הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 153, 2005-01-11 10:00

אתי לבני: בוקר טוב לכולם.

אתי לבני: האם נציג משרד האוצר נמצא?

אתי לבני: לא הגיע.

אתי לבני: אנחנו נעביר לו את המספרים שאנחנו נעלה כאן.

אתי לבני: אני נדרשתי לנושא הזה כי בתקשורת הנושא הזה עלה וקיבל הרבה ביטוי, והנושא הוא תקציבים בלתי מנוצלים שנוגעים לנשים במשרדי הממשלה השונים.

אתי לבני: ביקשתי ממרכז המידע שלנו להכין לי את הניירות כי זה דורש הרבה עבודה, ואני מבקשת להביע הערכה על העבודה שהם עשו לנו.

אתי לבני: אני קיבלתי שני ניירות.

אתי לבני: נייר ראשון, השפעת תקציב המדינה לשנת 2005 על נשים, שינויים לעומת שנת 2004, שגם זה ייכנס לתוך הדיון שלנו היום לגבי השינויים.

אתי לבני: ובתוך הטבלאות קיבלתי אינפורמציה שהיא בהחלט מעוררת ודורשת התייחסות.

אתי לבני: התקציבים הבלתי מנוצלים הם רבים, ובאחוזים גבוהים.

אתי לבני: לפני יומיים קיבלתי נייר נוסף שבעצם עושה עדכונים נכון ל-10 לינואר, כלומר, ללפני יומיים- שיעור ניצול תקציבי המדינה לנשים בשנת 2004, והנה זה פלא אנחנו רואים שמשרדי הממשלה ניצלו את מלוא התקציבים ואף יותר.

אתי לבני: זאת אומרת, היו חריגות מעבר לתקציבים בשנת 2004, לבד מסעיף אחד בולט שבו ניצול נמוך במיוחד וזה במשרד התמ"ת, שהסעיף הוא עידוד תעסוקה לחד-הוריים - כמובן שזה חד-הוריות בדרך כלל - רק 54% ניצול תקציבי.

אתי לבני: יתר התקציבים - אמרתי רובם - הם פחות או יותר מעבר לתקציב המקורי, יחד עם השינויים.

אתי לבני: ומעט תקציבים - בעיקר התקציב הזה - לא הגיעו לניצול מלא.

אתי לבני: חשבתי, ועדיין חושבת, שראוי לדון בנושא כדי לקבל הסבר מה קורה בחודשיים האחרונים מאז אוקטובר, שאז נערך הנייר הראשון.

אתי לבני: אז האחוזים המנוצלים הגיעו ל-70%-80% בהרבה מאד סעיפים, ובין הנייר האחרון שמראה ניצול כמעט מלא, למעט ההסברים שאבקש לגבי הניצול של תקציבי התעסוקה.

אתי לבני: אחר-כך או בחלק מהשיח שלנו נתייחס גם לשינויים של תקציב 2005 לעומת תקציב של 2004, בנושאים של נשים.

אתי לבני: יש לנו קיצוצים בתקציבים מסוימים בין 3%-4% ל-10%-12% בנושאי תעסוקה, שגם בהם ארצה שתהיה התייחסות לנושאים אלה.

אתי לבני: אשמח לשמוע ולהתייחס.

טליה לבני: אני יו"ר נעמ"ת.

טליה לבני: אתחיל בנושא חד-הוריות כדוגמה, שאין גוף ציבורי שמשותף היה בהחלטה ובניסוח שלה.

טליה לבני: כשהתחיל המאבק כנגד התקציב - אני חושבת שכל ארגוני הנשים היינו בחזית אחת כנגד הגזירות הכלכליות, והיו הגזירות הכלכליות של ההנחתות הגדולות, והיה אוקטובר 2002 - היה ברור שהולכת להיות פה רעידת אדמה בכל מה שקשור בחד-הוריות, מבחינת יכולת המחיה שלהן ומבחינת עידוד התעסוקה.

טליה לבני: הדבר התחיל בקטע שאת אותה תקרה של 1,185 שקלים שחד-הורית היתה יכולה להרוויח מבלי שזה יפגע בהבטחת ההכנסה שלה - וכרגע אני לא מדברת על גובה הבטחת ההכנסה - הורידו והפחיתו והעמידו את זה על 485 שקלים.

טליה לבני: אם אתה חושב בכלל בכיוון של עידוד תעסוקה אתה צריך לומר, הדבר האלמנטרי שאתה אומר, "רגע, עידוד תעסוקה.

טליה לבני: אני אכפיל את התקרה.

טליה לבני: אני אומר שהיא יכולה להרוויח עד 2,500, 2,700 מבלי שזה יפגע בהבטחת ההכנסה", ואחר-כך לבוא ולדבר על התקרה של הבטחת ההכנסה - כלומר, מקצצים בה או לא מקצצים בה, לפי רמת המחיה - אבל בקטע של עידוד, הכיוון היה צריך להיות הגדלת אותה תקרה פטורה, אותה תקרה שלא פוגעים בה.

טליה לבני: וכשתעודד אותה באמת, היא תדע שאתה מגיש.

טליה לבני: אני עובדת, כי חלק מהטענות שלהן היו שכל מה שהן מרוויחות מעל ל-1,185 שקל פוגע ובעצם מופחת, והן כאילו לא הרוויחו אותו.

טליה לבני: אז זה היה צריך להיות כיוון הגיוני.

טליה לבני: במקום זה מי שניסח את אותו תמריץ או עידוד, נראה היה באותו זמן שהוא לא באמת מתכוון לעודד, ולכן התוצאה אינה מפליאה אותי.

טליה לבני: מפליא אותי שניצלו 56%.

טליה לבני: אני חשבתי שהתיבה תשאר בכלל ריקה, משום שהיא התנתה כל כך הרבה תנאים.

טליה לבני: היא לא דיברה, למשל, על עוֹבדוֹת קיימות ואני חושבת שהן מעסיקות את המשרה.

טליה לבני: אני אומרת, המסקנה שלי היא כזאת - - -

אתי לבני: נראה למה את מתייחסת כדי שנוכל לטפל בזה בצורה מובנית.

טליה לבני: אני מתייחסת לסעיף 361429, עידוד תעסוקה חד-הוריים.

טליה לבני: אני מבקשת לטפל- דבר ראשון, אני רוצה לדעת אם הסעיף הזה יהיה שייך לשנה הבאה.

טליה לבני: אני לא יודעת אם התכנית בכלל נמשכת, ואם היא נמשכת אני רוצה שיטפלו בה בכיוון שכל ההטבה תינתן בהעלאת התקרה.

טליה לבני: ובסך הכל, במשפט אחד, שיעלה את התקרה הפטורה ולא צריך יותר שום עידוד.

טליה לבני: זה יעודד לבד.

טליה לבני: ודבר שני, מי שבאמת קובע התמריץ על-מנת שהיא תקבל אותו- להרחיב את ההגדרה ושזה יהיה לגבי כל אישה שגם עובדת היום ושמעלה את אחוז משרתה.

טליה לבני: לא חייבים להגביל את זה דווקא לשליש, כך שזה ייפול בדיוק מבחינת השעות לכך שהתוספת שהיא תצטרך לשלם עבור מעונות תהיה הרבה יותר גדולה מאשר ישאר לה בסך הכל.

טליה לבני: דבר נוסף- המלצה אחת שלי היא, שכאשר מנסחים נושא שנוגע לנשים, להעביר אותו לכל ארגוני הנשים באמצעות הוועדה- להביא לוועדה, ולשמוע לפני במקום בדיעבד.

טליה לבני: לא היינו שותפים - אף אחד לא היה שותף - וביקשנו להיות שותפים כשהיינו חלק מהמאבק.

טליה לבני: דבר שני, הייתי מבקשת שתתקבל החלטה שאנחנו קוראים או מחייבים את משרדי הממשלה לתת לנו דיווח על ניצול התקציב כמו שבכל גוף ובכל דירקטוריון, וצריך לעשות את זה במחצית השנה ובספטמבר- שני הרבעונים, לבוא ולקבל.

טליה לבני: ולא רק זה אלא להצביע ולנתח מדוע זה לא נוצל, על מנת שיהיה סיפק בידי כל הצדדים לנצל.

טליה לבני: כי הכוונה, הרי, שהתקציב מוקצה היא שהוא נועד לקיים מטרה, וכשהוא לא נוצל, המטרה לא מולאה.

טליה לבני: זה לא שהכסף נשאר אלא המטרה קוימה.

סיגל שלח: אני מהתמ"ת, מינהל תכנון וכלכלה, שלמעשה הפעיל את התוכנית לשילוב הורים יחידים בשוק העבודה בשנה הראשונה שלה, והיום התוכנית מופעלת על-ידי מינהלת לקידום ופיתוח תעסוקה.

סיגל שלח: אקדים ואומר שלתכנית היו בעצם כמה כלים.

סיגל שלח: כלי אחד - הכלי המרכזי, הכלי שתוקצב בצורה המקיפה ביותר בתכנית - היה תמריצים להורים יחידים להשתלב בעבודה- תמריצים כספיים ותמריצים למעסיקים לקלוט את אותם הורים יחידים לעבודה.

סיגל שלח: סעיפים נוספים הוקצו, היו אמורים להיות מוקצים להכשרה מקצועית והתקציבים האלה התקבלו רק מאוחר יותר במהלך שנת ההפעלה.

אתי לבני: אלה התקציבים שמופיעים לנו כאן בטבלה.

סיגל שלח: כן, יש שם תקציב כולל.

סיגל שלח: תקציבים נוספים היו להנחות במעונות יום, שעד כה לפחות נאמר על-ידי מנהלת האגף למעונות יום שפנתה וקיבלה את העידוד הזה, אבל היא פנתה עם בעיה אחרת במהלך זה, בעצם השתתפות במסגרות תומכות שהן מעבר לשעות הפורמליות של מסגרות החינוך לילדים שבגילאים 4 עד 7 או עד 9, וכאן היתה הסכמה מול האוצר להקצות חלק, או להוסיף חלק מהכספים שלא נוצלו לטובת הפעלה של מערכת צהרונים כזו, והכלי הזה נבנה ואמור להיות מופעל בחודש הקרוב.

סיגל שלח: ממה נובע הניצול הנמוך- כאן אני חייבת להגיד שחלק גדול מהתקציב או כמעט 40 מיליון מתוך התקציב, היה מיועד לתמריצים - תמריצים להורים יחידים, ותמריצים למעסיקים - והתקציב הזה נוצל.

סיגל שלח: הניצול עומד על 35% - 40% של ניצול התמריץ, וזה נובע מאי עמידה בתנאים.

סיגל שלח: במהלך ההפעלה של התוכנית נערכו כל מיני הגמשות ביחד ובהתייעצות עם האוצר, בתנאים מכיוון שחלק מהתנאים היו בלתי סבירים לחלוטין.

סיגל שלח: לדוגמה, על מנת לקבל את התמריץ הורה יחיד אמור להגדיל את שכרו ב-1,200 שקלים בכל חודש במשך שלישון מלא בהשוואה לשכר הקובע שהוא קיבל במהלך החודשים מאי, יוני, יולי 2003.

אתי לבני: כלומר, אם אם חד-הורית הרוויחה 2,000 שקל, היא צריכה כל חודש להגדיל את השכר ב-1,200 שקל?

סיגל שלח: בעיקרון זה נכון, זה היה תנאי שהיה בלתי הגיוני, וראינו שהן גם לא מצליחות להגיע.

אתי לבני: מי קבע את הקריטריונים האלה?

סיגל שלח: אני לא הייתי בגיבוש של הקריטריונים.

סיגל שלח: זה היה האוצר יחד עם משרד התמ"ת.

טליה לבני: האוצר.

טליה לבני: גם כשלתמ"ת היו הסתייגויות, האוצר הכריע.

סיגל שלח: הקריטריון הזה שהיה בלתי הגיוני - אמרת שקשה מאד למישהי שעבדה בשני-שליש משרה להגדיל, על אחת כמה וכמה למי שעבדה במשרה מלאה להגדיל ולקבל - הקריטריון הזה הוגמש, למעשה, החל מההארכה של התוכנית.

סיגל שלח: וכאן המקום להגיד שהתכנית היתה אמורה לפעול מאוגוסט 2003 ועד סוף יולי 2004.

סיגל שלח: היא הוארכה לבקשת המשרד ובהסכמת האוצר בשנה נוספת, רק להורים חדשים שנכנסים לתוכנית.

סיגל שלח: כלומר, מי שניצל שנה מלאה של תמריצים או מיצה הטבות אחרות בתוכנית לא זכאי להמשיך ולקבל הטבות.

אתי לבני: בכמה הורים תכננתם, בכמה משפחות כאלה?

סיגל שלח: טופלו הרבה מאד משפחות במסגרת מענקים.

סיגל שלח: שולמו מענקים ותמריצים ל-2100 הורים יחידים שהגישו וקיבלו את התמריץ.

טליה לבני: מתוך 126,000.

