קיבלה וזה מופיע בפרוטוקולים.

מרדכי הלפרין: אני פרסמתי את הדברים אחרי ששוחחתי עם האנשים שליוו את הנושא.

מרדכי הלפרין: זה נכון שיש נטיה לומר שבשבדיה יש בעיות.

אתי לבני: אני ראיתי אותך בטלוויזיה מתייחס לשבדיה.

אתי לבני: אני מבינה ששבדיה זאת הדוגמה, אבל יש לנו הרבה דוגמאות אחרות.

מרדכי הלפרין: אני רק רציתי לתקן טעות.

מרדכי הלפרין: כפי שאת רואה, טעויות גורמות לכך שאפילו פרופסורים מכובדים טועים בעובדות של שבדיה.

מרדכי הלפרין: אני חוזר ואומר.

מרדכי הלפרין: מדינת ישראל איננה שבדיה.

מרדכי הלפרין: יש כאן בעיות מסובכות, והרבה יותר רגישות ולהכניס את החוק השבדי לארץ זה להכניס פיל לחנות חרסינה.

מרדכי הלפרין: זה לחלוטין לא מוצדק.

מרדכי הלפרין: מה שכן מתרחש מתחת לפני השטח - - -

שחר פרנקל: בשבדיה נשים רווקות לא יכולות לקבל תרומת זרע.

שחר פרנקל: הן צריכות להגר לצורך העניין.

מרדכי הלפרין: בשבדיה יש הרבה מגבלות שמרניות נוספות שהן לא רלוונטיות.

מרדכי הלפרין: הרבה זמן גם אסור היה תרומת ביציות, שלא לדבר על פונדקאות.

שחר פרנקל: אולי בגלל זה אין מחסור.

ד"ר יגאל מדג'ר: בשבדיה גם מותר לקבל תרומת זרע מתורמים נשואים.

מרדכי הלפרין: גם בארץ מותר, אין בעיה.

ד"ר מדג'ר: לגבר נשוי אסור להיות תורם זרע במדינת ישראל.

מרדכי הלפרין: אין שום חוק שאוסר לגבר נשוי להיות תורם זרע.

מרדכי הלפרין: יתר על כן, כל נושא תרומת הזרע במדינת ישראל לא מוסדר על פי חוק, הוא מוסדר על פי תקנות.

מרדכי הלפרין: יש בעיה משפטית עם העובדה שנושא כל כך ערכי מוסדר על ידי תקנות.

אתי לבני: אנחנו נטפל בזה.

אתי לבני: אתה בודק אם התורם הוא נשוי או לא?

יגאל מדג'ר: כן, כדי למנוע בעיות כשמתחתנים בעתיד.

מרדכי הלפרין: אין כאן בעיה חוקית.

מרדכי הלפרין: זאת יוזמה פרטית של תורמי הזרע, אין הנחיה כזו.

יגאל מדג'ר: היועצת המשפטית, גב' היבנר, הנחתה אותנו לא להשתמש בתורמים נשואים.

יגאל מדג'ר: נקודה.

מרדכי הלפרין: בצדק.

מרדכי הלפרין: זו החלטה של יועצת משפטית חכמה.

מרדכי הלפרין: החוק מתבסס בין היתר על חוק ההגנה על מצרכים ושירותים.

מרדכי הלפרין: על זה מתבסס בין היתר חוק תרומות הזרע.

מרדכי הלפרין: מה שכן מתרחש, וזה נאמר בהתחלה, זה דבר אחד מאוד פשוט: היו מקומות ויש מקומות שבהם אין שמירה על הנתונים ואם יום אחד צריך לאתר את ההורה בשביל להציל חיים, לקבל תרומת מח עצם או השלת איברים אחרת, לא נוכל לעשות זאת.

מרדכי הלפרין: הרעיון היה למנוע את המצב הזה, כמו גם למנוע נישואין של אח ואחות.

מרדכי הלפרין: לא על ידי ביטול האנונימיות.

מרדכי הלפרין: עוד דבר - זה חייב להיעשות באמצעות הגופים הפרופסיונלים, באמצעות הרופאים בשיתוף עם אנשי המשפט והאתיקה.

מרדכי הלפרין: אני חושב שכל חקיקה, גם אם היא לא תפגע באנונימיות, גם אם היא רק תפתור את הבעיות של נישואי אח ואחות, ומניעת מצב של סכנת חיים עתידית - חייבת להיעשות על ידי הגופים המקצועיים, על ידי מנהלי בנק הזרע, בשיתוף פעולה עם הגופים המשפטיים וגופי האתיקה של ההסתדרות הרפואית ושל משרד הבריאות.

אתי לבני: יש עמדה לאנשי הדת או לעמדה הדתית בנושא הזה?

מרדכי הלפרין: מבחינה הלכתית יש איסור לקבל תרומת זרע מאדם שישאר אנונימי ויווצר ילד שלא ידוע מי האבא שלו.

מרדכי הלפרין: זה לא אומר שהילד צריך לדעת מי האבא, אלא זה אומר שצריך להיות איזשהו מקום שיש בו את הנתונים.

מרדכי הלפרין: הסיבה - כדי למנוע נישואים בין אח ואחות.

