הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 106, 2004-06-20 10:00

גילה גמליאל: אני רוצה לפתוח את ישיבת הסיור בטכניון.

גילה גמליאל: הרעיון המקורי היה להגיע למכללת הגליל המערבי בגלל המצוקות שאנחנו שומעים עליהן על מצב הכלכלי בטכניון גם כהזדהות למוסד וגם כדי לראות איפה אנחנו יכולים לסייע בראש ובראשונה לגבי מה שקשור לנשים.

גילה גמליאל: יש כאן גם נציגות מהתמ"ת שאולי תוכל לסייע בפתיחת קורסים נוספים.

גילה גמליאל: נעביר אליכם את הבמה כדי שתתארו לנו את המצב.

עסאם מח'ול: אותי מעניין הנושא גם מהצד של מעמד האישה וגם מהצד של חיפה.

שמעון דוד: אני מתנצל בשם מנהל מה"ט על שלא יכול היה להיות היום אתנו.

שמעון דוד: אני אעשה סקירה קצרה בשביל כל האנשים שלא מכירים כל-כך את מה"ט.

שמעון דוד: מה"ט הוא המכון המרכזי להכשרה טכנולוגית, הוא חלק מהאגף לפיתוח כוח-אדם בתוך התמ"ת, ואנחנו מפקחים על המכללות להנדסאים במדינת ישראל.

שמעון דוד: יש לנו קרוב ל- 30,000 סטודנטים שלומדים במערכת הזאת, והיא פרוסה בכל רחבי הארץ.

שמעון דוד: רוב הסטודנטים שלנו מתוקצבים, ישנם כאלה שלומדים במסלול טכנאים שאינו מתוקצב, אבל הנתונים בתשס"ב ובתשס"ג די דומים.

שמעון דוד: רוב הסטודנטים לומדים במסלול דו-שנתי של שנתיים במסלול הנדסאים.

גילה גמליאל: אני מבקשת שתתמקד לגבי הטכניון כי אנחנו נהיה בגליל המערבי, ושם יהיה לנו פירוט גדול יותר.

שמעון דוד: --- בשנה ג' יש לא מעט מקרים שבהם אנשים משלבים עבודה עם לימודים, ולכן רואים גידול בפריסת הלימודים ל- 3 שנים, ולכן יש עלייה מסוימת בשנה ג'.

שמעון דוד: המגמות המובילות במערכת הטכנולוגית: תעשייה וניהול, תוכנה, אלקטרוניקה ומכונות.

שמעון דוד: יש ירידה רצינית בתחום התוכנה בשנים האחרונות אף על-פי שאנחנו עדים למגמה של התאוששות לאחרונה.

שמעון דוד: בסך-הכול 75% מכלל הסטודנטים נמצאים במגמות האלה.

שמעון דוד: במגמות הבינוניות לומדים עוד כ- 20% מהתלמידים, ובמגמות הקטנות נמצאים רק כ- 5% מכלל הסטודנטים.

שמעון דוד: כפי שאתם רואים יש הרבה מגמות ואפשרויות בתחום הטכנולוגיה.

שמעון דוד: כלומר, זה לא רק מכונות ואלקטרוניקה, אלא פריסה רצינית.

שמעון דוד: מסלול הטכנאים הוא מסלול קצר יותר וקטן יותר במה"ט.

שמעון דוד: מבחינת הלאום המצב דומה לחלוקה באוכלוסייה הכללית.

שמעון דוד: כ- 16%-18% הם בני מיעוטים שלומדים במכללות וזה די דומה למצב באוכלוסייה, מה שלא קיים בהשכלה הגבוהה.

עסאם מח'ול: זו פריסה ארצית?

שמעון דוד: כן.

שמעון דוד: גם בגליל המערבי לומדים לא מעט בני מיעוטים.

שמעון דוד: מבחינת הגיל, כ- 55% הם מייד אחרי הצבא או עד גיל 25.