סיגל שלח: לא, כאן אני חייבת על מנת להעמיד דברים על דיוקם.

סיגל שלח: התכנית הזאת התייחסה להורים יחידים ששהו במאי 2003, והיא עד היום מתייחסת לאוכלוסייה הזאת במערכת הבטחת הכנסה של ביטוח לאומי.

סיגל שלח: היו כאלה בראשונה 42,000 מקבלות הבטחת הכנסה ועוד 15,000 מקבלות דמי מזונות.

אתי לבני: כלומר, אנחנו מתקרבים ל-60,000 ואתם טיפלתם ב-2,000?

סיגל שלח: "טיפלתם", זה לא נכון.

סיגל שלח: קיבלו תמריצים 2,100.

אתי לבני: כלומר, רק 2,100 הצליחו לעבור את הקריטריונים שנבנו?

סיגל שלח: צריך לשאול כמה ניסו לחפש עבודה, כמה פנו לשרותי התעסוקה, כמה אוישו בעבודה וכו'.

סיגל שלח: אוישו בעבודה- כיום עומד על כ-13,000-14,000 הורים יחידים, וצריך להסתכל על המספר קצת פחות מזה, או באזור ה-11,000, שבעצם אוישו בעבודה על-ידי שרות התעסוקה לפני 4 חודשים, שגם מגיעים למיצוי המענק רק אחרי 4 חודשים.

סיגל שלח: עדיין אנחנו מדברים על שיעור מיצוי נמוך יחסית גם ביחס לאלה שפנו לשרות התעסוקה ואוישו בעבודה.

סיגל שלח: נערכו הגמשות, הגמשות חלקיות.

סיגל שלח: בזמן ההפעלה בשנה הראשונה לגבי העובדות בסיעוד שהתגלו בעיות לגביהן, בעיקר עובדות מט"ב, שעובדות שעות מעטות בשבוע כיוון שהן נדרשות לעבוד בדרך כלל עם אותו קשיש, ובדרך כלל בשעות קבועות במהלך השבוע.

סיגל שלח: והן נדרשו להגדיל את שכרן ב-800 שקל בלבד, שזה בערך אותה הגדלה.

סיגל שלח: כלומר, זה נעשה לפי הגדלה שדיווחו העובדות האלה.

סיגל שלח: כמו כן נערכו הגמשות לגבי הורים יחידים שעבדו במהלך התקופה הקובעת ועבורם החל מאוגוסט 2004 ואילך נדרשות להגדיל או מי שמגדילה ב-800 שקלים בלבד יכולה גם להגיע ולקבל את התמריץ, היא לא חייבת להגדיל ב-1,200 שקלים.

סיגל שלח: מי שעבדה בתקופה הקובעת, והשתכרה 2,000 שקלים או יותר.

סיגל שלח: כמו כן נערכה הגמשה שמאפשרת בעצם כניסה הדרגתית לשוק העבודה.

סיגל שלח: כלומר, הורים יחידים שמשתכרים- נניח שהצליחו להגדיל ב-600 שקלים בשלישון הראשון, ובמידה והם הצליחו בשלישון השני להגדיל ב-1,200 שקלים, הם יקבלו את מלוא ההטבה - עבור שני השלישונים או שלושת השלישונים המועדים לכולם - בחודשים הבאים.

אתי לבני: מה עשתה ההגמשה הזאת?

אתי לבני: כמה אנשים נוספים נכנסו לעבודה?

סיגל שלח: שאלה מצוינת.

סיגל שלח: אבל מכיוון שהגמשה זאת נכנסה לתוקף רק באוגוסט 2004, והתשלום המשולם הוא בעצם אמור להיות עכשיו, אנחנו נדע בחודש הבא.

אתי לבני: יש לכם הערכה כמה?

אתי לבני: ההגמשה היא סודית?

סיגל שלח: סודית?

סיגל שלח: לא.

סיגל שלח: התפרסמו אגרות שהופצו בכל לשכות התעסוקה, הופצו בכל מרכזי ההכשרה, נשלחו לביטוח לאומי, המקורות מעודכנים בכל ההגמשות האלה.

אתי לבני: מה אתם יודעים?

אתי לבני: ההגמשות האלה נתנו פתרון לכמה אנשים.

אתי לבני: כמה אתם מעריכים?

אתי לבני: אנחנו כבר באמצע ינואר.

סיגל שלח: את זה נוכל לדעת.

סיגל שלח: לפני התשלום האחרון היו 1.600 ובתשלום האחרון נוספו כ-400 הורים יחידים חדשים.

סיגל שלח: כלומר, ההגמשות אכן נתנו, אבל כדי לבחון את הדבר באופן יסודי יותר צריך לראות טווח זמן כי לא כולן מגישות בבת אחת, וזה הולך על פי ההגשה, על פי מועד ההגדלה.

סיגל שלח: נראה את זה בחודשיים הקרובים.

סיגל שלח: נראה באמת עד כמה זה פעל.

סיגל שלח: אני חייבת לומר שבפגישה האחרונה שלנו עם האוצר נערכו הגמשות נוספות לעוד מגבלות לבעיות בתוך התוכנית שהיוו מגבלות קשות.

סיגל שלח: למשל, הדרישה בתוך התוכנית לרצף עבודה בכל השלישון.

סיגל שלח: כלומר, מי עבדה למשל שלושה חודשים מתוך השלישון, הגדילה את שכרה ובחודש הרביעי לא הגדילה את שכרה, למעשה לא היתה זכאית לקבל את המענק עבור כל השלישון.

סיגל שלח: הדבר הזה טופל, אנחנו גם נראה את הדברים האלה בעוד - - -

נדיה חילו: אין נשים בוועדה.

נדיה חילו: חבל שגורמים כאלה לא נמצאים כי הרבה מאד מהעבודה היתה נחסכת, כי זה גורמים מקצועיים שיש להם הרבה מאד מה להגיד.

אתי לבני: ואנחנו רוצים להפנות את זה לאוצר.

אתי לבני: את אמרת סעיף נוסף לגבי צהרונים.

טליה לבני: האם נשלחה אגרת לאוכלוסייה, אלה שעובדות, על מנת להקביל, האם נשלחה אליהם איזושהי איגרת, מקום אוכלוסיית החד-הוריות - - זה נמצא בלשכות התעסוקה, זה ההבדל, כי מי שעובדת לא הולכת ללשכות התעסוקה, וזה לא מגיע, לכן היא לא יודעת.

סיגל שלח: בלשכות התעסוקה.

סיגל שלח: ראשית, בלשכות התעסוקה היתה בעיה של חלוקה למרות שזה הגיע, ובאגרות הפעם נערכה הפקת לקחים וכל מי שמגיעה, חייבת - יש רשימה - לחתום שקיבלה את האיגרת והיא מקבלת את האיגרת ביד.

סיגל שלח: לגבי נשים שעובדות, קיים מידע באינטרנט.

אתי לבני: אני רואה שצריך לשלוח ולהעביר את האינפורמציה.

סיגל שלח: אני רוצה לומר שכל מי שהיתה חשופה לתכנית הזאת, למעשה קיבלה הבטחת הכנסה במאי 2003, והאיגרות האלה היו במערך ביטוח לאומי.

סיגל שלח: כלומר, נשים שהגיעו בדרך כלל, רובן, לאיזשהו מערך טיפולי של שרות התעסוקה או של ביטוח לאומי- את האיגרות האלה קיבלו.

טליה לבני: הבטחת הכנסה קיבלה גם אישה עובדת.

טליה לבני: חלק הרי מההטעיה הגדולה של שר האוצר בזמנו, שאמר שהחד-הוריות אינן עובדות והנתונים אחר-כך טפחו על פניו, ש-95% מהחד-הוריות עובדות.

טליה לבני: גם אם היא עובדת היא היתה זכאית להבטחת הכנסה כי ההכנסה שהיא הרוויחה לא הספיקה.

טליה לבני: זאת אומרת, כמו שיש פה שתי הגדרות, צריך להבין, מדובר באוכלוסייה שעובדת והאוכלוסייה הזאת לא מגיעה ללשכות התעסוקה.

טליה לבני: יש דרך אחרת, אז צריך לנקוט באמצעים על מנת להגיע אליה, ולכן ההוכחה של הניצול זה כאילו רק לגבי אותו חלק שבכלל לא עבד, אנחנו עוד פעם מוכיחים שזה חלק קטן מאוכלוסיית החד-הוריות, הן היו אלה שחיפשו עבודה ואליהן אולי הגיע המידע.

טליה לבני: זאת אומרת, כשמכוונים לאוכלוסייה, צריך לוודא בראש וראשונה שהאוכלוסייה אכן תקבל את המידע.

סיגל שלח: זה נכון, את צודקת במה שאת אומרת, אבל היו שני קמפיינים פרסומיים ממילא.

סיגל שלח: זה נכון ש-40% ממקבלות הבטחת הכנסה במאי 2003 מביטוח לאומי עבדו באיזושהי חלקיות משרה.

סיגל שלח: חלקן נדרשו להתייצב בשרות התעסוקה וחלקן לא נדרשו להתייצב בשרות התעסוקה.

סיגל שלח: יש לציין שהתמריץ הזה נועד בעצם לעודד נשים גם להגדיל את משרתן ולכן אם היא עובדת בחלקיות משרה סביר להניח שתוכל להיעזר בתמריץ, אבל אם היא עובדת במשרה מלאה יהיה לה קשה מאד להיעזר בתמריץ הזה.

טליה לבני: אבל אם היא עבדה ב-50% משרה, זו בדיוק האוכלוסייה שהיתה מאד זקוקה לתוכנית, והקריטריונים סגרו עליה והמידע לא הגיע אליה וגם ההגמשות לא הגיעו אליה.

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר שתי הערות.

זהבה גלאון: אני רוצה להתייחס למסמך באופן כללי, לא להיכנס לנקודות שהועלו כאן, כי אני חושבת שזו נקודה מאד חשובה שהעלתה טליה לבני.

זהבה גלאון: אני חושבת שהמסמך הזה לא משקף את המצב האמיתי לגבי התקציב שמיועד לנשים במשרדי הממשלה.

זהבה גלאון: ברפרוף קל, ממה שאני מכירה, אני יכולה להגיד לכן - ראיתי גם את המסמך הקודם עברתי עליו - למה הוא לא משקף, ואני חושבת שצריכה להיות כאן איזושהי תביעה.

זהבה גלאון: הוא לא משקף כי מרבית התקציבים אינם יעודיים, אינם צבועים לנשים.

זהבה גלאון: העובדה שתקציבים אינם יעודיים מאפשרת לשחק.

זהבה גלאון: לדוגמה, כל אחד קרוב אצל עצמו, לכן אוכל לספר על דברים שאני נתקלת בהם- עברתי היטב על כל תקציב משרד הרווחה, והדבר הזה חותך את כל המשרדים.

זהבה גלאון: העברתי בזמנו חוק שקובע שנשים שתצאנה ממקלט לנשים מוכות תקבלנה תגמולים להן ולילד לאפשר להם להסתגל לחיים חדשים.

זהבה גלאון: פתאום, ביום אחד, מסתבר לי שהחוק הזה לא מיושם, ומנהלות המקלטים מצלצלות אלי ועומדות בפני שוקת שבורה, אין תקציב.

זהבה גלאון: משרד הרווחה החליט באופן חד-צדדי, שהוא לא מעביר את התקציב.

זהבה גלאון: למה?

זהבה גלאון: כי משרד האוצר לא העביר לו את התקציב.

זהבה גלאון: מה אני רוצה לומר בדוגמה הקטנה הזאת, ואני משקפת בעיני את כל מה שקורה לגבי נשים- ברגע שאין תקציב מסומן, אפשר לשחק בזה.

זהבה גלאון: תמיד יש דברים יותר חשובים מדברים שנוגעים לענייני נשים.

זהבה גלאון: ולדעתי, מעבר לניתוח הפרטני שאני משוכנעת שכל אחד מתמחה בתחומו, אחת התביעות שכל אחד יוכל להגיד על המשרדים השונים- אני חושבת שהתביעה צריכה להיות, שבנושאים שקשורים לנשים התקציב צריך להיות יעודי ומסומן, אחרת תמיד זה לא משקף.

זהבה גלאון: אפשר לתת עוד דוגמאות שאני יודעת שבעצמי התעסקתי בהן, איך קיצצו בדברים שקשורים לנשים, ותמיד בסופו של דבר כשזה מגיע לנשים, הן אלה שמשלמות את המחיר.

זהבה גלאון: לדעתי, במסגרת ההכנות לדיונים לתקציב זו צריכה להיות אחת התביעות.

אתי לבני: אולי תגידי על עוד נושאים שאת יודעת שבאופן פרטני - -

זהבה גלאון: אני יודעת על משרד הרווחה, אני מודה שזה התחום שאני בקיאה בו יותר.

זהבה גלאון: אני מתנצלת, אני לא עוסקת לא בתמ"ת ולא באחרים.