מרדכי הלפרין: פה בעצם יש איחוד אינטרסים בין האינטרס הרפואי, למנוע מומים מולדים מנישואי אח ואחות, לבין האינטרס ההלכתי, למנוע לידה של ילד, שאביו הוא אנונומי.

מרדכי הלפרין: האיסור על אנונימיות לא אומר שהילד צריך לדעת, לא שהאמא צריכה לדעת.

מרדכי הלפרין: צריכה להיות מערכת שהנתונים קיימים שימנעו נישואי אח ואחות.

פרופ' שוקי דור: הפסיקה בנושא של גבר נשוי כרוכה יותר בעניין מזונות וירושה ולכן גם בתהליכים של טיפולים רגילים בזוג, אנחנו למעשה לא יכולים לתת טיפול לזוג כשהגבר נשוי לאישה אחרת.

פרופ' שוקי דור: זו ההנחיה של משרד הבריאות.

פרופ' שוקי דור: כל טיפול, גם טיפול שלא קשור לתרומת זרע, אם בא זוג כשהגבר נשוי לאישה אחרת, הם לא יכולים להשתמש בזרע שלו לצורך כניסה להריון, גם אם זה מישהו שהוא חי איתה.

ד"ר יגאל מדג'ר: אני רוצה לציין לגבי שאלתך האחרונה לגבי ההסדר עם הרבנים.

ד"ר יגאל מדג'ר: אני חושב שדווקא פה הם מראים גדלות ואני יודע שהיועצת המשפטית, גב' היבנר, היא במשא ומתן ישיר עם אב בית הדין הרבני הגדול לגבי פסולי חיתון כדי להסדיר את הבעיה שאם חס וחלילה מסתתר בין התורמים מישהו שהוא פסול חיתון.

ד"ר יגאל מדג'ר: הדבר עומד לקראת סיכום חיובי והם מגלים פתיחות ואין ספק שהם באים לקראת הפתרון של הבעיה.

אתי לבני: לא ידעתי שאצל תורמים יש פסולי חיתון, שצריך לקחת את זה בחשבון.

יגאל מדג'ר: עלול להיות שם פסול חיתון, וזה מה שאב בית הדין רוצה למנוע.

אריה רזיאל: אני מנהל בנק הזרע באסף הרופא.

אריה רזיאל: יכול להיות שיש דברים שלנו הם ברורים, אבל הייתי רוצה שגם לוועדה יהיה ברור שברגע שאנחנו נותנים תרומת זרע אנחנו יודעים למי נתנו, באיזה תאריך, מי התורם ויש לנו נתונים לגבי התורם, גם אם זה יהיה עשר שנים אחורה.

אריה רזיאל: גם אם זה לא בחוק, יש תקנות, אנחנו מאוד מקפידים בנושא התקנות.

אריה רזיאל: זה יושב בכספת.

אריה רזיאל: יש הנחיות איפה זה צריך לשבת.

אריה רזיאל: ואם יש צורך לעלות על מידע עשר שנים אחורה, כמו שהוזכר פה לגבי מח עצם או דברים מהסוג הזה, זה מידע שניתן להשיג אותו.

אתי לבני: יש הצלבות מידע בין בנקי הזרע לגבי אותם תורמים?

אריה רזיאל: יש הצלבות מידע.

אתי לבני: אתה אומר את זה ממש בפה מלא?

אתי לבני: יש באופן קבוע ומסודר?

אריה רזיאל: יש, אבל תני לי קצת לפרט.

אריה רזיאל: אין רשימות שעוברות בין בנקי הזרע מאחד לשני.

אריה רזיאל: כשאנחנו לוקחים תורם ומתחילים לתחקר אותו, אנחנו רוצים לבדוק - שלא תהיה אפשרות שאותו תורם תרם בבנק בתל השומר, אחר כך הגיע לבנק באסף הרופא, וכך הוא עובר בין הבנקים.

אריה רזיאל: אנחנו מחתימים את התורם שמחובתו לתרום בבנק אחד ואסור לו לתרום בבנק אחר.

אריה רזיאל: הוא חותם על כך בכרטיסיית הטיפול שלו, כמו שהוא חותם על דברים אחרים.

אריה רזיאל: חוץ מזה אנחנו גם כן מודעים לאפשרות הזו, ואנחנו שואלים אותו ובודקים את האפשרויות.

אריה רזיאל: היה מצב שראיינתי תורם והיה לי רושם שהוא תרם במקום אחר.

אריה רזיאל: יצרנו קשר עם בנק הזרע בתל השומר, עם ד"ר מדג'ר, מסרנו תעודת זהות ומהר מאוד עלינו על זה.

אתי לבני: אבל זה לא חלק מהרוטינה.

אתי לבני: אלא כשמתעורר אצלך חשש אתה פונה.

אתי לבני: אבל זאת לא רוטינה לעשות הצלבות.

אריה רזיאל: זה לא חלק מהרוטינה, אבל ניתן בקלות לעשות זאת.

אריה רזיאל: כי אם אתה מעביר תעודות זהות בין בנקים פעילים, אתה יכול בקלות לראות מי זה האיש.

אריה רזיאל: בנוסף, התורם הזה מסתובב אצלך במעבדה.

אריה רזיאל: אתה רואה מיהו.