שמעון דוד: עד גיל 30 85% מהסטודנטים לומדים בהנדסאים.

שמעון דוד: המצב שונה לגבי טכנאים כי אלה אנשים שנמצאים כבר במערכת ועובדים ומשלבים את העבודה עם הלימודים.

שמעון דוד: המכללות נמצאות כמעט בכל מקום בארץ, וזה חשוב דווקא לבני המיעוטים מבחינת הנגישות להשכלה.

שמעון דוד: אתם יכולים לראות שיש כאן רשימה ארוכה מאוד של מכללות, ופה הזכרתי רק חלק; יש עוד 20-30 מכללות קטנות יותר שפותרות את בעיית הנגישות להשכלה.

שמעון דוד: יש פה רשימה ארוכה של מכללות חשובות שנמצאות בתוך קמפוסים אקדמיים.

שמעון דוד: כלומר, המערכת של בית-הספר להנדסאים נמצאת כאשר בחצר יש אקדמיה.

שמעון דוד: אנחנו שואפים שהמערכת שלנו תהפוך בזמן הקרוב למערכת אקדמית כי אחרת יש דלת מסתובבת, שאנשים רבים לומדים מדעי הרוח והחברה ושואלים מה עושים עם זה אחרי שקיבלו את התואר.

שמעון דוד: אז הם באים אלינו לעשות את ההסבה.

שמעון דוד: זה עולה המון כסף למדינה.

שמעון דוד: הפיכת המערכת לאקדמית אמורה לפתור את הבעיה גם מבחינת סטטוס.

גילה גמליאל: יש כאן מסלול ישיר מהנדסאים למהנדסים?

שמעון דוד: יש כל מיני פתרונות, אבל אין מסלול ישיר, זה כאוב מאוד.

שמעון דוד: אם הנושא הזה לא ייפתר המשק מפסיד אוכלוסיות טובות מאוד.

שמעון דוד: בארץ אין מסלול כזה, בחו"ל יש.

חנה ויניק: אם מדובר במכללת אורט בראודה, יש שם סטודנטים שמסיימים גם בתואר---

שמעון דוד: באורט בראודה יש מסלול הנדסה של 4 שנים.

שמעון דוד: אני לא מדבר על להיות מהנדס, אלא הנדסאי אקדמאי כמו שיש מורה אקדמאי, אחות אקדמאית.

חנה ויניק: תודה.

חנה ויניק: ענית לי.

שמעון דוד: שיעור הנשים במערכת מה"ט הוא 31%.

שמעון דוד: בשנים האחרונות הצלחנו להביא נשים לכיוונים ולמגמות שכמעט לא היו בהם נשים: מכונות, אלקטרוניקה, חשמל.

שמעון דוד: יש בהחלט מגמה של עלייה בעניין.

עסאם מח'ול: לא היו מחוסר עניין?

שמעון דוד: מבחינת תפיסת עולם וסטריאוטיפים.

שמעון דוד: נשים ואלקטרוניקה לא הולכים יחד, ומסתבר שזה כן, ואפילו הולך טוב.

שמעון דוד: בתעשייה וניהול יש דווקא יותר גברים, אבל כאן זה במספרים מוחלטים.

שמעון דוד: אם לא נתייחס למספרים מוחלטים, אלא לאחוזים נראה שבמגמות האלה, תעשייה וניהול ותוכנה יש באופן יחסי יותר נשים מגברים, אבל באלקטרוניקה לא.

שמעון דוד: במגמות הבינוניות, רואים שבהנדסת מכונות יש אחוז אחד נשים; באדריכלות רואים שיש 14% נשים.

שמעון דוד: במגמות הקטנות אין כמעט נשים.

שמעון דוד: אחד הפרויקטים החשובים שעשינו כדי לשנות את המצב ולאפשר פריצת דרך הוא להכשיר בנות במגמות חשמל, מכונות ואלקטרוניקה.