אתי לבני: אני רוצה לומר שבעניין שיקום האסיר ותמיכה בנשות אסירים ואסירות משוחררות בנייר הראשון שקיבלנו, שהוא נכון עד אוקטובר, יש רק 75% ניצול ויכול להיות שזו הסיבה, ועכשיו כשאנחנו מקבלים את כל התקציב יש לנו מעל ניצול יתר.

אתי לבני: השאלה היא האם את יודעת אם הכספים האלה הועברו במשך החודש חודשיים האחרונים?

זהבה גלאון: אני לא יודעת להגיד, וזה שכתוב כאן ניצול יתר, אני לא מציעה להתרגז, שלא יבואו ויגידו היה לכם ניצול יתר.

זהבה גלאון: אני יודעת בדיוק מה העבירו, העבירו לפה וגרעו במקומות אחרים כדי להראות.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים איך "השיתופים" האלה עובדים.

זהבה גלאון: ולכן לדעתי התביעה צריכה להיות ממש קומפונזציה של תקציב שמיועד לנשים.

יהודית פלוטקין: אני חושבת שהנושא של הדיון היום הוא אחד הנושאים היותר חשובים.

יהודית פלוטקין: כי דרך התקציב של נשים משפיעים בצורה דרמטית על כל הנושאים של השוויון בין המינים, וההתייחסות של הציבור ושל הממשלה ושל משרד האוצר.

יהודית פלוטקין: ופה יש על כתפיהם אחריות מאד גדולה, כי זה משקף את ההתייחסות לנושא של מעמד האישה.

יהודית פלוטקין: ואני רוצה להציע פה את השרותים, אני הולכת להפגש עם שר האוצר בעניין הזה, של הרשות למעמד האישה במשרד ראש הממשלה שאני עומדת בראשה.

יהודית פלוטקין: וארגוני הנשים האלה יושבים אצלנו במינהלת ובוועדה המייעצת, וכדי שלא ייצא שהכוונות טובות, כי הרי מה אתם רציתם בכנות- לעזור לחד-הוריות.

יהודית פלוטקין: אני לא מצטרפת פה לאמירות, היה רצון אמיתי לפתור בעיות.

יהודית פלוטקין: אני מאמינה, היה רצון אמיתי לפתור בעיות.

יהודית פלוטקין: קודם כל, כל אחד מאיתנו יכול לטעות, אנחנו צריכים לתקן בדרך.

יהודית פלוטקין: אתן דוגמה- דובר פה הנושא של חד-הוריות, שעובדות במט"ב, הורידו להן מ-1,200 ל-800 - אני כמובן לא מעורה בפרטים, אני רק נותנת דוגמה, שאם אנחנו היינו שותפים או ארגוני הנשים היו שותפים לדיון הזה היינו שואלים על איזה 800 מדברים.

יהודית פלוטקין: האם מדברים על 800 של מט"ב או על 800 שלה כי היא מרויחה בערך 60% מהכסף שמט"ב מקבל.

יהודית פלוטקין: זאת אומרת שה-800 שלה זה 1,500, זה לא 1,200.

יהודית פלוטקין: בשבילו זה עליה לא ירידה.

יהודית פלוטקין: דוגמה.

יהודית פלוטקין: והסיכוי גם שבסוף היום היא מרימה את הרגליים עם הוורידים - שכל היום היא עזרה לקשישים לעשות אמבטיה ולקום ולרדת - היא תשב על האינטרנט ותקרא שם את הפרטים, זה עוד דברים שמי שמכיר את הקהל יכול לעזור לכן ולכוונות הכנות שלכן לכוון את הפעילות, לכוון את הכללים, לשדרג אותם וליידע את הנשים שבעצם כולנו רוצים שהן תיהנינה מהעניין הזה.

יהודית פלוטקין: אני שמחה שהרשות למעמד האישה לכל אורך הדרך עמדה ב-100% מהתקציב.

אתי לבני: אנחנו נלחמנו על התקציב שלכן והנה אני רואה שהגדילו לכן.

יהודית פלוטקין: לא, התקציב עוד לא הוגדל.

יהודית פלוטקין: תקציב הפעילות ל-2005 היום עומד על 826,000 שקל.

יהודית פלוטקין: אני אסביר מה המספרים האלה.

יהודית פלוטקין: אפרופו, מה שקורה כשיש לך פעילות בסוף 2003, והמשרד עוד לא מספיק לשלם לספקים ב-2003, הכסף, נאמר 400,000 שקל מ-2003 עוברים ל-2004, והם מוצאים ב-2004 אבל זה לא פעמיים 400, או אם הם לא שילמו שכר דירה של 2003, הוא עובר ל-2004.

יהודית פלוטקין: שורה תחתונה, ב-2004 תקציב הפעילות שלנו היה כמיליון שקל, ב-2005 תקציב הפעילות שלנו היום עומד על 820,000 שקל, ואני מקווה שלכשיעבור התקציב הוא יגדל בצורה משמעותית.

טליה לבני: כדאי אולי ללמוד על מה מדובר.

טליה לבני: משרד ראש הממשלה, הרי שליש, תקציב 2004 על שינוי יהב, 2,608,000 שקל, תקציב 2005 אכן יש ירידה, 1,829,000 שקל.

יהודית פלוטקין: זה לא פעילות.

יהודית פלוטקין: יש להם כמיליון שקל הוצאות ספירת מפרטים, תקורות ששמים עלינו, טלקונים, הוצאות שוטפות.

יהודית פלוטקין: מה שנשאר לנו ביד, זאת אומרת לפעילות, בשנה שעברה ב-2004 כמיליון שקל, ול-2005 מה שקיבלנו זה 820,000 שקל ואני מקווה מאד שיהיה פה שינוי.

יהודית פלוטקין: היתה פניה שלך, אתי.

אתי לבני: אולי גם תתני לנו פילוח של המספרים האלה כדי שנדע על מה מדובר.

אתי לבני: כי כאן המספרים ששולטים מאד מרשימים, 2,600,000 שקל.

יהודית פלוטקין: הוצאות קבועות, תשלום שכר דירה, שכר וכו'.

יהודית פלוטקין: שנה שעברה החזרי פעילות של 2004, הוא כמיליון שקל.

יהודית פלוטקין: 1,043,000 שקל.

יהודית פלוטקין: זה תקציב 2004.

יהודית פלוטקין: 2005 תקציב פעילות, אני מדברת על פעילות לא הוצאות קבועות ולא משרדים, זה מה שאני מקבלת, אני לא קובעת.

טליה לבני: אני אגיד לך איך עושים חשבון.

טליה לבני: אם היה לה ב-2004 מיליון לפעילות, ואת רואה פה שהתקציב על שינויו ב-2004 הוא שלושה מיליון ומשהו, אז תביני ששני מיליון זה בערך מה שנקרא שכר דירה, ותקורות ומשרדים וטלפונים וכו', ושכר, ונשאר לה מיליון לפעילות.

יהודית פלוטקין: אני אגיד לך מה ההפרש של המיליון הזה.

יהודית פלוטקין: כפי שאמרתי, בסוף השנה, נובמבר, היתה פעילות מרובה, אז יש כמו 400,000 שקל של השנה שלפני זה שהועבר לכאן.

יהודית פלוטקין: בנובמבר השנה קיבלנו תוספת מעודפים, 150,000 שקל, והוצאנו אותם בשביל תשדיר שרות ברדיו בנושא של המאבק באלימות שכולכם שמעתם.

יהודית פלוטקין: אבל זה לא מופיע בתקציב, אני לא יכולה לבנות על זה.

יהודית פלוטקין: גם עכשיו ה-826, יכול להיות שבנובמבר יבואו ויגידו לי, "קחי עוד 100,000 שקל".

יהודית פלוטקין: אני לא יכולה לבנות על זה תקציב.

אתי לבני: אמרו לי במשרד הפנים - למשל מנכ"ל משרד הפנים אחרי שאנחנו עזבנו את המשרד - שבסוף דצמבר, בשבוע האחרון, באו עם 200 מיליון שקל, ואמרו, "קחו 200 מיליון שקל, תוציאו אותם בשבוע".

טליה לבני: יש פה משהו משונה.

טליה לבני: מצד שני, משרד התמ"ת אמר שאין להם תקציבים בלתי מנוצלים.

טליה לבני: אני דיברתי בשבוע האחרון, כי אמרתי באותה הזדמנות שישנם כל כך הרבה צרכים בתחום של עידוד תעסוקה, ובקטע גם של המעונות, הרי מדובר על אזרחים שמפעילים מעונות על מנת לאפשר לנשים לצאת לעבודה.

טליה לבני: הקטע הזה כידוע איננו מתוקצב בכלל על-ידי מדינת ישראל.

טליה לבני: לא על-ידי התמ"ת ולא על ידי איש.

טליה לבני: האמהות מסובסדות, אבל כל הארגונים אינם מתוקצבים אפילו בשקל אחד, נקודה.

טליה לבני: אני כבר כמה שנים, כל הארגונים מתריעים בקטע הזה כי חלים שינויים בחברה, וחלים שינויים בתעריף.

טליה לבני: המחיר הוא מחיר בפיקוח, אבל במחיר בפיקוח לא נכלל בכלל כל נושא השינוי, שינוי מתקנים, דרישות בטיחות חדשות שקופצות כל שנה, ובוודאי שלא החזקת מבנים ושיפוץ מבנים וכו'.

טליה לבני: וכמובן יש עניין של תקנים.

טליה לבני: כולם קוראים בעיתונים על הנושא של התקנים שהוא לא בסטנדרטים המתוקנים שמכתיב משרד התמ"ת לאותם מעונות, ואינם בסטנדרטים המקובלים בעולם.

טליה לבני: יש פה נניח צורך שכל תקציב לא מנוצל בקטע הזה, אם הוא היה הולך לנושא הזה, זה תנאים פרופר.

קריאה: יש לנו פה תקציב של מעונות יום השתתפות, יש ניצול של 11% מהתקציב, זה השתתפות מהמשרד להקמת המעונות.

קריאה: פיתוח תשתית ומבנים.

קריאה: משרד התמ"ת יש פיתוח מעונות יום.

טליה לבני: את דוגמה, תקצבו בשנה שעברה 3 מיליון לבניית מעונות חדשים.

טליה לבני: מזאת אף ארגון לא ידע על זה.

טליה לבני: לא ידעו על זה.

טליה לבני: אבל אף ארגון לא בונה היום מעונות, כי כפי שידוע מי שבונה היום מעונות במדינת ישראל זאת הסוכנות.

טליה לבני: בשנת 2005, היה מאבק די גדול וניסו להרחיב את הסעיף ולבוא ולומר שהסעיף הזה יכלול לא רק בניה אלא יכלול רק שיפוצים.

טליה לבני: והוא יעמוד לא על 3 מיליון אלא הוא צריך לעמוד, לפי הערכתי, על מינימום כמו 35-34 מיליון, לפי הצרכים.

טליה לבני: גם התמ"ת הופיע עם דרישות חדשות מאד בחוזה, שאנחנו תרגמנו אותו למה המשמעות הכספית של הדרישות, ואני עושה פחות או יותר הרחבה לגבי ארגונים אחרים, יחסית למספר הילדים, אני יודעת שמדובר בכמה עשרות מיליונים.

טליה לבני: שום דבר לא זז.

אתי לבני: זאת אומרת רוצים להטיל את זה על הארגונים.

טליה לבני: מה קורה, מה זאת אומרת להפיל על הארגונים?

טליה לבני: להפיל על הארגונים זה אומר שכאשר אמא רוצה לצאת לעבודה, והיא באה מסתכלת, אז היא מסתכלת ואומרת, רגע, הסטנדרטים הממשלתיים אינם עונים היום לדרישות החינוך, המראה, כמו בדירה להשכרה השכנים נחמדים בעיניה, אבל הדירה לא יפה והמתקנים לא נמצאים באותה רמה וכו', ואז היא הולכת ונאלצת לשקול אלטרנטיבה של, נניח, מעונות פרטיים.

טליה לבני: ושם בכלל הסכומים, ואז היא מחליטה לוותר עליו.

טליה לבני: בקטע הזה הראיה צריכה להיות מערכתית.

טליה לבני: אני לא חושבת, אני מסכימה עם יהודית, אני לא חושבת שמישהו במדינת ישראל ברמה של משרדי ממשלה, לוקח על עצמו תפקיד של ראיה מערכתית של צרכי שילוב של נשים, הורות ועבודה.

טליה לבני: הנושא הזה מבחינתי הוא הנושא החשוב ביותר לדור הצעיר במדינת ישראל.

אתי לבני: זה כבר לישיבה אחרת, ויש לנו גם ישיבה על כל נושא המעונות.

יהודית פלוטקין: מה שאני רוצה לומר, שצריך לעשות גם ניתוח לגבי סעיפים אחרים בתקציב שהם לא צבועים נשים.