אריה רזיאל: אתה מהר מאוד יכול לעלות על זה, אם זה אחד שמסתובב בכל מיני מקומות או לא.

אריה רזיאל: ואם הוא מעלה בעיניננו חשד כבר בראיון הראשוני שלו, אנחנו לא ניקח אותו.

אריה רזיאל: ד"ר מדג'ר אמר שלוש לעשר, אני אומר אחד לעשר.

אריה רזיאל: אחד הזרע שלו לקוי, השני הזרע לא עומד בהקפאה ובהפשרה, השלישי הוא לא אדם רציני.

אריה רזיאל: הרי אנחנו אוספים את המנות ורק אחרי תקופה מסויימת אנחנו משחררים בגלל נושא האיידס.

אריה רזיאל: על זה בעצם קם כל נושא הקפאת הזרע, כי בעבר היינו משתמשים בזרע טרי.

אריה רזיאל: כך שאם זה לא אדם רציני שעומד בכל הקריטריונים, והם קריטריונים מחמירים, אנחנו לא לוקחים אותו.

אריה רזיאל: אני רוצה להגיד עוד מילה אחת בהמשך לדבריו של פרופ' דור.

אריה רזיאל: אין לי סטיסטיקה להגיד כמה מעוניינים בגילוי הזהות.

אריה רזיאל: הרי הזוגות הנשואים לא מעוניינים בגילוי הזהות.

אריה רזיאל: מי שמעוניינות זה החד הוריות או זוגות של לסביות.

אריה רזיאל: אין נתונים סטיסטיים, אבל מזה שאני עוסק בכך ביום-יום, הייתי אומר שעל מאה נשים שדורשות תרומה, אולי אחת תרצה תרומה גלויה.

אריה רזיאל: אותה אחת שרוצה תרומה גלויה פונה אלינו ואנחנו עוזרים לה להביא תרומה גלויה.

אריה רזיאל: יש בנקים בארצות הברית.

אריה רזיאל: כך שאין מצב שאין פתרון לאותן נשים.

אריה רזיאל: אבל בגלל אותה אחת על מאה לעורר כזו סערה?

אריה רזיאל: אין לכם מושג כמה טלפונים אנחנו מקבלים מזוגות ומנשים שבחרו בהורות חד הורית, שהם מפחדים.

אריה רזיאל: "יש לי בעל ויש לי ילד שנולד בעזרתכם, ופתאום עכשיו הילד שלי יגלה שיש לו אבא אחר".

אריה רזיאל: צריך לראות גם את הפן השני.

אריה רזיאל: זה לא רק לכבד את הזכות של מישהו לדעת.

אריה רזיאל: צריך, לעניות דעתי, גם לכבד את הזכות של מישהו לא לדעת.

אתי לבני: כמה ילדים יש לאסף הרופא?

אריה רזיאל: לא יודע, לא ספרתי.

אריה רזיאל: אני יכול להבטיח לך שכל אשה שעוברת אצלנו טיפולים היא מדווחת.

אתי לבני: כמה טיפולים עוברים אצלכם?

אריה רזיאל: מאות טיפולים.

לימור סולומון: אני מהמועצה לשלום הילד.

לימור סולומון: אני מקשיבה לדברים וזה נורא צורם.

לימור סולומון: אנחנו מדברים על האינטרס של התורמים, של בנק הזרע, של הנתרמות, על האושר של הנתרמות, על מה יקרה לבנק, על חלומות של אנשים, על טרנדים.

לימור סולומון: בסופו של דבר אנחנו יוצרים פה ילד, אנחנו לא אופים עוגה או שותלים עץ.

לימור סולומון: אנחנו יוצרים ילד שמרגע שהוא נולד יש לו חיים משלו.

לימור סולומון: הוא יהפוך להיות אדם.

לימור סולומון: יש לו זכות לקבל כבוד כאדם.

לימור סולומון: וחלק בסיסי מהזכות לכבוד, זה לדעת מי האבא שלו.

לימור סולומון: כמו שהוא יודע מי האמא שלו הוא רוצה לדעת מי האבא שלו.

לימור סולומון: הזכות הזו, כפי שאמר ד"ר הלפרין, מעוגנת באמנה הבין-לאומית שחתמו עליה כל מדינות העולם.

לימור סולומון: היא זכות מאוד מאוד בסיסית.

לימור סולומון: בתי המשפט שבים ומכירים בה כאחת הזכויות היותר בסיסיות שיש לאדם, ובכלל זה לילד.

לימור סולומון: אנחנו לא יכולים להעמיד אחד מול השני את האינטרס של בנק הזרע, ואפילו את האינטרס של הנשים שרוצות להיות אימהות, מול האינטרס של הילד לדעת מיהו.

לימור סולומון: שלא לדבר על מידע גנטי במצב של סכנה בריאותית ושל שאר ההשלכות.

לימור סולומון: אנחנו מדברים על הרצונות של ההורה, אבל הילד הזה מחר יהיה לו רצון משלו ויהיו לו שיקולים משלו לגבי מהי טובתו.

לימור סולומון: ההורה אולי לא מעוניין היום, ולא יהיה מעוניין גם מחר לחשוף לילד את העובדה שהוא נולד מתרומת זרע ומי התורם, אבל הילד הזה יהיה מעוניין לדעת, ואנחנו צריכים לחשוב גם על זה.