שמעון דוד: זו השנה הרביעית שאנחנו עושים פרויקט בשיתוף עם הצבא שנקרא "פרויקט רקיע".

שמעון דוד: הפרויקט הזה מאפשר לבנות לדחות את השירות הצבאי, ללמוד לימודים אינטנסיביים בלי שום ויתורים.

שמעון דוד: הן לומדות הכול בשנה וחצי בלימודים מאוד קשים ואינטנסיביים.

שמעון דוד: אלה בנות שמגיעות מרקע עיוני, ויש הצלחה מדהימה של הפרויקט הזה.

שמעון דוד: שני מחזורים התגייסו כבר והמחזור השלישי לומד כרגע ומתחיל את הסמסטר השלישי, ואנחנו נערכים כרגע לפתיחת המחזור הרביעי.

שמעון דוד: המחזור הראשון התחיל עם 120, 80 סיימו בהצלחה; המחזור השני התחיל עם 150, 113 סיימו בהצלחה.

שמעון דוד: 5 בנות קיבלו המשך דחיית שירות והן יגיעו מאוחר יותר לצבא כמהנדסות.

שמעון דוד: ביקשתי מהמכללות תוצאות של בנות שהישגיהן הלימודיים גבוהים מ- 90.

שמעון דוד: מתוך 113 בנות קיבלתי למעלה מ- 30 בנות שממוצע הציונים שלהן בבחינות הפנימיות והחיצוניות היה גבוה מ- 90.

שמעון דוד: במילים אחרות, כאשר בנות לומדות טכנולוגיה הן לא רק מצליחות כמו הבנים, אלא אפילו יותר מהם.

גילה גמליאל: כמו בכל תחום.

שמעון דוד: בפרויקט הזה שותפים בצבא חיל האוויר, חיל הקשר וחיל חימוש.

שמעון דוד: כל המקצועות במגמת מכונות למשל, חוץ מאנגלית ומתמטיקה, הם מקצועות שהבנות מעולם לא למדו, אבל כשהן לומדות הן גם מצליחות בצורה יוצאת מן הכלל.

שמעון דוד: הבנות שלומדות מגיעות ממקומות מאוד רחוקים.

שמעון דוד: חלקן שוכרות דירה כי המוטיבציה להצליח בפרויקט צריכה להיות מאוד גדולה, ולרובן יש.

שמעון דוד: במחזור השני עשינו דבר נוסף.

שמעון דוד: מצאנו תקציב לשדרג את הבנות שלא הייתה להן בגרות של 5 יחידות במתמטיקה מבגרויות של 3 או 4 יחידות.

שמעון דוד: במחזור השלישי לא היה לנו תקציב, לצערנו, וזה לא קיים יותר.

שמעון דוד: פרויקט חד-הוריות אמנם לא קיים פה במכללה---

גילה גמליאל: למה זה לא קיים פה?

שמעון דוד: גם-כן מסיבות תקציביות.

שמעון דוד: פרויקט כזה עולה כחצי מיליון שקל לכיתה, ויש לנו כרגע תקציב ל- 4 מכללות.

עסאם מח'ול: איפה הוא קיים?

שמעון דוד: במכללת ספיר בשדרות, במכללת הצפון בעפולה, במכללת נצרת עלית ובמכללת אריאל.

שמעון דוד: אנחנו בהחלט רוצים להרחיב אותו.

שפרלינג: יש לנו כאן קורס להסבת אקדמאים של המרכז להסבת אקדמאים של האגף הבכיר להכשרות פיתוח כוח אדם.

שפרלינג: יש שם קורס לניהול קשרי לקוחות.

שפרלינג: בקורס הזה לומדות במקרה 4 נשים חד-הוריות.

שפרלינג: הן מופנות על-ידי שירות התעסוקה לאקדמאים.

שמעון דוד: הנשים שלומדות כאן הן נשים מבוגרות.