יהודית פלוטקין: אבל אם למשל יש הכשרה מקצועית, ש-50% מהאנשים שעוברים הכשרה מקצועית הן נשים, אנחנו יודעים שפוטנציאל כח עבודה בלתי מנוצל הוא בעיקר של נשים, אז פוגעים בסעיף כזה, פוגעים בנשים הרבה יותר מאשר פוגעים בגברים.

יהודית פלוטקין: לאור זה אני הבאתי את זה בפני ראש הממשלה את כל הנושא, רק לפני שבוע או עשרה ימים, והיתה החלטה שאני שמחה להגיד עליה שתהיה בקרה מסודרת על הנושא של ניצול התקציבים, ויהיה חיתוך של התקציבים של נשים במשרדים ואנחנו ננסה לעזור איפה שיש את צווארי הבקבוק האלה כשיגיע דיווח לראש הממשלה, על הניצול של התקציב, צווארי הבקבוק הם הרבה פעמים לא באשמת משרדים.

יהודית פלוטקין: אם יש מצב שהחד-הוריות, לדוגמה, לא לוקחות את הכסף אז אנחנו צריכים לבדוק למה הן לא לוקחות ולא לחכות - - -

אתי לבני: מה את אומרת לנו שהגעתם להסכמה שיהיה דיווח מסודר לרשות - -

יהודית פלוטקין: במשרד ראש הממשלה יש מחלקת בקרה, ותיאום בינמשרדי, הוטל על ידי ראש הממשלה על המחלקה הזאת להביא לראש הממשלה ולרשות דיווח מסודר, - -

אתי לבני: גם אנחנו רוצים לקבל את הדיווח.

יהודית פלוטקין: אני מדברת על 2005.

יהודית פלוטקין: ואם תעשה עבודה גם מעבר לזה, של זיהוי סעיפים שזה יקח קצת זמן, הדבר הזה אפשר לעשות יחסית במידי, פה גם מרי עזרה למ.מ.מ בכנסת לעשות את זה.

יהודית פלוטקין: זה אפשר לעשות מידית.

יהודית פלוטקין: אנחנו רוצים לעבור עוד שלב, ולנסות, ביקשנו מהם לעשות עבודה יותר יסודית לזהות תקציבים של נשים שנמצאים בתוך סעיפים כלליים בתחום הזה.

יהודית פלוטקין: ואנחנו מקווים שיהיה מזה שידרוג, וחלק, לדעתי, מהניצול המוגבר הזה בסוף השנה לפחות חלק ממנו נובע מזה שאת עוררת את המודעות הציבורית בישיבה הקודמת שלך, שנאלצו כל המשרדים, פנו אליהם, ואמרו להם ניצול תקציב, ופתאום זה פורסם, ופתאום היה בתקשורת.

יהודית פלוטקין: זה היה טריגר, ואני חושבת שזה מאד חשוב שהטריגר הזה באמת כמו שאמרה חברתי טליה לבני, שהדיווח הרבה יותר מוקדם בשנה יכול להשפיע הרבה מאד.

אתי לבני: אני בהחלט חושבת שחלק מהמסקנות הן לדרוש מאותה מחלקה במשרד ראש הממשלה, שיתנו גם לנו את הדיווח ונגיב.

אתי לבני: אני לא יודעת כמה הדיווח ריאלי, זה שלוש פעמים בשנה, פעמיים בשנה, פעם בשנה, איך לדרוש את זה.

אתי לבני: כל רבעון, שלוש ארבע פעמים בשנה.

אתי לבני: אפשר לבקש.

איריס גינזבורג: אני רכזת אגף רווחה באגף התקציבים.

איריס גינזבורג: קודם כל אני רוצה לומר, לא חשבתי שאני אפתח במחאה, מאחר ונשמעו פה כל מיני טענות, כאילו משרד האוצר אינו מעונין לקדם נשים, להיפך, יש לו עניין להפלות אותן, אני אומר שאפילו - - -

קריאה: כולם רוצים לקדם נשים.

איריס גינזבורג: אפשר לומר יותר מזה, לא מהתפיסה הפמיניסטית, אלא מהתפיסה הכלכלית, ראוי שנשים שהיום שיעור ההשתתפות שלהן הוא נמוך יותר בשוק העבודה מאשר גברים, אבל להבדיל מגברים זה שיעור השתתפות שעולה.

איריס גינזבורג: שיעור ההשתתפות של הגברים יורד.

איריס גינזבורג: דווקא בגלל שנשים הן בנקודת פתיחה נחותה בשוק העבודה יש לנו עניין בטח לקדם את השילוב של יותר נשים בשוק העבודה.

איריס גינזבורג: אני יכולה לומר שלהבדיל אולי מהתעסקות אפילו קטנונית לטעמי, בתקציבים, נעשו שם מהלכים גדולים שאולי היו בהתחלה קונטרוורסלית שמשרד האוצר הוביל אותם, לדוגמה לא לקבל כנתון שאישה עד שהילד הקטן ביותר שלה בגיל 7, לא מצופה בכלל שתצא לעבוד, היא בכלל לא צריכה להתיצב בשרות התעסוקה.

איריס גינזבורג: זה שינוי שאנחנו הובלנו, היום זה כבר לא קיים, היום כשילד מגיע לגיל שנתיים מצופה שאישה תצא לעבוד.

איריס גינזבורג: זה השינוי האמיתי, זאת אומרת לא להסמך לא צורך שנשים יצטופפו על שולחן המדינה.

איריס גינזבורג: וכל הכנסותיהן תהינה מקופת הציבור אלא שיוכלו לעמוד בזכות עצמן, זה כמובן אנחנו מקדמים.

איריס גינזבורג: לגבי התקציבים, אני אתיחס לתכנית של החד-הוריות, כי היה פה שיתוף פעולה יוצא מן הכלל, בין משרד האוצר למשרד התמ"ת, היתה פה אמירה של משרד האוצר הוביל, כמי שהשתתפה בכל הדיונים האלה ובסופו של דבר בגיבוש של ההסכם, אני יכולה לשתף אתכן כשכל ההסכם הזה נוסח במשותף, משרד האוצר ומשרד התמ"ת, מעבר לזה אמרה סיגל, שיש היום פעילות פורה ומשותפת בינינו, שכשמשרד התמ"ת כמי שאמון מקצועית על ישום התכנית, בא ומתריע ואומר שיש מה לשפר, אז אנחנו יושבים ועושים את התיקונים בנדרשים בהסכמה.

איריס גינזבורג: להסתכל על התקציב שהיה במקור - - -

אתי לבני: היתה כאן הערה, למה לא שיתפו אנשי מקצוע לתוך הקריטריונים.

אתי לבני: הרי היו כאן כשלים, רואים את הכשלים האלה, למה אתם - - - -

איריס גינזבורג: מי שאמון מקצועית על התיקונים ואמור לבצע זה משרד התמ"ת, אין שום מניעה שמשרד התמ"ת לפני שהוא אפילו מגיע לדבר איתנו על שינויים והתאמות אין שום מניעה שהוא ישב עם ארגוני הנשים, יותר מזה, אני גם אשמח להשתתף בפגישות האלה ולשמוע את ארגוני הנשים.

איריס גינזבורג: עד כה לא נעשתה פניה אלינו.

אתי לבני: אנחנו ניצור את החיבור הזה.

איריס גינזבורג: ישנה טעות בסיסית בהנחת המוצא שקיים תקציב וצריך לראות איך מנצלים אותו.

איריס גינזבורג: כי התקציב הזה לא אומר שום דבר.

איריס גינזבורג: ולמה?

איריס גינזבורג: אמנם בסיכום יש כמה מרכיבים שהם מותנים תקציב, כלומר, שבסיכום נאמר בדיוק כמה כסף יש לכל סעיף וזה התקציב שיש, וזה התקציב שיכול להיות מנוצל ולא מעליו, אלא אם כן בחוק התקציב יתקבל דבר מה אחר.

איריס גינזבורג: לגבי התקציבים האלה מה שלא נוצל ב-2004, עובר ל-2005, וזה לא טריוויאלי, כי הסיכום הזה אמור היה להיות עד יולי 2004, ואנחנו הארכנו אותו לעוד שנה בגלל שהרגשנו במשותף שלא מיצינו.

איריס גינזבורג: עיקר התקציב נועד לתמריצים.

איריס גינזבורג: פה אנחנו עשינו איזו שהיא הערכה של כמה ינוצל ב-2004 ותקצבנו, באותה מידה יכולנו לתקצב חצי, ויכולנו לתקצב כפול.

איריס גינזבורג: זאת אומרת, מבחינת תמריצים מי שעומד בקריטריונים ולפי השילוב הקיים מעת לעת מי שעומד בקריטריונים יקבל את הכסף.

איריס גינזבורג: זאת אומרת, אותו לא משנה מה כתוב היום בתקציב משנה מה יהיה איתו.

איריס גינזבורג: אם יהיה פחות או אם תהיה תוספת תקציב.

איריס גינזבורג: ואם כך, לצאת מתוך הנחת המוצא שיש תקציב והוא לא נוצל, זה קצת - - -

אתי לבני: אני רציתי לשאול, החלוקה הבלתי שוויונית של ניצול תקציבי כאשר חלק מהניצול הוא בנובמבר – דצמבר, זה דבר שהוא מראה על פעילות מסוימת, מה זה אומר.

איריס גינזבורג: את שואלת פה שאלה שהיא יותר בתחומי החשבויות של המשרדים השונים, בתחום של החשב הכללי, אני פה כנציגת אגף התקציבים, אני יכולה לומר רק, שאפילו אני רואה כמשהו לא תקין את העובדה שיש תקציבים שמנוצלים רק בסוף השנה, אני לא יודעת ממה זה נובע.

איריס גינזבורג: זה נובע אולי מרצון של המשרדים לנצל את התקציב, שוב, בגלל שזו אולי המוטיבציה שחשופים בפניה.

איריס גינזבורג: שוב, זו אל שאלה אלי, אני לא חושבת שזה צריך להיות ככה אבל אני לא חושבת שזה משהו שיחודי לתקציבי נשים.

אתי לבני: לא, הוא לא ייחודי אבל הוא בולט מאד.

אתי לבני: עוד שאלה שעלתה כאן, האם אפשר לסמן תקציבים בתוך התקציב שהוא פחות או יותר תקציב שיש בו הרבה נשים, כל הנושאים שמנויים לנו כאן, לסמן כדי שנוכל לפקח על ניצול התקציב.

איריס גינזבורג: יש משום היומרה לסמן תקציבים שמיועדים רק לנשים.

אתי לבני: אני מסכימה איתך שזה גם גברים, אבל אם יש סעיפים שיותר נשיים.

איריס גינזבורג: צריך להגיע למטרה ולא לנסות לעשות דברים מסביב, לדוגמה יש פה תקציבים כמו מעונות רווחה, מה הקשר בין מעונות רווחה לנשים,- - -

נדיה חילו: על השאלה הזאת ההוכחה והתשובה, יש בנושא של המעונות יש שני סוגים.

נדיה חילו: יש תקציב לסבסוד מעונות יום עבור נשים עובדות שזה נמצא במשרד התמ"ת, ויש סבסוד למעונות שלילדי רווחה שנמצא במשרד הרווחה.

נדיה חילו: סבסוד של מעונות לילדי רווחה מתחלק בהתאם להגדרה של הילד, אם זה ילד בסיכון, זה לא בהכרח קשור לצד הנשי במשפחה.

טליה לבני: עם כל הצניעות נראה לך סביר שבמצב החברתי של מדינת ישראל ב-2004, התקציב הזה לא מנוצל?

טליה לבני: אגיד לך מדוע, משום שדבר ראשון נותנים תקציב, דבר שני מקשיחים את הקריטריונים לילדים בסיכון, ויש נושא שנקרא עידוד נשים, את לא יכולה להצהיר על הצהרה גדולה כאשר בפועל כל מה שהאוצר נוגע בו הוא פועל בדיוק הפוך.

טליה לבני: היה עם החד-הוריות היה דוגמה לפרסה קלסית, לגבי המדיניות של האוצר.

טליה לבני: נושא הרווחה, ידוע דבר אחד, הרשויות זועקות שאין להם מועדות ואין להם תקציבים.

טליה לבני: הצרכים גדולים.

טליה לבני: את רואה איפה מסתובבים ילדים, והתקציב הזה לא מנוצל.

טליה לבני: מדוע.

טליה לבני: משום שנעשתה הקשחה במקביל לתיבה, אני אומרת לקליטה.

טליה לבני: תבדקי ותראי שזו קליטה.

טליה לבני: מקשיחים את הקריטריונים, אני אומרת ככה, שנעשה תיקון בחוק ילדים בסיכון, והיה ברור, ואנחנו שמענו, ואמרו ישנה בשנה שעברה הקשחה בקריטריונים, האם היא תשפיע, אמרנו, נקווה שהיא לא תשפיע, הראיה היא משפיעה.

טליה לבני: כי לא יכול להיות מצב שאנחנו יודעים על ילדים שהיום, מסתובבים ברחובות, ברשויות מסוימות ואנחנו באים ואומרים להם מדוע הילדים מסתובבים ברחוב, אנחנו נמצאים שם, וכשאני רואה שבמעון מסוים אני מסתכלת על מספר הילדים, אמרו לי ילדי הרווחה עוד לא נשלחו.