לימור סולומון: נאמר כאן על הזכות לא לדעת.

לימור סולומון: הזכות לא לדעת נדחתה חד משמעית בפסיקה של בית המשפט העליון.

לימור סולומון: אין לאדם זכות לא לדעת מי הילד שלו.

לימור סולומון: בוודאי לא כשזה עולה מול הזכות של הילד לדעת מי ההורה שלו.

לימור סולומון: שאלת למה הנושא עולה עכשיו.

לימור סולומון: אני לא יודעת למה הוא עולה עכשיו, אבל הוא עולה בכל מיני הקשרים היום.

לימור סולומון: לא מדובר בטרנד, אלא מדובר בנסיון באמת לעגן את הזכות של הילד שנקבעה באמנה.

שחר פרנקל: צריך לזכור שהתורם הוא לא אבא.

לימור סולומון: לא דיברתי על הזכות של הילד לאבא.

לימור סולומון: צר לנו שלא יהיה לו אבא.

לימור סולומון: להרבה ילדים באמת אין אבא.

לימור סולומון: אני מדברת על הזכות של הילד לדעת מי ההורה שלו.

שחר פרנקל: הוא לא הורה.

לימור סולומון: הוא ההורה שלו כי הוא הורה אותו.

לימור סולומון: אין מה לעשות.

לימור סולומון: הוא גרם לכך שהילד הזה ייולד.

לימור סולומון: הזכות של ילד לדעת באה לידי ביטוי בנושא של תביעות אבהות.

לימור סולומון: יש כאן היום הצעת חוק שבאה לתת לבית המשפט

לימור סולומון: את הסמכות לחייב גברים לבצע בדיקת רקמות כדי שילד יוכל לדעת מי האבא שלו.

לימור סולומון: יש בתי משפט, שכבר היום בלי החוק הזה, הכירו בזכותו המאוד חזקה של ילד לדעת מי אבא שלו, גם כשזה עומד מול אינטרסים אחרים של הילד כמו האינטרס שלא להיות ממזר.

לימור סולומון: יש בתי משפט שאפילו קבעו שיש אינטרס של הילד שלא להיות ממזר אבל יש אינטרס לדעת מי ההורה שלו והעדיפו את האינטרס הזה.

לימור סולומון: אני לא חושבת שיש פה בעייה אתית.

לימור סולומון: אף ילד לא יכפו עליו את המידע הזה, כי זה בדיוק כמו באימוץ.

לימור סולומון: ילד שירצה לדעת מי האבא שלו ייגש - - -

שוקי דור: בשם מה את מדברת?

שוקי דור: הגיגי נפש?

שוקי דור: הגיגי לב?

שוקי דור: או שנתחיל ללדת בצווי בית משפט?

שוקי דור: אני לא כל כך מבין מה את בעצם רוצה לומר.

לימור סולומון: אני לא מדברת על צווי בית משפט.

לימור סולומון: אני לא יודעת איך אתה מגיע לזה.

שוקי דור: את אומרת שהפסיקה היתה של בית משפט.

לימור סלומון: אני רק אומרת שאף ילד לא יכפו עליו את המידע הזה - אתה נולדת מתרומת זרע וזה ההורה שילד אותך.

לימור סלומון: בדיוק כמו שלא עושים את זה באימוץ.

לימור סלומון: יש הורים שמגלים לילד שלהם שהוא מאומץ ויש הורים שלא מגלים.

לימור סלומון: מי שמגלה, אותו ילד שוקל אם הוא רוצה לדעת מי ההורה שלו.

לימור סלומון: זה בדיוק מה שמבקשים לגבי ילדים שנולדו מתרומת זרע.

שןקי דור: מי מבקש?

לימור סולומון: אנחנו בשם הילדים.

לימור סולומון: דובר כאן על זכותו של הילד להיוולד.

לימור סולומון: סליחה, אבל אני חושבת שזה דמגוגיה.

לימור סולומון: לילד אין זכות להיוולד.

לימור סולומון: אם לילד היתה זכות להיוולד אז היינו צריכים לשאול, מה בנוגע לאמצעי מניעה, מה בנוגע להפלות.

לימור סולומון: מה זה הזכות להיוולד?

לימור סולומון: ילד נולד ומרגע שהוא נולד יש לו זכויות.

לימור סולומון: אין לו זכות להיוולד.

שוקי דור: בדיונים עם אנשי אתיקה מדברים על הזכות להיוולד.

שוקי דור: את לא יכולה לשלול כי זה לא מוצא חן בעינייך.

שוקי דור: את לא יכולה לשלול דברים שנאמרים ונידונים בפורומים בין-לאומיים.

שוקי דור: בהחלט הזכות להיוולד עומדת מעל הכל.

שוקי דור: לכן אנחנו עושים גם טיפולי פריון.

שוקי דור: לא רק בגלל שהאשה רוצה.

לימור סלומון: זה זכות ללדת, לא להיוולד.

טלי שטיין: אני לא יכולה שלא להגיב למה שאמרה עו"ד סלומון.

טלי שטיין: לדעתי אין כרגע במדינת ישראל, לא מבחינה מוסרית, ולא חוקית, ולא חוקתית, זכות לבן אדם לדעת את שורשיו הגנטיים.