שמעון דוד: הגיל החציון הוא 34, והגיל השכיח הוא 40.

שמעון דוד: כלומר, הנשים האלה עלולות להיות לנטל על המשק אם לא נקיים את פרויקט החד-הוריות.

שמעון דוד: בפרויקט הזה יש גם, דרך אגב, גם בנות מיעוטים בעפולה ובשדרות; היינו רוצים שיהיו יותר, אבל זה קיים.

שמעון דוד: הרבה מהלומדות הן עולות חדשות, אבל יש גם ותיקות.

שמעון דוד: לחלק גדול יש השכלה פורמלית, אבל אין להן מקצוע שהמשק צריך, והפעילות של החד-הוריות עשוי לסייע.

שמעון דוד: התחלנו בתעשייה וניהול, ואני מקווה שבקרוב נתחיל גם במגמות אחרות כמו מכונות וחשמל.

שמעון דוד: מבחינת המצב המשפחתי, רובן גרושות, אבל יש גם אלמנות ורווקות.

שמעון דוד: לרובן יש ילד אחד, אבל יש מישהי שיש לה 6 ילדים.

שמעון דוד: יש הצלחה מאוד גדולה של נשים מהמגזר החרדי שלומדות במסלולים הטכנולוגיים.

שמעון דוד: זה מאוד משמעותי במגזר החרדי כי הנשים שם הן המפרנסות העיקריות, וזה מאפשר לגברים להמשיך ללמוד.

שמעון דוד: היום כבר מדברים גם על מספר הולך וגדל של גברים שלומדים במסלול.

שמעון דוד: היום זה פחות או יותר 50% גברים-50% נשים בכיתות נפרדות ובשעות נפרדות.

שמעון דוד: המגמות הגדולות במגזר החרדי הן תוכנה, אדריכלות, אלקטרוניקה.

שמעון דוד: בדקנו האם יש הבדלים בבחירת מגמות הלימוד בין נשים יהודיות לבין בנות מיעוטים.

שמעון דוד: בתוכנה כמעט אין הבדל – 39% לעומת 38%; בתעשייה וניהול יש הבדל משום שיש משמעות לשפה בתחום הזה, ופחות שליטה בעברית מקשה על בנות מיעוטים להשתלב במגמה כזו; באדריכלות יש דווקא יותר בנות מיעוטים מאשר יהודיות; גם באלקטרוניקה אין הבדל גדול; בבנייה ובכימיה יש הבדל גדול, יש שיעור גדול יותר של בנות מיעוטים מאשר יהודיות.

גילה גמליאל: יש במגזר יותר תעסוקה בתחום הזה?

שמעון דוד: כן.

עסאם מח'ול: כימיה הוא מקצוע להוראה.

עסאם מח'ול: אני רק רוצה להבין איך אתם מסיקים שבתעשייה וניהול יש עניין של שפה?

שמעון דוד: אנחנו רואים את זה גם אצל עולים חדשים.

שמעון דוד: במקצועות שצריך בהם שליטה בעברית בבחינות פחות עולים חדשים ופחות בני מיעוטים בחרו את המגמה הזאת, לפחות עד תשס"ד.

עסאם מח'ול: יותר קל לדעתי לחשוב שהן לא חושבות שיש סיכוי להשתלב בעבודה.

גילה גמליאל: גם לי זה נשמע יותר הגיוני.

גילה גמליאל: איך הפרויקט הזה ישים בטכניון?

שמעון דוד: נבקר בכיתות עצמן ונפגוש את הבנות.

שפרלינג: אני אדבר יותר על דברים ששייכים לבית-הספר.

שפרלינג: עוד מעט נכניס לכאן מספר עולות חדשות ומספר סטודנטיות ערביות, דרוזית אחת, סטודנטית אחת שהיא חיילת היום ובוגרת "רקיע".