טליה לבני: הרשות אומרת אין לה הורדות.

טליה לבני: מדוע אין לה הורדות?

טליה לבני: לא יכול להיות שבמשרד האוצר ישנו תקציב ובאיזה שהיא דרך אין פיקוח שהתקציב יועבר אכן לרשויות והילדים האלה יגיעו עם הורדות.

קריאה: התקציב לפי מספר הילדים, ורבו על רשויות מדוע זה קודם כל הרשויות מצוקה, אז היום יש מצב אבסורדי שבו ברשויות מצוקה שם יש יותר ילדים הקריטריונים הוקשחו.

טליה לבני: את יודעת מה ההבדל בינינו, את יודעת מה ההבדל, אני אגיד לך מה ההבדל.

טליה לבני: כי כשהדבר קורה יצאו ניירות מנעמת, מדוע.

טליה לבני: כי עורך הדין גליה ציון, אנחנו מטפלים בנושא, אנחנו יש לנו יתרון שמצד אחד ראיית השטח, אנחנו נמצאים שם, ההורים הם האוכלוסיות, הילדים הם אלה שאנחנו מטפלים בהם.

טליה לבני: ומצד שני אנחנו קוראים את החקיקה כשהיא הולכת להתקבל.

טליה לבני: אנחנו מתריעים.

טליה לבני: אנחנו אומרים, אבל ברגע שאין חיבור או אין הערכה כפי שאת התחלת בדברים, ודיברת די בבוטות לגבי משונה שמדברים על מספרים, הדיון הזה הוא על מספרים.

טליה לבני: הדיון הזה בא מהמספרים אחורנית, כי דיון כללי צריך להיות מתורגם לביצוע ובחינת הביצוע היא בחינת האם המספרים מעידים שמה שתוכנן אכן מתקיים.

איריס גינזבורג: קודם כל, אם הוזכר הנושא של הקשחה במעונות רווחה, נראה שהיתה התפרצות לדלת פתוחה.

איריס גינזבורג: כי מי שהתנגד לחוק הזה מה שקוראים חוק שמקשיח ומקנה זכות לשרותים, צריך לקבוע קריטריונים.

איריס גינזבורג: מה שלא היה קיים טרם חקיקת החוק, וזה חוק חדש שחוקק בשנת 2000.

איריס גינזבורג: מה שקרה, ושצריך לעמוד בחוק מסוים ובקריטריונים שלו, מה שקרה שמי שבא לברך יצא מקלל.

איריס גינזבורג: כי אם בעבר למשרד הרווחה היה שיקול דעת, וגם בתוך קריטריונים שהיו, יש כעס, לפני החוק יש כעס אבל גם פה עדיין למשרד הרווחה וללשכות הרווחה ברשויות המקומיות היה שיקול דעת גם לשקול שיקולים שלא תמיד המחוקק יכול לראות אותם מראש.

איריס גינזבורג: זה שיקול דעת שנלקח ממנו ברגע שחוקק החוק ואנחנו אמרנו את זה, שהחקיקה הזאת נעשתה בהליך אחד.

איריס גינזבורג: זו בעיה, שאני כל כך מצטרפת למה שאת אומרת, ששוב אני אומרת שמתפרצת לדלת פתוחה.

איריס גינזבורג: להבדיל, יש את נושא של תקציב מעונות יום לנשים עובדות.

איריס גינזבורג: והתקציב הזה נמצא במשרד התמ"ת הוא לא מעוגן בכל חקיקה.

איריס גינזבורג: אני יכולה לומר, שהתקציב הזה לא רק שהוא לא קוצץ אף פעם, התקציב הזה הולך וגדל ומתאים את עצמו לריבוי הטבעי כל שנה.

איריס גינזבורג: אני בטוחה שאם פה היה חוק, היינו רואים את אותה תמונה שאנחנו רואים בילדי רווחה.

טליה לבני: יש לי הצעה לתקציב הזה, אגלה מה ההצעה.

טליה לבני: אנחנו מדברים על עידוד נשים, אם את תסתכלי כמה עובדות ממשרד האוצר נהנות מהסיבסוד, דבר ראשון אני מבקשת שיומרו, התקציב הזה איננו סיבסוד, מעונות התקציב הזה הוא סיבסוד השתתפות הממשלה להורים.

טליה לבני: דבר ראשון, זה שהמעונות הם פריירים, אנחנו לא מקבלים עמלה על כך שאנחנו מטפלים בנושא בכך שההעברה היא לא ישירה ממשרד התמ"ת להורים, זה סיפור אחר.

טליה לבני: התקציב הזה לא נותן לזוג צעיר שמרוויח בערך 10 אלפים שקלים, שזה מעל השכר הממוצע במשק, לא נותן כבר שום השתתפות.

טליה לבני: הוא לא הגיוני לאותה אוכלוסיה שאני קוראת השדרה המרכזית, זה תקציב שמזמן היה צריך לשנות את הקריטריונים ובזמנו אפילו מנכ"ל האוצר חשב שזה נכון.

טליה לבני: אז אני קוראת היום בדיוק ערב תקציב 2005, לבוא ולטפל, את אומרת זה לא חקיקה, אז ישנה גמישות ואפשר לטפל, להגדיל את התקציב הזה בצורה מאד משמעותית, להכליל בתוכו דרגות 11, ו-12, ו-13 להתקדם קדימה לטובת, תסתכלו אתם על החברים שלכם בעבודה, ותגידו זוג צעיר שהוא עובד משרד ממשלתי, עם שתי משכורות האם הזוג הזה בנוסף למשכנתא מקבל באיזה השתתפות מהמדינה בנושא של מעונות.

טליה לבני: ואני ממש קוראת לכן, לטפל בעניין הזה בדחיפות הכי גדולה.

טליה לבני: ולהגדיל את התקציב הזה ולפרוס את זה לאוכלוסיות.

איריס גינזבורג: דרך אגב, אנחנו עוסקים בשאלה הזו האם היום פתרונות החזקה לילדים שניתנים לנשים עובדות מספיקים, אנחנו עוסקים בשאלה הזאת, - -

אתי לבני: אנחנו מבקשים דיון עם שר האוצר.

איריס גינזבורג: אם את חושבת שיש מקום להגביר, עם הראיה שלנו לשרות נשים בשוק העבודה, ואם יש שם חסמים צריך להסיר אותם.

איריס גינזבורג: אני לא בטוחה שדווקא הנחה לפתרונות הקיימים היא החיונית ביותר.

איריס גינזבורג: יכול להיות, ואני מזהה את הפער ואת החוסר דווקא במסגרות משלימות אחרי גיל 3, כשילדים נמצאים בגן עד 1, ואין פתרון אחר-כך של צהרונים ומועדוניות אז אני חושבת שזה - - -

טליה לבני: את רוצה שאקרא לשר האוצר לעשות חינוך חינם, אנחנו חשובים, שודעת דוברת, תבקשו את מר שלמה דברת לוועדה נוספת וזה לעניין הגיל הרך מ-0 עד 3.

טליה לבני: הנושא הזה ראוי בכל הרמות, ועדת מכסה מגיל 3 עד 18, עם חינוך חינם, ואנחנו קוראים להקים ועדת דברת שניה ולמנות את אותו - - אני אומרת הוא למד את כל הנושא, הוועדה למדה את כל הנושא.

הילה קרנר סולימן: לצערי אין פה אף חברה מהמקלטים, לדעתי, הבנתי שהולכות להיות גזרות רציניות אבל אני לא מוסמכת לדבר עליהן.

הילה קרנר סולימן: שתי מילים על מרכזי הסיוע, תקציב שלי צבוע, - - -

אילה מאור: אני עובדת משרד הרווחה, ובמסגרת השרות שבו אני עובדת, המקלטים אצלנו.

אילה מאור: אני לא עובדת המקלט, אני מפקחת במשרד הרווחה.

הילה קרנר סולימן: אני אתייחס בשם המקלטים, הבנתי שיש שינוי בקריטריונים וזה אומר שהסף כבר לא יהיה אותו סף.

הילה קרנר סולימן: התקציב שלי הוא תקציב צבוע, הבעיה שלי אחרת, היום ה-11 לינואר 2005, ואני לא יודעת מהו.

הילה קרנר סולימן: כשמשרד ממשלתי עובד, אז הוא יודע שיש לו X עובדים, והוא יודע שהכסף יזרום, ויכול להיות שיפתחו לו את הברז בסוף, או לא, וכשארגון שהוא עמותה שלא למטרות רווח, שהיא עמותה עצמאית לא יודעת מה הכסף שלה, אנחנו פשוט לא יודעות מה לעשות.

הילה קרנר סולימן: התקציב שלנו באופן קבוע עובד על עשרה מרכזי סיוע, עומד על 2,400.000 שקלים, בשנה שעברה הינו צריכות לעשות איזה סוג של שתדלנות כי התקציב הזה ירד ב-30%, ובסופו של דבר הוא עלה, אני פונה גם אליך וגם ליהודית שתדאגו שהשנה התקציב שלנו ישאר 2,400,000 שקל, ושנדע את זה בהקדם.

אתי לבני: בדקתם את התקציב על כמה הוא עומד?

הילה קרנר סולימן: לא בדקנו, אין תקציב.

נדיה חילו: אני רוצה לתת התייחסות כוללת לדברים.

נדיה חילו: אני חושבת שאם אנחנו נסתכל במבט על כל התקציבים שלא נוצלו החל מעידוד תעסוקת נשים, מעונות רווחה, שיקום שכונות, מה שמאפיין ומשותף לכל הסעיפים שלא נוצלו, שזה בעצם נוגע לאוכלוסיות מצוקה ורווחה שזה נשים שהנזקקות היא הרבה יותר גדולה, כך שזה מעבר למספרים יש בזה גם משמעות הרבה יותר תכנית לאי ניצול התקציב.

נדיה חילו: אנחנו גם יודעים, אני רואה תקציב שיקום שכונות, כלומר זה תקציבים שזה בהחלט, וגם סעיפים שנוגעים לנשים ולא נוצלו, חלק מהתקציבים האלה, ואני יודעת גם ביפו, והייתי בוועדות של שיקום שכונות שותפה, ולא תאורטית, שהרבה מאד מופנים להעצמת נשים, לקורסים מקומיים לנשים, לעזרה פה ושם לנשים, אז גם זה סעיף במהותו יש לו פגיעה מאד ישירה בנשים.

נדיה חילו: לגבי המעונות, טליה לבני התייחסה התייחסות כוללת.

נדיה חילו: אני מכירה את זה הרבה יותר גם מהשטח, ועד לפני חודש ניהלתי מרכז לגיל הרך ביפו, בעיריה כמו עירית תל אביב, אני יודעת כמה נשים הגיעו עם תור כזה שרצו מעונות ולא קיבלו, מעונות רווחה, זה מפליא אותי באבסורד.

נדיה חילו: וזה מה שבעצם עושה מעבר למספרים פה שלא נוצלו את הנפח של העוצמה של אי ניצול הרבה יותר גדול, מהבחינה הזאת.

נדיה חילו: מה שאני חושבת, צריך פה עם מבט לעתיד, לאמץ שיטה ודפוס עבודה אחר.

נדיה חילו: אם זה משרדי הממשלה, ומה לעשות הידע כולו אף פעם לא במשרד אחד, והידע כולו לא ניתן לתחום אחד וצריך לצאת, כל משרדי הממשלה, בגישה הרבה יותר רוחבית והסתכלות רחבה, משרד אף פעם לא מוריד מערכו אם הוא נעזר בגופים מקצועיים נוספים, ובארגוני נשים שאצלם נצבר הידע, לא רק ארגוני נשים, יש גם גופים מקצועיים כולל הוועדה הזאת, שדנה בכמה פעמים גם בתחומים האלה.

נדיה חילו: ואני חושבת שזה ראוי גם לערב אותה ולערב גופים נוספים זה רק יהיה תוספת, ולא פגיעה באגו של המשרדים.

נדיה חילו: דבר נוסף, עם מבט לעתיד.

נדיה חילו: נכון, הדיון היום הוא בדיעבד ובעצם הוא אמור להיות דיון של הפקת לקחים.

נדיה חילו: מהמספרים של 2004 צריך גם להסיק מסקנות ולנסות להתקדם ולהפיק את הלקחים, ואחד הלקחים לדעתי מאד חשוב של פיקוח מאד צמוד ובקרה של הוועדה המכובדת הזאת, אולי בעבר, לא זכור לי, אבל יכול להיות שזה לא נעשה.

נדיה חילו: ואז בזמן נתון, מסוים, תהיה השפעה הרבה גדולה ולא רק בחודשיים לדחוף.