טלי שטיין: נכון שזה טרנד עולמי אבל זה כרגע לא החוק.

טלי שטיין: זה דבר שהוא מאוד בעייתי מבחינה מוסרית ואתית, כי אמנם אנחנו מאוד בעד זכויות הילד, אבל אנחנו לא חושבים שבן אדם שמגיע לגיל 18, כל זכויותיו צריכות להיות מופקעות, רק משום שחצה את גיל 18.

טלי שטיין: כולנו היינו פעם ילדים.

טלי שטיין: צריכים לזכור שיש עוד אנשים במערכת.

טלי שטיין: יש כאן אושר של עוד אנשים וצריך לבחון את העניין מאוד בזהירות.

טלי שטיין: אז המצב המשפטי איננו כפי שהצגת.

אתי לבני: האם בפסיקה יש נטייה להוביל לכיוון הזה?

טלי שטיין: אני חושבת שיש כל מיני סוגי פסיקה, אבל אני לא חושבת שאפשר להגיד באופן חד משמעי שזה הוכר בפסיקה הישראלית, כמצב המשפטי הנתון.

לימור סלומון: לא ביחס לתרומת זרע, אבל הוכר בוודאי כזכות וזה קבוע בסעיף 7 לאמנה הבין-לאומית.

לימור סלומון: אי אפשר להתווכח על זה.

איילת בק: אני אם יחידנית לבת שנה וחצי.

איילת בק: אני לא עורכת דין ואני לא מבינה באתיקה, אני דווקא מהנדסת.

איילת בק: אבל אני מתקוממת נגד הנסיון להציג כאילו יש אינטרסים מנוגדים בין ילדים לאימהות.

איילת בק: הדבר שהכי חשוב לי בחיים, כמו כל אמא אחרת, זה טובת הילדה שלי.

איילת בק: שום דבר אחר לא יותר חשוב מזה, שום דבר אחר לא עומד למול עיני מעבר לדבר הזה.

איילת בק: אני מאמינה היום והאמנתי ביום שהלכתי לקבל זרע, שטובת הבת שלי היא לא לדעת מי התורם.

איילת בק: זוהי האמונה האישית שלי.

איילת בק: אני חושבת שילדה שגדלה עם אין אבא ולא יהיה אבא, זה המסר שהיא תקבל וזה המסר שיועבר לה, עם זה היא תגדל.

איילת בק: ואף אחד לא יגיד שיש סתירה באינטרסים שלי ושל הבת שלי ושאני חושבת על האינטרסים שלי ולא על טובת הילדה שלי.

איילת בק: את זה אני לא מוכנה לשמוע.

איילת בק: זו אמרה מקוממת.

איילת בק: מה שאני עושה ובחרתי לעשות זה לטובת הילדה העתידית שלי.

איילת בק: אפשר לחלוק עלי, יש כאלה שחושבות אחרת.

איילת בק: אני ושחר נמצאות פה בשם מאה אימהות אחרות.

איילת בק: לא באופן כללי, יש לנו רשימה שמית.

איילת בק: חלקן חושבות אחרת.

איילת בק: הן יבאו זרע מחו"ל.

איילת בק: הן חשבו שזה יהיה אחרת.

איילת בק: אין שום מחקרים ואין שום ידע לטווח ארוך.

איילת בק: כל הנושא הזה הוא מאוד מאוד חדש, בוודאי שאין דורות של ילדים שגדלו שאפשר להשוות.

איילת בק: יש דעות, אלה חושבים ככה ואלה חושבים ככה.

איילת בק: בסופו של דבר זה עניין של דעה אישית של בן אדם.

איילת בק: זאת הדעה שלי ואני פעלתי מתוך האינטרס של טובת הילדה שלי ולא מתוך האינטרס של טובתי.

איילת בק: אם הייתי רוצה הייתי יכולה להביא זרע מחו"ל.

איילת בק: זה היה עולה אולי אלפי דולרים אבל אפשר להשיג גם בפחות.

איילת בק: אפשר לייבא זרע מחו"ל, ב-400 דולר למנה.

איילת בק: היתה לי היכולת הכלכלית לעשות את זה, בחרתי לא לעשות את זה מתוך ההכרה של טובת הילדה שלי.

אתי לבני: זאת אומרת, גם אם היו בארץ שני מסלולים, היית בוחרת במסלול האנונימי.

איילת בק: בהחלט כן.

איילת בק: ויש גם כאלה שהיו בוחרות אחרת.

איילת בק: אבל אין פה אמת אחת.

איילת בק: אף אחד לא יגיד שטובת הילד היא לדעת ועכשיו נראה מה זה יעשה לאחד-שניים-שלושה ילדים.

איילת בק: זה לא נכון.

איילת בק: טובת הילד היא לא ברורה, היא משתנה מילד לילד.

איילת בק: יש ילדים שטובתם אחת ויש ילדים שטובתם תהיה שתיים.

איילת בק: לעולם לא נדע מראש, ברגע לפני ההפריה, מה תהיה טובת הילד הספציפי הזה.

איילת בק: לכן הורים, כמו בכל נושא אחר, בוחרים עבור ילדם, את מה שהם מאמינים שיהיה הטוב ביותר.