שפרלינג: לאחר מכן נסייר סיור קצר בבית-הספר, לא נלך להרבה מעבדות, אלא נתרכז בממד האנושי; נראה שתי כיתות של "רקיע"; נראה גם כיתה של הסבת אקדמאים.

שפרלינג: בית-הספר שלנו מקפיד מאוד על נושא של נשים.

שפרלינג: מינינו את מרים קלטר, רכזת העברית ועוזרת ההוראה, לממונה על מניעת הטרדות מיניות.

גילה גמליאל: החוק שלי נכנס לתוקף גם בנושא של יחסי המרות עם המרצים הישירים שמלמדים סטודנטיות.

שפרלינג: לשמחתי, לא היה כאן דבר מהסוג הזה.

שפרלינג: לא היו הרבה מקרים של הטרדות מיניות.

שפרלינג: היה מקרה של הטרדה מינית בין סטודנט לסטודנטית שטיפלנו בו ביד חזקה, וגם עובדת ניקיון שהוטרדה כאן על-ידי אדם מאוד ותיק ומאוד חזק.

שפרלינג: הוא פוטר תוך ימים מספר.

גילה גמליאל: היו מקרים מעולם גם באוניברסיטת בן-גוריון, אבל זה היה לפני חוק ההטרדה המינית.

גילה גמליאל: שם תירצו שהמרצה נמצא בדיוק בהליכי גירושים מאשתו, וציפו להבנה מהסטודנטיות המוטרדות.

שפרלינג: המקרה שאני סיפרתי עליו היה מקרה ברור מאוד וקשה מאוד.

שפרלינג: אגב, היועצת המשפטית היא רחל בן-ארי, יושבת-ראש לשכת עורכי הדין בחיפה.

שפרלינג: היא הולכת בראש העניין של מעמד האישה.

שפרלינג: היא לא נתנה הרבה ברירות בעניין הזה, והוא מייד פוטר.

שפרלינג: גם ההסתדרות שיתפה פעולה, לא הייתה לה אף מילה נגד זה.

שפרלינג: בית-הספר שלנו הוא עמותה שהוקמה בשנות ה- 70, אבל בית-הספר עצמו הוקם בידי הנשיא הראשון של הטכניון, רא"ל יעקב דורי, ושר העבודה והרווחה בזמנו.

שפרלינג: ברבות הימים הוא הפך לעמותה.

שפרלינג: העמותה מנוהלת בידי הטכניון מצד אחד, ומצד שני באופן לא פעיל בידי משרד העבודה – היום משרד התמ"ת שהיום נמנע ממעורבות בעמותות מסיבות משפטיות.

שפרלינג: הצוות שלנו מנהל את בית-הספר, ויש ועד מנהל ואספה כללית שמתכנסים פעם בשנה ופעם בחודשיים בהתאמה, ומקדמים את ענייני המוסד הזה.

שפרלינג: בוועד המנהל יושבים גם נציגי ציבור, המשנה לנשיא הטכניון למנהל ופיננסים.

שפרלינג: מלבד בישיבות הפורמליות האלה הטכניון לא מעורב בתקציב.

שפרלינג: כל מה שקיים כאן הוא רק מתקצוב של מדינת ישראל ומשכר הלימוד של התלמידים.

שפרלינג: אנחנו במצב טוב מבחינה כלכלית הודות לניהול היעיל של המוסד.

שפרלינג: הצוות ברובו הוא צוות זמני, לא כמו הפרופסורים בטכניון ובאוניברסיטאות שמנווטים את התכניות לפי מה שהם מסוגלים ללמד, אלא אנחנו בוחרים את האנשים לפי התוכנית ולפי צורכי המשק.

גילה גמליאל: כולם מרצים מבחוץ?

שפרלינג: כן.

שפרלינג: יש גם כמה מורים קבועים, אבל רוב הצוות הוא קל ונייד, אפשר לנייד אותו בהתאם לאינטרסים, וזה מה שגורם לכך שאנחנו מצליחים לסיים שנים שלמות בעודף תקציב.