נדיה חילו: אני יודעת את זה כי הרבה פעמים שיש תקציבים במשרדים מסוימים, מודיעים, כולל בעיריות מסוימות יש לכם כך וכך תנסו לנצל, והשאלה מה ניתן מבחינת אפקטיביות בחודשיים לנצל תקציב רק בשביל הניצול, וכמה אפקטיבי הוא יוצא לתכנית שבקרוב מנצלים אותה רק כדי בסופו של דבר לישר קו.

נדיה חילו: וזה נעשה.

נדיה חילו: כלומר זה לא במקרה באוקטובר נובמבר, ניצלו אחוז מאד גדול, אני לא אומרת שלא צריך לנצל, אבל הרבה יותר מחושב ונכון ואפקטיבי אם פורסים את התקציב בחשיבה ובתכנון נכון לאורך כל השנה.

נדיה חילו: ועם יד על הדופק, שהוועדה כל רבעון נאמר, פשוט להתריע, לקבל את הנתונים ומאד להתריע בבוא הזמן על תקציבים כאלה ואחרים, וגם ניידות.

נדיה חילו: כלומר, אם היה במצב מסוים סעיף מסוים לא מנוצל ולא משנה מה הסיבה, והסיבה נלמדת אותו סעיף יש תקציבים באותו משרד פרויקטים אחרים או מגמות אחרות לתקציבי נשים שזה לא יעבור העברה שרירותית לתקציבים אחרים וניתן לעשות העברות מסוימות ונגישות לתקציבים של נשים.

נדיה חילו: ובסעיפים אחרים שנוגעים גם לנשים.

מנחם בורשטיין: אני ממכון פוע"ה, שהוא מכון סיוע ללא תשלום לסיוע גניקולוגי ופוריות לכלל האוכלוסייה בארץ.

מנחם בורשטיין: אני לא מדבר כרגע על דברים ספציפיים שלנו, שזה גם נושא בפני עצמו, נושאים שאנחנו מטפלים בהם שהם בעיתיים מבחינת תקציבית, אני מדבר על עצם העניין שאני שומע כאן, ואנשים לא נראים לי תמימים, אבל אני יודע שבנושא של חוקים, וגם בנושא של תקציבים, יש מעקב מאד יפה וטוב, וכאן מציעים שמשרד האוצר או כל משרד יבוא וידווח לנו.

מנחם בורשטיין: זה דבר מאד יפה ובאמת צריך לעשות את זה, אבל כמו שבחוקים אנחנו לא מחכים לכל מיני בקשות והתראות וכדומה, אלא ארגוני הנשים יושבות ועוקבות אחרי כל דבר אם הוא נעשה או לא נעשה, גם בנושא הזה צריך שאת הדו"ח הזה אפשר יהיה לבקש פעמיים שלוש בשנה.

מנחם בורשטיין: שאפשר יהיה למנות מארגוני הנשים - - -

טליה לבני: אבל אם האוצר יקבל אפשר יהיה לבקש והם יוכלו לתת לנו.

יהודית פלוטקין: יש את הרשות למעמד האישה, יש הנחיה של ראש הממשלה בעניין הזה.

מנחם בורשטיין: אבל הנתונים יהיו, אבל השאלה אם לא ישבו ויבדקו למה צריך בסוף שנה לשמוע את נציגת - - -

אתי לבני: זה מה שאמרנו שנעשה, לא נסתכל על הנתונים לצורך כותרות בעתונים אלא כדי לעזור.

מנחם בורשטיין: אם לא יהיה אדם מסוים שימונה על ידי יושבת הראש, מטעם ארגוני הנשים יהיה אדם אחד או שניים שזה יהיה תפקיד שלו או שלה, שהוא יעקוב.

מנחם בורשטיין: השאלה למה לא עשו את זה עד היום, ולמה אי אפשר למנות אדם מסוים שזה יהיה תפקידו.

טליה לבני: יש את הרשות, והרשות דאגה לכך שזה יוגדר כתקציב שלה כל מה שצריך לדאוג, זה באמת שהצינור יעבור באמצעות החשב, כי הוא יודע לנכון בכל חודש.

מנחם בורשטיין: הרשות פונה, אחרי חצי שנה הרשות צריכה לפנות לארגוני הנשים, ולהגיד רבותי, קודם כל התקציב אינו מנוצל.

מנחם בורשטיין: זה לא מספיק, זה לא עוזר.

מנחם בורשטיין: קצת התממות מה שאתן אומרות.

טליה לבני: למה התממות, אם אנחנו מבקשים שהוועדה תקבל, גם הרשות וגם הוועדה, ואחת לרבעון יהיה דיון וינסו לבדוק.

מרי חיידר: יש חוק ויש רשות, והיא תוקפת את הנושא הזה וכמו שציינה יהודית פלוטקין.

מרי חיידר: אני רוצה להתייחס לנושא של הקריטריונים.

מרי חיידר: כשהגעתם להגמשה זה מראה שפשוט הם לא הותאמו לצרכים של אותם אנשים.

מרי חיידר: ולכן, כדי למנוע שוב הגמשות תוך כדי הליכה, מה שצריך לעשות לדעתי, זה להקים איזה שהוא הרכב של ועדה שיצורפו הרשות, ארגוני הנשים ויבחנו את כל המשרדים הרלוונטים, ואז אפשר יהיה להגיע לקריטריונים ישימים בשטח.

מרי חיידר: וזה צריך לקבוע.

מרי חיידר: לעשות את זה כבר עכשיו כדי להמשיך לעשות את זה בצורה הנכונה ביותר ולא שוב לחזור ולהגמיש קריטריונים, והכוונות לא מגיעות לשטח אפילו.

מרי חיידר: הם לא יודעות, וכדי למנוע את זה צריך לדעתי שוב לחזור ולהתכנס עם ארגוני הנשים עם המשרדים הרלוונטים - - -

רבקה שקד: אני רוצה להתייחס לדברים שאמרה חברת הכנסת גלאון, להצביע על שתי נקודות.

רבקה שקד: קודם כל יש דרך אחת לקיצוצים שלא רואים אותה בדרך כלל כאן בדו"ח שלכם, זו דרך של קיצוץ בכח אדם, ומי שמטפל בנושאים של נשים זה תמיד בעיתי, ובעיתי גדול יותר ככל שהצרכים עולים.

רבקה שקד: ככל שיש יותר חברויות ככל שיש יותר מודעות לתקיפה מינית, ככל שיש יותר מודעות להטרדות מיניות, ולמקלטים לנשים מוכות וכו'.

רבקה שקד: והדברים אני רואה פה חיוך מריר על פניהן של כמה חברות כאן, אך יש גם דברים שאני לא יודעת, אני יכולה להגיד על מה שאני יודעת.

רבקה שקד: למשל, הדרך שבה הועמסו, זה לא היה בהתחלה ברשות למעמד האישה כשנוסדה, אבל אחרי שנה שנתיים, הועמס כל הנושא של כח אדם על תקציב הפעילות, ואז בעצם את נשארת עם תקן שאין כבר מה לעשות אם התקציב הוא יותר קטן של מעמד האישה.

רבקה שקד: אבל מה שיותר חשוב לא בא לידי ביטוי.

רבקה שקד: אצלי באגף, כח אדם היה מינימלי, של 4 עובדות, עובדת נגשה למכרז התקדמה, לקחה איתה את המשרה והיום כל משרה מומרת, ואני נשארתי בלי עובדת מקצועית וכך אני צריכה לעבוד, כבר שנה.

רבקה שקד: כדי להשיג היום משרה בחזרה בשרות המדינה זו משימה בלתי אפשרית, בכח אדם תמיד צריך לעשות שיקולים של סדרי עדיפויות ואז מטבע הדברים הנושא של מעמד האישה תמיד נדחק לשוליים, ככה זה נראה.

רבקה שקד: אותו הדבר לגבי תקציבים בנושא מעמד האישה, שהם לא צבועים ולא יעודיים, למשל פעילות של הממונות על מעמד האישה במשרדי הממשלה, פה בגף שלכם יש משרד אחד שצבע כבר לפני שנים את התקציב הזה זה משרד החינוך, - - -

קריאה: לא בקטע של השוויון בין המינים.

קריאה: בקטע של הממונה על מעמד האישה - -

רבקה שקד: - - - בעובדות מאז יש אולי משרד אחד או שניים שממונות הצליחו להשיג את זה, ברוב המשרדים הם בעצם צריכות להיות ניזונות מפרורים.

רבקה שקד: במשרד אם הן מקבלות, כמה הן מקבלות, והרבה פעמים בלי להשאיר עקבות, כי זה לא צבוע, וזה דברים שלא נראים כאן בדו"ח, ואלה דברים שהם בעיתיים כל יום בעשיה יום יומית במשרדים.

ברוך יפה נוף: אני אחראי על התקציבים במשרד הרווחה, ורציתי להבהיר כמה דברים שאמרו פה, במה שנוגע למשרדנו.

ברוך יפה נוף: קודם כל אצלנו במשרד התקציבים לנשים ולא רק לנשים, כמעט כל התקציבים ממש צבועים ולא תקציב שאפשר לשחק איתו אם הוא מיועד לנשים או לנערות התקציבים צבועים לכל דבר ודבר.

ברוך יפה נוף: אנחנו, כפי שגם רואים בדו"ח השני שהגיע, והתפלאנו על הדו"ח הראשון שכאילו היה, גם בעתונות, יש לנו עודפי תקציב.

ברוך יפה נוף: אצלנו הבעיה היא הפוכה, יש לנו חוסר בתקציב.

ברוך יפה נוף: אבל, בגדול, בוודאי שאנחנו לא משאירים יתרות תקציב אלא יש לנו אפילו מחסור, בסוף השנה אנחנו רצים אחרי החברים שלי באוצר לקבל עוד תוספות תקציב.

ברוך יפה נוף: יש חריג אחד שאפשר לומר שאם בודקים, כמובן אם בודקים עם מיקרוסקופ, ויורדים לרזולוציה של תקנה תקנה, יתכן שנמצא דברים לא נוצלו במלואם.

ברוך יפה נוף: אבל הדברים האלה נובעים מכך שישנם סעיפי תקציב שלא מקבלים אותם בראשית השנה אלא שמקבלים אותם לקראת סוף השנה, אם לדוגמה, חברת הכנסת גלאון דיברה על חוק התגמולים, קיבלנו אותו אבל בסופו של חודש נובמבר, חוק התגמולים לגבי נשים שהן במקלטים, של יוצאות מקלטים הוא היה רק לשנה אחת, בשנה זאת נשארו לנו עוד חובות, וקיבלנו באמת את החזר החובות האלה כדי לשלם אותם לכאלה שיצאו באותו זמן, באותה תקופת זכאות, היה שבועיים זכאות, שיצאו באותה שנה אבל נגמר התקציב.

ברוך יפה נוף: קיבלנו אותו, אבל הוא הגיע רק בנובמבר, לא הספקנו להעביר אותו כי צריך לאתר את הכתובות שלהן וכו', וזו דוגמה אחת, היות שחברת הכנסת גלאון העלתה אותה, אני מעלה אותה פה.

ברוך יפה נוף: יש לנו עוד כמה דברים שאנחנו מקבלים אותם רק לקראת השליש האחרון או הרבע האחרון של השנה, וכמובן שאנחנו לא יכולים, לא בהכרח, אם אנחנו מחכים לכסף הזה ואנחנו ערוכים, אז אנחנו יכולים להוציא אותו.

ברוך יפה נוף: אם לא, מה שאני חושב הפתרון לזה, הוא להעביר את אותו סכום שהועבר ולא הספקנו להוציא אותו שהוא יועבר בעודפים ליתרה.

ברוך יפה נוף: אמנם זה לא יתרה מחויבת פורמלית, אבל זה כעין חיוב, ואז אם מעבירים את זה לשנה הבאה, למשל את הכסף של חוק גלאון, נעביר לשנה הבאה אז נוכל להערך לשלם את זה.

ברוך יפה נוף: אבל פרט לדברים האלה -- -

מרי חיידר: מי שהיתה זכאית לפני שנה וחצי מקבלת את זה רק עכשיו.

ברוך יפה נוף: נגמר אז התקציב, נתנו לי תקציב, וכל השנה עבדנו לקבל כדי שנוכל לשלם את יתרת החובות, קיבלנו, את זה אבל קיבלנו במאוחר.

ברוך יפה נוף: אין לנו את כל הכתובות של הנשים הזכאיות, וזו דוגמה.

ברוך יפה נוף: החזר הכסף לא עובר אוטומטית.

ברוך יפה נוף: אבל עם רצון טוב של אגף התקציבים באוצר ניתן להעביר אותו לשנה הבאה.

ברוך יפה נוף: אנחנו כמובן רוצים - -

מרי חיידר: אבל יש בעיה נוספת שמקבלים באיחור רב.

מרי חיידר: בסביבות נובמבר.

איריס גינזבורג: מדובר ב-300,000 שקלים ביצוע חוק למי שהיתה זכאית כשהחוק היה בתוקף וכמו שאומר ברוך יפה נוף, בתקציב הזה הועבר בנובמבר, אבל מה שלא ינוצל בהכרח, יעבור לשנה הבאה, וגם לא בנובמבר שנה הבאה, אלא בתחילת השנה הבאה.