איילת בק: זה לא שונה מכל בחירה אחרת שהורים עושים עבור ילדם.

מרטה דירנפלד: אני מנהלת היחידה להפריה חוץ גופית במרכז רפואי כרמל בחיפה.

מרטה דירנפלד: אני מתעסקת בנושא הזה 25 שנה.

מרטה דירנפלד: בשנתיים האחרונה יצא לי לנהל יחידה גדולה בבריטניה וחוויתי את רוח הסערה של כל הנושא הזה לעומקו.

מרטה דירנפלד: קודם כל אני רוצה להרגיע את האימהות החד ההוריות שברוב המדינות הנאורות גם כשביטלו את האנונימיות או שינו את החוקים לגבי אפשרות של זיהוי האב, במקרים מסויימים, לעולם זה לא חל רטרואקטיבית.

מרטה דירנפלד: העולם התקדם וכולם אמרו לי כשנסעתי לשם שאני מוטית ושיש לי דעות מוצקות וחזקות כמו החברים שלי, פרופ' דור וד"ר מדג'ר ואחרים.

מרטה דירנפלד: במשך שנתיים שם למדתי דברים חדשים והבנתי שהעולם השתנה.

מרטה דירנפלד: לגופו של עניין, זה בהחלט נושא רגיש ושווה דיון.

מרטה דירנפלד: יש לנו את הדברים המיוחדים למדינה שלנו, לדת שלנו ולאתיקה שלנו ולמוסר שלנו.

מרטה דירנפלד: יחד עם זאת אנחנו הולכים מקיצוניות לקיצוניות.

מרטה דירנפלד: אני מאוד נרעמת מכך, ואני מצטרפת לדבריו של הרב הלפרין.

מרטה דירנפלד: בואו נסדר קודם כל את בנקי הזרע שלנו.

מרטה דירנפלד: אין לנו בכלל רישום כמה ילדים יש לכל תורם.

מרטה דירנפלד: הוא יודע, הוא שואל, הוא יברר.

מרטה דירנפלד: אין לנו שום דבר מנוהל ומסודר.

מרטה דירנפלד: לפני שנדבר על הדברים המסובכים שנערכים לזה במשך שנים, ויש תשתית, ויש הסבר, בואו נצא עם הודעה לתקשורת להרגיע את כל האנשים שלא עוברים מהיום למחר לגילוי האנונימיות של התורמים.

מרטה דירנפלד: גם בבריטניה, שמ-1 לאפריל כל תורם צריך לחתום שבמידה וההורים יחליטו לספר, תהיה לילד זכות לברר אבל לא תהיה שום כפייה על האב לפגוש את הבן.

מרטה דירנפלד: אני לא מדברת כרגע על אימהות חד הוריות, אלא אם ההורים יחליטו לספר, וגם שם הרוב לא מספרים.

מרטה דירנפלד: בשנתיים האחרונות היתה אפשרות לילד להתקשר למקור מידע מרכזי ולברר תכונות בקשר לאבא שלו, מה המוצא של האבא, בלי פרטי זיהוי.

מרטה דירנפלד: יש כל כך הרבה שלבים עד שמגלים את השם, הכתובת, ומספר הטלפון, שאנחנו לפי דעתי מאוד רחוקים מזה.

מרטה דירנפלד: יש הרבה מאוד לעשות.

מרטה דירנפלד: הייתי מאוד רוצה שיהיה לנו מקום מידע מרכזי שבו יהיה רישום בצורה באמת מוגנת.

מרטה דירנפלד: יש פה הרבה אנשים שטוענים שבארץ אי אפשר להגן על מידע, אבל זה לא תירוץ מספיק טוב.

מרטה דירנפלד: אנחנו צריכים שיהיה מקום מידע מרכזי שבו יהיה מידע על כל תורם שנתן זרע ושיהיה אפשר לעקוב אחרי כל לידה.

מרטה דירנפלד: נכון שלפי החוקים ולפי ההוראות של משרד הבריאות התורם מוגבל לעשרה ילדים, ואנחנו מאמינים שזה ככה.

מרטה דירנפלד: אבל אין לנו שום מנגנון ושום מערכת שיכולה לפקח על הדבר הזה ולאכוף את זה.

מרטה דירנפלד: ובפועל כולם מכירים את התורמים שמסתובבים מבנק לבנק.

אתי לבני: שמענו שכן יש תחושה לגבי - - -

מרטה דירנפלד: אבל זה לא עובד לפי תחושה.

מרטה דירנפלד: אסור שזה יעבוד לפי תחושה.

מרטה דירנפלד: בואו נתחיל עם זה.

מרטה דירנפלד: בואו נתחיל בכך שתהיה לנו גם האפשרות שבן אדם או זוג שאמר לילד שלו שהוא מזרע של תורם, ויש יותר ויותר זוגות שאולי יבחרו לספר כי העולם משתנה, תהיה לו האפשרות לפני החתונה לצלצל ולברר.

מרטה דירנפלד: כמו שאתם יודעים, רק 30 אחוז מהילדים המאומצים הולכים ופותחים את התיקים.

מרטה דירנפלד: יש לזה עוד מטרות כמו השתלת מח עצם, כמו לקבל מידע על גנטיקה.