גילה גמליאל: אנחנו לא רגילים לשמוע דברים כאלה.

גילה גמליאל: גם מי שיש לו, בוכה שאין לו.

שפרלינג: הזלתי דמעות כששמעתי באיזה מצב קשה נמצא הטכניון, הנה הוא הולך להיסגר; הוא לא ייסגר, הוא בונה ויש לו המון תקציבים.

שפרלינג: יש בסעיפים מסוימים חסרים וגירעונות, אבל זה לא אומר שהמצב עד כדי כך גרוע.

שפרלינג: הלוואי אנחנו היינו במצב הזה.

עסאם מח'ול: אתם שייכים למועצה להשכלה גבוהה?

שפרלינג: לא.

גילה גמליאל: לא, כי התארים הם של הנדסאים.

גילה גמליאל: יש מועצה מיוחדת להנדסאים.

גילה גמליאל: אבל למה לא משלבים זרועות?

גילה גמליאל: המל"ג מונע מכם?

שפרלינג: לא משלבים זרועות כי אלה שני גופים נפרדים לחלוטין.

גילה גמליאל: אבל ברור שמי שמסיים עם תואר הנדסאי יכול לסיים עם תואר אקדמי.

שפרלינג: זו האידיאולוגיה של המוסדות להשכלה גבוהה.

גילה גמליאל: הבעיה היא שלעיתים הנדסאים מגיעים ללא תעודת בגרות.

שפרלינג: זו לא הסיבה.

שפרלינג: רוב ההנדסאים עם בגרות.

גילה גמליאל: אפשר להקנות את תעודת ההנדסאים כתעודת הבגרות.

קריאה: נכון.

קריאה: יותר מזה, כל מי שיש לו תעודת בגרות יוכל ללמוד להנדסאי-אקדמאי, אין לנו בעיה עם זה.

שפרלינג: בבית-הספר לומדים כ- 1200 תלמידים, הוא נחשב לאחת המכללות הגדולות.

שפרלינג: מבחינת איכות, בין המכללות הגדולות במה"ט אנחנו במקום הראשון, לפי דוח רשמי של מה"ט מ- 2004.

שפרלינג: ידועים כבית-ספר איכותי.

שפרלינג: יש לנו כ- 25,000 בוגרים בארץ.

שפרלינג: אנחנו עוסקים במגמות: בניין, אדריכלות, אלקטרוניקה, מחשבים, חשמל, מכונות, קירור ומיזוג אוויר, תעשייה וניהול, תקשורת אינטראקטיבית – אינטרנט ומולטימדיה.

שפרלינג: הייתה לנו פעם הנדסה כימית, והיום אין בגלל ביקוש נמוך.

שפרלינג: היה לנו סמינר למורים שנסגר ביוזמת משרד החינוך כי הם חושבים שמורים בתיכון לא יכולים להיות הנדסאים, אלא רק אקדמאים, וזו פגיעה נוספת בהנדסאים.

שפרלינג: היום אנחנו לא יכולים לפתוח את הסמינר למורים שנתן להנדסאים אופציה ללמוד למשל הנדסאות כימיה, ולהיות אחר-כך מורה בתיכון.

גילה גמליאל: מה ההיגיון?

קריאה: דוח דברת אומר שצריך לבטל אפילו את ה- B.ED.

גילה גמליאל: B.ED אני יכולה להבין, אבל הנדסאי זה משהו שונה.

חנה ויניק: מערכת החינוך עברה בשנים האחרונות לאקדמיזציה בכלל, כך נולד ה- B.ED.

חנה ויניק: במקרה בתי הספר להנדסאים לא באו עם תואר אקדמי.