אתי לבני: ככלל, תקציבים שלא מנוצלים בנושאים האלה, עוברים לשנה הבאה אוטומטית, או לפי בקשה.

איריס גינזבורג: תקציבים שלא נוצלו ויש עליהם התחייבות, כלומר יש כבר התחייבות לגבי התשלום אבל עדיין לא נוצל, זה מעלה אוטומטית לשנה הבאה, כתקציבים שלא נוצלו ולא חויבו.

איריס גינזבורג: אבל במקרה הזה מדובר בכלל במקרה אחר לגמרי ביישום של חוק.

אתי לבני: אז בדרך כלל תקציבים שאין עליהם התחייבות ולא נוצלו יורדים לטמיון.

איריס גינזבורג: זה בדיוק מסביר את הביצוע החריג שדיבר עליו יפה נוף.

ברוך יפה נוף: אני רוצה להוסיף, עוד משהו, שיכול ויראו בתקנה מסוימת עודף, זאת אומרת כאילו לא נוצל.

ברוך יפה נוף: זה מאחר וישנן תכניות שהן תכניות כמעט כמו חקיקה, ששומרים להם כספים והכספים לא מנוצלים, ואם אני אתן את הדוגמה הספציפית אצלנו, היתה תכנית לישובים, קראו לזה טיפול נקודתי אופק, ולתכניות האלה שמורים כספים.

ברוך יפה נוף: העניין הוא שהרשויות המקומיות האלה דווקא אותן רשויות מקומיות שבמצב קשה והן אפילו לא מנצלות, הן צריכות לתת איזה שהיא השתתפות קטנה, הן לא מנצלות את זה ואנחנו שומרים על הכספים האלה, ומי שיבוא ויקרא בתוך הדו"ח הכספי יראה שיש פה עודף, אבל העודף הזה הוא כסף שכאילו בכספת ברזל הוא שמור למטרה הזאת של אופק, אנחנו שומרים עליו.

ברוך יפה נוף: אופק זה טיפול נקודתי ב-11 ישובים, היתה תכנית שהממשלה החליטה עליה לפני שנתיים או שלוש, ולאו דווקא לילדים ונוער בסיכון גם לנשים, כל ישוב הגיש תכנית לפני שלוש שנים, ואנחנו מעבירים את התכנית הזאת משנה לשנה, את הכסף שנשאר.

ברוך יפה נוף: אם משרד ראש הממשלה יבוא ויגיד, ירדתי מהתכנית הזאת, אז או שהוא יקח את הכסף, כי זה כסף שהוא נתן למטרה הזאת, או שאנחנו נבקש שיעבור לטובת - - -

קריאה: אם הרשות, אם קרית מלאכי לא יכולה להשתתף, כי היא בסיפציה, אז אנחנו - - -

ברוך יפה נוף: בפרוש לא, כרגע אנחנו שומרים עליו.

ברוך יפה נוף: אם מישהו יבוא ויחליט, גוף שנותן לנו את ההוראות, הכסף הזה שאני העברתי לכם, למטרה הזאת שאתם מחויבים לשמור עליו כרגע בכספת, אל תשמרו אותו בכספת אז אנחנו נוכל להשתמש בו למטרות האלה גם.

ברוך יפה נוף: אבל צריכה לבוא החלטה שאנחנו, זה החלטה פוליטית סך הכל, כי לאותם ישובים יגידו הכסף שהיה מיועד לכם כרגע הוא כבר לא מיועד לכם.

ברוך יפה נוף: לגבי תקציב 2005 היו פה שאלות והערות, כולנו יודעים שתקציב 2005 בכנסת עדיין בקריאה לא עבר, יכול להיות שיעבור מחר קריאה ראשונה, אין תקציב לשנת 2005, ולכן מה שקורה היום זה לא אומר שהחיים פסקו מלכת, כל התכניות ההמשכיות פועלות כרגיל, התכניות ההמשכיות.

ברוך יפה נוף: אבל מה שנעצר, כל דבר חדש אם צריך לחתום הסכם חדש, אם צריך לעשות איזו התחיבות חדשה, כל הדברים האלה נעצרו.

ברוך יפה נוף: ולכן זה מפריע לתכניות העבודה שחושבים עליהן כתכניות נוספות שצריך להוסיף אותן, אבל זה לא מפריע עד כה לפעולות ההמשכיות שכבר קיימות וממשיך, וכמובן שאנחנו כמו כל היושבים פה נשמח מאד אם התקציב יאושר מה שיותר מהר.

מיכל כפרי: רציתי להתייחס לדבריה של רבקה שקד בדבר החשיבות של כסף צבוע לממונות.

מיכל כפרי: דבר מאד חשוב, אני מסתכלת עליו אצלנו במשרד החינוך.

מיכל כפרי: ראשית זה מעניק אוטונומיה לממונה אצלנו, ומדובר בהרבה מאד כסף, אמרו כבר לפני, אבל הוא מאפשר מגוון גדול מאד של פעולות.

מיכל כפרי: מעבר לכך מאפשר ניצול נכון, כי היא יכולה בתחילת השנה לידע את ציבור עובדות המשרד להתקשר עם גופים חיצוניים, לארגן סדנאות, הרצאות וכיוצא בזה, והדבר הזה הוא צבוע, היא לא צריכה לקבל את זה בדקה ב-90, ולנסות ולארגן.

מיכל כפרי: ולכן, אני גם יודעת, שעובדות המשרד אצלנו ועובדי המשרד, ובעיקר עובדות המשרד, מקבלות מגוון רחב של אפשרויות ויכולות לבחור, וזה גם בא לידי ביצוע.

מיכל כפרי: לעניין תקציב שוויון בין המינים.

מיכל כפרי: אנחנו כמעט 4 שנים במשרד, נושא השוויון בין המינים שולש וגם הצלחנו אחרי חצי שנה במשרד כן הצלחנו להקצות תקן לממונה על שוויון בין המינים, תקן מלא במשרד.

מיכל כפרי: אני מאמינה שבהתנהלות, בנחת, בחשיבה נכונה אפשר לנסות לקדם דברים.

מיכל כפרי: אני יכולה להגיד לכם שאני לעודפים מחכה בכיליון עיניים.

מיכל כפרי: זו מאד בעיה הרבה פעמים של מידע.

מיכל כפרי: אין לי כאן תשובה ומה לייעץ למשרדים אחרים, אבל בעניין של מידע, מדיניות, אצלנו השויון בין המינים הוא דגל במשרד, הוא אחד מהדגלים כמו מורשת, כמו כל דבר אחר, אבל מידע הוא דבר מאד חשוב.

מיכל כפרי: כי מי שיודעת שיש כסף, ולוחצת, מקבלת.

מיכל כפרי: אני לא חושבת שזה קל, כי הדברים האלה, ואני לאו דווקא אומרת את הנושא לפרוטוקול, אבל הדברים האלה יש לי את הרושם לפעמים שההסתכלות היא שככל שתהינה לנו פחות שותפות, לא שותפים, יותר טוב.

מיכל כפרי: לכן, מי שבדרך כלל יודעים ויש להם את האפשרות להגיע למידע, וזה לא פשוט, יכולות או יכולים בסוף השנה לפעמים להנות ממה כינינו בשם כל מיני עודפים או תקציבים שנשארים.

מיכל כפרי: הראיה לכך, שאצלנו התקציב בדו"ח שקבלתם, הוא מנוצל.

מיכל כפרי: הוא מנוצל אפילו במשרד הספורט, מעל הוא מנוצל ,זה לא פשוט.

מיכל כפרי: אפילו שינינו את אופן ההתחשבנות לגבי נשים, הגדלנו באחד וחצי.

מיכל כפרי: אבל גם השויון בין המינים, למרות הקיצוצים הגדולים שהיו, זה מדיניות של ה - - פגעו לנו בתקציב.

מיכל כפרי: הוא לא הוקטן.

נדיה חילו: השאלה אם לא כמדיניות ניתן להמליץ, שכל עודפי התקציב שנוגעים לנשים יעברו, כלומר, במקום למחוק אותם יעברו לשנת התקציב הבאה, כמדיניות.

נדיה חילו: מאחר שאם כל המשרדים רוצים לחזק את המגמה של נשים, וכל העודפים הרי זה לא כמדיניות, הרי צריך לפנות ולא תמיד מאשרים, ואם הוועדה רואה לנכון לעשות המלצה כוללת.

איריס גינזבורג: יש כללים ברורים לגבי חידוש של עודפים, ובעניין הזה יהיה בדיוני התקציב.

איריס גינזבורג: צריך לתכנן מראש וצריך ליצור מחויבות אני חושבת שזה מנכ"לי המשרדים.

איריס גינזבורג: כי בסך הכל בסופו של דבר זה עניינו של המשרד, וגם החשבים.

איריס גינזבורג: זה בשלוש פונקציות- מנכ"לית, מנכ"ל כספים וחשב המשרד.

איריס גינזבורג: וברגע שיש כבר מחויבות זה ברור שבאה בקשה לנושא מסוים זה ברובד שמתחשבים בו.

איריס גינזבורג: על כך זה עובד ואני לא יודעת איך לתרגם את מה שנדיה אמרה, אבל יש בזה, את לא יודעת איך האופרציה צריכה לעבוד.

איריס גינזבורג: יש לוועדה מה לעשות בעניין.

איריס גינזבורג: היא יכולה ללחוץ גם במקומות שאין את הפיילוט וזה מאד יעבוד.

אתי לבני: אולי בכלל בכל משרדי הממשלה יהיה תקציב צבוע.

אתי לבני: כי לכל משרד יש נגיעה פה או שם בנושא נשים.

אתי לבני: ואז נוכל לפתור את הבעיה.

טליה לבני: אני חושבת שאחת המסקנות צריכה להיות שהניסוח של סעיפי התקציב צריך להמנע מהקשחה מיותרת.

טליה לבני: זאת אומרת, הדוגמה שאני רוצה לתת זה אותם 3 מיליון מסכנים בתמ"ת שהם נועדו רק לבניה ובמשך שנה שלמה ארגוני הנשים לא הצליחו להרחיב או לשנות מבניה לשיפוצים, עשינו חישוב את השיפוץ יכול לעלות 300,000$ 200,000$ שיפוץ באותם מבנים ישנים.

טליה לבני: ולא היה איש בעל סמכות שמסוגל היה לתת את הפרשנות ולנצל את הסכום הזה.

טליה לבני: כי אין בכלל מחלוקת 3 מיליון זה מגוחך לגבי הוצאות השיפוצים שבוצעו, ושלושה מיליון רק לבניה זה סכום אולי גדול אי אף אחד יצא לבנות מכספי הון חדש.

טליה לבני: כך שגם בניסוח צריכה להיות ראיה שכוונתה אכן לבצע מדיניות.

טליה לבני: לא מעניינים אותי עודפים, מעניין אותי ביצוע מדיניות ושהמדיניות תבוצע במהלך כל השנה ושהאנשים ידעו על המדיניות יוכלו לכלכל את צעדיהם, גם ציבור הצרכנים וגם הארגונים המקבילים, הדבר צריך סעיף תקציבי, שצריך להיות כשמו.

טליה לבני: הוא בעצם כלי לביצוע מדיניות, הוא לא כלי רק להוצאת כסף.

טליה לבני: והדבר הזה צריך להשמר.

עינת הורוביץ: אני מטעם פורום נשים לתקצוב הוגן, שזה פורום שקם בחודשים האחרונים,

עינת הורוביץ: מורכב ממספר ארגונים, הרעיון הוא לקדם את הנושא של תקצוב שוויוני לנשים.

עינת הורוביץ: ובאחד הרעיונות שאנחנו דיברנו עליהם, זה עדיין לא בגדר הצעה קונקרטית, שדווקא תהיה חובה על כל משרד ממשלתי לערוך, לא לעשות את התקציבים הצבועים לנשים, כי אז אולי יש נטיה להקטין אותם במהלך השנים, אלא שכל משרד ממשלתי יהיה חייב לפחות פעם בשנה לתת דו"ח איזה מהתקציבים שלו מקדמים נשים או הולכים לנושאי נשים, שכמובן שתקציב של קידום הכשרה במשרד התמ"ת, זה לאו דווקא הולך לנשים, אבל יש גם קורסים שהם בהכרח יעודיים לנשים, והשאלה איך זה מתחלק בסופו של דבר, גם התכנון לא רק הביצוע, מסתכלים על תקציב אפקטיבי, אני לא יודעת כשאני מסתכלת עליו בתחילת השנה ובעצם אני רואה שיש שם מספיק, אבל אם היה לי דו"ח שמרכז את כל הנתונים והייתי רואה כמה מהם מקדם נשים לעומת כל השאר, יכול להיות שהיתה לנו דרך לקדם את זה במהלך השנים, שהנתח יהיה יותר גדול.