מרטה דירנפלד: לפעמים מידע מסוים על האבא יכול לגרום לילד לשנות את כל המערך הנפשי שלו.

מרטה דירנפלד: אני חושבת שאנחנו צריכים להיות ערים לזה ואנחנו רחוקים מאוד במדינה שלנו מאנונימיות.

מרטה דירנפלד: בואו נצא לתקשורת, נרגיע את האנשים הדואגים, נסביר להם שאין כזה דבר שזה יחול רטרואקטיבית.

מרטה דירנפלד: נסביר להם שכרגע שום דבר לא השתנה, ונשנס מותניים ונטפל בבעיות האמיתיות שקיימות בבנקי הזרע שלנו.

יגאל מדג'ר: אני חייב לענות לד"ר דירנפלד.

יגאל מדג'ר: מתקיימת מידי פעם ישיבה עם היועצת המשפטית של משרד הבריאות, הגב' היבנר, ושל מנהלי בנק הזרע.

יגאל מדג'ר: בזמן האחרון היינו שותפים בה שלושתנו, וכל הנושאים האלה עמדו לדיון.

יגאל מדג'ר: עומד לקום רישום מרכזי.

יגאל מדג'ר: יש לזה גם בעיות אתיות רפואיות של העברת מידע וחוק זכויות החולה, ולכן זה מתעכב.

יגאל מדג'ר: על כל פנים, הבנקים שבמרכז, באופן ספרטני התארגנו, אנחנו דואגים, מכיוון שזה לא תמיד חוקי, אנחנו לא רוצים להגיד כן או לא.

יגאל מדג'ר: יש רישום של כל ילד אצלנו, ואנחנו יכולים לזהות כל דבר.

אתי לבני: אז למה בית חולים כרמל לא שותף לזה?

מרטה דירנפלד: אני מצטערת, אבל יש הרבה מאוד רופאים שמטפלים בנשים וקונים זרע בבנק הזרע והאשה נכנסת להריון בקליניקה הפרטית.

יגאל מדג'ר: זה נגד החוק, זאת עבירה.

מרטה דירנפלד: אבל יש הרבה כאלה.

יגאל מדג'ר: דבר כזה, אם מישהו עושה בחוץ, זו עבירה פלילית.

דוד ישי: אני עובד ביחידה של IVF של מרכז רפואי כרמל ומנהל את בנק הזרע.

דוד ישי: אני רוצה להצטרף לכל אלה שאמרו שצריכים להפריד את העניין של האנונימיות מהעניין של הפיקוח על התורמים ועל הילדים.

דוד ישי: אני חושב שבהחלט יש מה לעשות ולמסד בעניין הזה, ואנחנו עושים בעניין הזה.

דוד ישי: היתה פגישה עם עו"ד היבנר ואנחנו מטפלים בעניין הזה.

דוד ישי: אני מניח שבזמן הקרוב נצא עם החלטות שיסדירו את העניין הזה.

דוד ישי: זה עניין שבהחלט צריך לתת עליו את הדעת ולתת את הפתרון והוא בר-פתרון גם בלי זיהוי של התורמים.

דוד ישי: אני מסכים שהנושא של זיהוי התורמים הוא מאוד בעייתי.

דוד ישי: אנחנו לא בהכרח זהים לעמים אחרים.

דוד ישי: צריך לבדוק טוב טוב שאנחנו לא כורתים את הענף שאנחנו יושבים עליו ומסבכים את העניינים בצורה כזו, שבסופו של דבר כולם יצאו נפגעים מהעניין הזה.

דוד ישי: אז בואו נשלים את העניין של הסדרת הנושא של גילוי עריות, פסולי חיתון, מספר הילדים שנולדים לכל תורם, ואחר כך ניגש לפתור את הבעיה היותר קשה הזאת, אחרי שנבדוק טוב טוב אם הפתרון מתאים לנו או לא.

אתי לבני: אני רק רוצה לשאול: אם ילד רוצה בגיל מסוים לקבל מידע גנטי, הוא יכול?

יגאל מדג'ר: מה זה מידע גנטי?

יגאל מדג'ר: זו שאלה מאוד לא ברורה.

אתי לבני: נניח השתלת מח עצם, למצוא את הפרופיל הגנטי של האבא.

יגאל מדג'ר: לצערי חווינו בבנק הזרע בתל השומר, מקרה שהיה צורך בבירור גנטי מעמיק, עקב מום של תינוק שנולד וילד אחר שהיה זקוק להשתלת מח עצם.

יגאל מדג'ר: נתנו את הפתרון הגנטי תוך פחות מעשרים וארבע שעות.

אתי לבני: בכל זאת אם ילד רוצה בגיל מסוים, בגיל 16 או 18, לקבל מידע נוסף, לבד מהשם, יש לו אפשרות כזאת?

יגאל מדג'ר: הוא יכול לקבל פרטים כל עוד לא יזהו את התורם.

אתי לבני: איזה פרטים?

יגאל מדג'ר: הוא יכול לקבל פרטים של מחלות של המשפחה, ואת זה אנחנו נותנים מראש ביום הקבלה.

יגאל מדג'ר: כל מה שנאמר כאן שהולך להתפרסם באנגליה: מין, גובה, משקל - - -

אתי לבני: כל זה אפשר לקבל היום?