חנה ויניק: מי שעובד היום במערכת, והוא חסר תואר אקדמי לא יכול להתקדם ולהיות מדריך או משהו אחר כי כל המערכת עברה לדרישת מינימום של אקדמיזציה.

שפרלינג: הנדסאים עשו עבודה מצוינת במגמות הטכנולוגיות.

שפרלינג: במקום שמהנדסי אלקטרוניקה לא היו מוכנים ללמד, לרבות ביישובי פיתוח ובמקומות קצת יותר נידחים, הגיעו הנדסאים ועשו את העבודה בריכוז מגמות ובהוראה ועשו עבודה יוצאת מן הכלל.

שפרלינג: כיום משרד החינוך גם קצת נטש את הדרך הטכנולוגית הקלסית ועבר לדרך אחרת שתומכת במקצועות מדעיים, ובהיבט הזה קבע שחייבים להיות בעלי תואר אקדמי כדי להכשיר תלמידים, למשל בסדנת מכניקה.

קריאה: כי אין היום סדנאות מכניקה כי כל החינוך הטכנולוגי רוצה להתקדם ולעלות ברמה.

גילה גמליאל: אז למה מונעים את האופציה לתארים ראשונים להנדסאים?

חנה ויניק: להפך, המשרד מעודד מעבר מרמה של הנדסאים לרמה של תואר ראשון.

גילה גמליאל: אבל איך הם יעשו את זה?

חנה ויניק: יש היום הרבה תוכניות.

שפרלינג: לאוניברסיטה יש אידיאולוגיה.

שפרלינג: יש פירמידה לכל נושא שלומדים.

שפרלינג: הדרך של הטכניון, למשל, היא שבשנה הראשונה לומדים מתמטיקה ופיסיקה בהרחבה; בשנה השנייה מוסיפים קצת טכנולוגיה בסיסית.

שפרלינג: בשנים האחרונות לומדים מקצועות של התמחות ואומרים שאת רוב הפרקטיקה המהנדס יעשה בשטח.

שפרלינג: יש להם הצלחה גדולה מאוד כי יש מהנדסים שעוסקים אחר-כך במחקר ובפיתוח ומגיעים לרמות הכי גבוהות.

שפרלינג: הם גם עוסקים בחומר האנושי הכי טוב, המוכשרים ביותר.

שפרלינג: התפיסה שלנו היא אחרת.

שפרלינג: אנחנו חושבים שכדי לעסוק בהנדסה צריכים לעסוק בזה כבר בשנה הראשונה.

שפרלינג: אנחנו מאמינים שחינוך טכנולוגי זה חינוך, צריך להתחיל אותו מלכתחילה.

שפרלינג: מייד ביום הראשון התלמיד נכנס למעבדות ומפעיל גם קצת את הידיים ואת המחשבים; אנחנו מאמינים שצריכים להתעסק הרבה עם ציוד, עם פרויקטים ולהיות בקשר עם תעשייה, ולא להיות רק במגדל שן אוניברסיטאי.

שפרלינג: הנדסאי שבא ללמוד בטכניון יודע את כל ההתמחויות ומה שחסר לו זה מתמטיקה ופיסיקה, ולכן רוצים שיתחיל מהתחלה.

שפרלינג: הם נותנים לו סל של זיכויים – 30 נקודות מתוך 160 נקודות – והוא צריך ללמוד 4 שנים.

שפרלינג: כדי לשנות את זה יזמו מכללות B-Tech, למשל בבראודה ובכרמיאל, בתל-אביב ובבאר-שבע.

שפרלינג: המל"ג קבעו שמכללה להנדסאים שמקימה מסלול B-Tech חייבת להקים עמותה נוספת שתעסוק בכך; חייבת להיות הפרדה מוחלטת, מי שעוסק בהנדסאים הוא "טמא", לא יכול לעסוק גם בהשכלה גבוהה.

שפרלינג: יש כאן ממש טומאה.