עינת הורוביץ: זה אחד הדברים שחשבנו עליהם, יכול להיות שדבר כזה דורש חקיקה, יכול להיות שהרשות לקידום מעמד האישה צריכה לקחת את זה על עצמה, אני חושבת שטוב מאד שמשרד ראש הממשלה רוצה להיות מעורב ושהוא יהיה אחראי, שבסופו של דבר אם לא תהיה אחריות על כל משרד ממשלתי, הנתונים לא יעברו לדעתי.

אמל זיאדה: אני ממרכז מסאווה, ואנחנו עוסקים בעניין של ניתוח תקציבים שמועברים לאוכלוסייה הערבית במסגרת תכנית ייחודית שנקראת תכנית ה-4 מיליארד, כמה שזה ציני.

אמל זיאדה: בנושא של נשים, הסעיף העיקרי שמתייחס לנשים ערביות זה במסגרת סעיף של התמ"ת על תעסוקה, אבל זה גם סעיף שמדובר על הכשרה ותעסוקה ולא ידוע כמה מהתקציב, שזה 67 מיליון שקל לשנה - שזה אגב קרוב ל-5% מכלל התקציב שנוגע להעסקה בעבודה במשרד התמ"ת - התקציב הזה של 67 מיליון שקל מדובר שהוא מנוצל.

אמל זיאדה: אנחנו לא יכולים לדעת איך זה הופנה, למה זה הופנה, קשה לנו לעקוב ולבוא ולהגיד בסדר, היתה לנו תכנית והיא באמת השיגה את היעדים שלה.

אמל זיאדה: כי הרי המצב בשטח מדבר על קרוב ל-17% נשים ערביות שבכלל משתתפות בכח העבודה, שזה אחוז מאד נמוך.

אמל זיאדה: וכל העניין של העוני, בעיקר באוכלוסייה הערבית המקור העיקרי שלו זה תעסוקה נמוכה, והנשים הערביות בעצם מורידות את כל השעור הזה של האוכלוסייה הערבית שמשתתפת בכח העבודה.

אמל זיאדה: זה לגבי 4 השנים האחרונות, השאלה איך בשנה הבאה זה יבוא לידי ביטוי, לנו לא ידוע אם יהיה תקציב יחודי לנשים ערביות, ואני בהחלט סומכת להיות בקבוצה בעלת צרכים יחודיים ובעיות יחודיות כן לתמוך בתקופה לפחות שנגיע למצב אופטימי, כן לתמוך בתכניות יחודיות עבור הצרכים היחודיים האלה.

אמל זיאדה: אנחנו לא יודעים אם משרד התמ"ת באמת יכול לתת לנו מלוות על 4 השנים האחרונות ואם הוא יכול לתת לנו מה הוא צופה לעשות עם התוצאות האלה בשנים הבאות.

אמל זיאדה: זה לגבי הנושא של תעסוקה.

אמל זיאדה: אנחנו גם מזכירים שני תיקים נוספים של מעונות יום זה בעצם צורך מאד דחוף לנשים, הבעיה היא שאם הן גם רוצות ללכת לעבוד, שזה במקרה המצב האופטימלי החוק הזה לא מיושם באשכולות 3 ו-4, ששם בעיקר הישובים הערביים הם אלה שמשחקים תפקיד רציני שם, וכל מה שנוגע לבריאות מונעת, היה מוסכם במסגרת התכנית הזאת להעביר קרוב ל-10 מיליון שקלים לצורך טיפול מרפאות לאם ולילד, אנחנו מדברים על תמותת תינוקות של קרוב ל-9, כפול מהאוכלוסייה היהודית, לצערנו אני חייבת לעשות את ההשוואה, כדי להראות שבעצם צריך להעביר את הכספים לשם.

אמל זיאדה: היישום הוא מאד נמוך, אני מדברת על גליל, פחות מ-5% של הישום של התקציב הזה.

אמל זיאדה: זה גם לכשעצמו, אמנם הפוקוס אנחנו רוצים לשים אותו על סטטוס נשים, אבל אני רוצה להפנות גם לשני הסעיפים השניים.

אמל זיאדה: זה חשוב לנו לקבל את הדיווח מהתמ"ת.

אתי לבני: אפשר לבקש את זה.

ענת גור: אני מהרשות לשיקום האסיר, אבל אני רוצה להגיד שכאילו בניגוד לתקציבים אחרים כאן שהם יעודיים לנשים, התקציב שציינתם בדף הוא תקציב כולל של הרשות לשיקום האסיר, מתוך זה התקציב שמיועד לנשים אסירות הוא בעצם בבחינת איש הישר בעיניו יעשה.

ענת גור: זאת אומרת, כל מנכ"ל רשאי להקציב לנשים על פי ראות עיניו.

ענת גור: אמנם אוכלוסיית הנשים, זו אוכלוסייה מאד יחודית כי סך הכל 2% מאוכלוסיית האסירים בארץ זה נשים, 98% גברים, וזה נותן לכאורה לגיטימציה גם לשרות בתי הסוהר וגם לרשות לשיקום האסיר להפנות את מירב המשאבים שלהם לגברים, ולא לנשים.

ענת גור: אבל יחד עם זה אני רוצה להעיר שלמרות שמדובר בסך הכל ב-2% עד 3% מדובר באוכלוסייה של נשים מהמצוקות הקשות ביותר, שניתן להעלות על הדעת, בישראל, זה נשים שמגיל צעיר מאד מנוצלות על ידי החברה לגילוי עריות, לזנות מגילאים מאד מאד צעירים, ויש את הצורך להקדיש לנשים האלה משאבים, רובן, מעל 70% אמהות חד-הוריות, זאת אומרת הן גם יכולות, אבל הן לא נעזרות בשרותים הקיימים, כי הן נשים שנפלטות בכלל, לא צרכניות של שרותים.

ענת גור: הדיון פה מעלה שאלה, האם בתוך תקציב נוסף של רשות לשיקום האסיר, או של שרות בתי הסוהר כן חשוב להקציב מראש תקציב יחודי לנשים.

אתי לבני: איך מתחלק היום התקציב?

ענת גור: אני יודעת על עצמי שאני שנים נאבקת מאבק נואש כדי שיקצו בתוך הרשות שלי משאבים.

ענת גור: ושוב אני אומרת שיש מנכ"ל שיותר מתחשב, היום המנכ"ל מתגאה בזה, שמיליון וחצי מתוך 14 וחצי מיליון הוא מקציב לטיפול בנשים.

ענת גור: לכן מאד חשוב להקציב מראש את התקציבים האלה שלא כל אחד יוכל לבוא, כי זה מאבק נואש שנה אחרי שנה, בתוך התקציב של הרשות.

ענת גור: אני רוצה פה להשמיע קולן של נשים שלא נכללות בכלל בשום תקציב, שלא תראו שאלה נשים שעוסקות בזנות, במדינת ישראל, אני סיימתי עכשיו מחקר של שלוש שנים שנקרא חוויתן של נשים שעסקו בזנות רחוב בישראל, מדינת ישראל בניגוד לכל המדינות המערביות היום בעולם, אין לה שום תקציב שמיועד לשיקום נשים וילדות שעוסקות בזנות, ואני חושבת שמן הראוי כבר מזמן היה לשנות את המצב הזה ולהקציב לזה תקציב.

ענת גור: לא יתכן שנשים שהן מהמצוקות הקשות ביותר ומנוצלות בצורה כל כך קשה על ידי החברה, וחשוב לי להדגיש שבשעה זו מתקיימת הפגנה ליד בית המשפט בתל אביב בעקבות הפסיקה של השופטת דרורה פלפל שקבעה שיש להקצות שרותי ליווי, נערות ליווי לנכה שלא מסוגל לקיים יחסי מין, זה פשוט לא יעלה על הדעת פסיקה של שופטת מסוג זה במדינת ישראל, ואני חושבת שראוי להקציב לזה תקציב לשיקום, לא יתכן שנשים שנלכדות במעגל של זנות מגיל 10, מגיל 8, מגיל 12, מדינת ישראל לא תקצה אגורה אחת לשקם אותן.

טליה לבני: הפסיקה בטח לקחה בחשבון לצורך תביעת נזיקין, והכירה לו בסעיף ההוצאה.

קריאה: זה נכה 100%, וחייל.

קריאה: אדם שנפגע בתאונת דרכים, הוא קיבל פיצויים על זה, בין היתר אחד הסעיפים היה לממן לו שרותי ליווי כי הוא לא מסוגל לקיים יחסי מין.

טליה לבני: את יכולה לקרוא לזה טיפול רפואי, זה חלק - - -

אתי לבני: ענת, אני חושבת שמה שהעלאת כאן הנושא של התייחסות לשיקום של נערות , בהחלט נושא שראוי, ובהחלט אני אעלה אותו.

טליה לבני: אני חושבת שחלק מהתקציב זה עניין של גמילה מסמים.

חיותה שנבל: אני ממשרד הרווחה, מנהלת השרות לנערות וצעירות.

חיותה שנבל: היה כאן אמנם החשב, אחראי על התקציבים של המשרד, שדיבר על התקציבים.

חיותה שנבל: אבל הייתי רוצה ברמה העקרונית.

חיותה שנבל: כשמתייחסים כל הזמן לאור הנושא של נשים ונשים, אני הייתי מאד מודה לך אם היית משתמשת גם במונח נערות וצעירות.

חיותה שנבל: אם בכותרת הגדולה היית מדברת על נשים ונערות, מפני שכשמדברים על נשים כנשים, יש להן את הבעיות המוגדרויות שלהן, ואנחנו עוסקים בדבר, במשרד בטיפול, וזה מאד מסומן וזה מוגדר.

חיותה שנבל: אבל האוכלוסייה של הנערות של גילאי 12-13 עד ל-22 עד 25 - היום גם השרות עוסק באוכלוסייה זאת - ואני חושבת שזו גם אוכלוסייה שצריך כשמתייחסים בתקציבים.

חיותה שנבל: ואני חוזרת עוד הפעם, יש סעיף לתקציבים לנערות וצעירות, יש לשרות הזה, אבל במושגים שמתייחסים ומדברים ודנים, חשוב מאד להתייחס לזה.

חיותה שנבל: אני הייתי מבקשת, בפרט בוועדה כזאת.

אתי לבני: את אומרת שיש תקציבים מיוחדים?

חיותה שנבל: לשרות יש סעיפי תקציב מסומנים, בהחלט.

חיותה שנבל: אם הבעייתיות של זה, עם חוסר כח אדם, פה דיברו על משרדים לגבי היועצות למעמד האישה, אבל אני מדברת על עובדות סוציאליות שצריכות לעסוק בטיפול ישיר ב-260 לשכות בארץ, ויש היום בטיפול 17,000 נערות במצוקה ויש בקושי 150 תקנים צבועים מסומנים, לטיפול בנערות האלה.

חיותה שנבל: זאת סוגיה שהיא ברמה אחרת אבל היא ברמה של הטיפול הישיר והמניעה והשיקום והטיפול בנערות אלה לפני תגענה לשלבים הקשים יותר, ולצערנו גם בקרב הנערות האלה יש נערות בסיכון ובסכנה, במצבי התדרדרות מאד קשים, וכשענת ציינה על אוכלוסייה שעוסקת בזנות גם בנערות האלה, למרות שזה לא מצוין שזה לא מוגדר עדיין כך, אבל יש נערות שעוסקות בזה.

חיותה שנבל: חשוב היה לי כאן להדגיש את זה, דבר נוסף לאור כל מה שכאן דובר.

אתי לבני: חלק מהישיבה הזאת היה גם לברור הנושאים, קצת ללמוד את הנושא.

אתי לבני: יש כמה דברים שהם אופרטיביים, ונדמה לי שהכי אופרטיביים זה את, שאת מקבלת את האינפורמציה, אבל חובת הדיווח, העבודה עם משרד ראש הממשלה, בעיקר הדיווח, נדמה לי שכמה וכמה דברים מהסוג הזה אנחנו כן יכולים לעשות ולשנות ולטפל, אני חושבת שהנושאים האלה מאד חשובים וארגוני הנשים שפועלות בשטח אין סיבה שאנחנו נעורר את הנושאים האלה.

אתי לבני: תעוררו אתם ותביאו אלינו ואנחנו יש לנו את הנגישות היותר טובה או את יכולת הפיקוח כדי לעזור לכן לעשות את הדברים האלה, זה לא יכול להיות שאתם לא תזינו אותנו.

טליה לבני: אין לנו בשום מקרה תמונה על ניצול סעיף תקציבי של משרד התמ"ת בנושא חד-הוריות.

טליה לבני: איך יכולנו לתת אינפורמציה.

טליה לבני: אלא אם כן נקבל אותם ממשרד האוצר.

אתי לבני: אתם יכולים לפנות אלינו כדי לקבל את הנתונים.

אתי לבני: כאשר יש לכם למשל בעיה של מעונות יום עם 3 מיליון שקל שהם תקועים לבניה ולא לשיפוץ, תפנו, נעשה דיון על זה, נראה מה אפשר.

אתי לבני: אני מאד מודה לכם ולהתראות.