יגאל מדג'ר: אפשר לקבל כבר היום.

יגאל מדג'ר: ומעבר לזה, אנחנו נותנים מוצא ההורים, גם סבא וגם סבתא מסיבות הלכתיות, זה על סמך בקשת הרבנות, מחלות שהולכות במשפחה.

אריה רזיאל: כל אישה בחרה את התורם על סמך נתונים שהיא קיבלה.

אריה רזיאל: היא לא סתם בחרה.

יגאל מדג'ר: יש לנו קטלוג.

אתי לבני: הילד יכול להיכנס ולקבל את הנתונים האלה?

אריה מדג'ר: אם הוא יבקש עם הוריו, הוא יקבל אותם.

מרדכי הלפרין: אלה כרגע נהלים פנימיים של חלק מהבנקים והם מבורכים.

מרדכי הלפרין: אני מעריך שהנהלים האלה יאומצו על ידי המערכת כולם.

יגאל מדג'ר: אנחנו באים לקראת.

יגאל מדג'ר: אבל כמו שיש מחוייבות לנתרמות, יש לנו גם מחוייבויות לתורמים.

יגאל מדג'ר: וכל עוד התחייבנו, על פי חוזה חתום, לא לחשוף את זהותו, לא נחשוף את זהותו אבל את כל שאר הפרטים לטובת הילד אנחנו נחשוף.

יגאל מדג'ר: אם יש צורך לחשוף פרטים רפואיים לגילוי מחלה כלשהי או לטיפול, ברור שזה יעשה.

סמדר דניאל-גדסי: אני מהעמותה לזכויות הורות.

סמדר דניאל-גדסי: רציתי לשאול את נציגי משרד הבריאות, משום מה עו"ד היבנר, כל פעם שאנחנו אמורים להיפגש איתה היא לא מופיעה, אז אני אשאל את הנציגים: האם יש קשר בין זה שחוק תרומת הביציות לא עובר לבין זה שרוצים לכרוך את כינון בנק זרע באותו חוק?

טליה אגמון: אני לא יודעת על מה את מדברת.

סמדר דניאל-גדסי: אם ככה, אני רוצה להרגיע את הנוכחים שאם גם החוק הזה יהיה קבור כמו חוק תרומת הביציות, אנחנו יכולים להירגע.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: אנחנו נדון גם בחוק של תרומת ביציות.

אתי לבני: יכול להיות שנדחוף אותו מחדש.

סמדר דניאל גדסי: אני מחזקת את דבריה של ד"ר דירנפלד.

סמדר דניאל גדסי: באמת אם משרד הבריאות מתכוון לכונן את בנק הזרע, אני חושבת שזה צעד גדול.

אתי לבני: תודה רבה.

אתי לבני: אני רוצה לסכם בכמה משפטים.

אתי לבני: דבר ראשון צריך להרגיע.

אתי לבני: לא קורה שום דבר מחר.

אתי לבני: בכלל, כשבודקים דברים כל כך קרדינלים זה לוקח זמן.

אתי לבני: צריך לשתף את כל הגורמים הנוגעים בדבר.

אתי לבני: זה שמתקיימות שיחות בין משרד המשפטים למשרד הבריאות, זה טוב.

אתי לבני: אני רוצה להרגיע.

אתי לבני: מהדברים ששמענו כאן עולה שלא הולך להשתנות שום דבר.

אתי לבני: אם ירצו לשקול את זה, כל הנוכחים כאן, לפחות נציגיהם צריכים להיות שותפים לכל המהלכים האלה.

אתי לבני: בוודאי שום דבר לא יהיה רטרואקטיבי, אם יהיה איזשהו שינוי זה יהיה מכאן ואילך.

אתי לבני: אז כולם להירגע, לא להיכנס לפאניקה ולא קרה כלום.

אתי לבני: מה שכן, תוך כדי הדיון נחשפנו להתנהלות שדורשת שיפור ותקינה אחרת, וריכוז אחר של בנק הזרע.

אתי לבני: צריך להיות דבר מרכזי שירכז את האינפורמציה, שיעשה הצלבות בין התורמים, שאי אפשר יהיה לנדוד בין בנק לבנק.

אתי לבני: שיגביל באופן מאוד בדוק את מספר התרומות.

אתי לבני: צריך לקבוע כמה הן.

אתי לבני: ואני מבינה שנעשים דברים חשובים בנושא של גילוי עריות, פסולי חיתון, מספר הילדים.

אתי לבני: צריך אולי לעגן את זה בחקיקה.

אתי לבני: אנחנו ניקרא לנושא הזה.

אתי לבני: לגבי גילוי שם התורמים, נדמה לי שיש כאן די הסכמה, אצל מרבית המתדיינים, לבד מהמועצה לשלום הילד, שהערך של שמירת האנונימיות הוא ערך מאוד חשוב ושצריך להגן עליו ככל שניתן.

אתי לבני: אם יש דרישות אחרות, שהן כנראה דרישות מיעוט, אולי צריך להיות מסלול חלופי, בין בארץ ובין מתרומות בחו"ל.

אתי לבני: אבל צריך לשמור על המצב הקיים כי הוא מוכיח את עצמו.

אתי לבני: תודה רבה.