שפרלינג: המכללות האלה קמו, והכוונה הייתה שילמדו שנתיים הנדסאים, יעשו השלמה של עוד 3 חודשים, ואחרי זה ילמדו עוד שנתיים ויגיעו לתואר מהנדס.

שפרלינג: בחו"ל בוגרים שלנו עושים את זה בשנה וחצי באנגליה ובגרמניה.

שפרלינג: אחר-כך הייתה מודולת השלמה של חצי שנה ועוד שנתיים, ואחר-כך שנה ועוד שנתיים; היום בכלל לא מקבלים את ההנדסאים, הם גוף נפרדים.

שפרלינג: הגולם קם על יוצרו ולא מקבלים את ההנדסאים ללימודים.

שפרלינג: אם כן הוא צריך להתקבל כסטודנט רגיל וללמוד 4 שנים ואז רק אם יש לו בגרות ותנאי קבלה הוא יכול לעבור.

שפרלינג: דיברתי עם מכללת עמק הירדן ומל"ג אישרו שם בית-ספר להנדסה.

שפרלינג: הם ביקשו ממני לשלוח בוגרים טובים שילמדו הנדסאי אלקטרוניקה אצלו.

שפרלינג: שאלתי אותו איזה זיכויים הם יקבלו, והוא אמר שהם לא יקבלו שום דבר חוץ מסל של 30 נקודות כמו שהטכניון נותן.

שפרלינג: אז אמרתי לו מה הואילו חכמים בחכמתם?

שפרלינג: מה יצא מכל הסיפור הזה?

גילה גמליאל: המסר צריך לעבור.

שפרלינג: צריך לכבד את הידע המעשי שלו.

רונית אשכנזי: אתה בעצמך אומר שזו קונספציה אחרת, ואני מאוד מכבדת את הקונספציה הזאת, אבל אלה שתי גישות שונות: יש גישה שהיא אקדמית תיאורטית כמעט שלומדים הרבה את הרקע, והכיוון הוא מחקר, ויש גישה אחרת שהכיוון הוא עבודה בתעשייה בשטח, וסגנון הלמידה הוא אחר.

גילה גמליאל: עם כל הכבוד לאנשים מצוינים במחקר הם לאו דווקא מצוינים בהוראת החומר כראוי.

רונית אשכנזי: אין בעיה, אבל אלה שני מסלולים נפרדים.

גילה גמליאל: אבל המסלול השני הוא לאו דווקא חיובי.

רונית אשכנזי: זה לא שיפוט של טוב ורע, זו קונספציה אחרת איך להסתכל על הטכנולוגיה.

גילה גמליאל: שטוענת טענה ברורה שרק גישה אחת מקובלת מבחינת הלימודים.

רונית אשכנזי: לא.

רונית אשכנזי: בבית-ספר מקנים היום תשתיות.

רונית אשכנזי: אם בעבר החינוך הטכנולוגי היה חינוך מקצועי ומעשי, היום יש לחץ חברתי ושל מדינת ישראל שיגמרו את בית-הספר התיכון עם תשתית מאוד רחבה, עם יסודות מאוד רחבים ואת ההכשרה המקצועית יקבלו במפעל.

רונית אשכנזי: אם אדם צריך להיות מורה שצריך לתת תשתית במתמטיקה ובפיסיקה ובמקצועות כלליים כמו מדעי הטכנולוגיה, בעקרונות ולא בעבודה המעשית, הוא לא יכול להגיע מהתחום המעשי.

שפרלינג: זה לא המצב בגרמניה, למשל.

רונית אשכנזי: המחסום הכללי הוא מחסום האקדמיזציה שדרש המשרד על כל תחומי הדעת.

רונית אשכנזי: אדם לא יכול לקבל רשיון הוראה במערכת החינוך אם אין לו תואר אקדמי.

גילה גמליאל: לכן צריך למצוא מסלול להנדסאים כדי שיוכלו לסיים תואר ראשון, לאו דווקא להגיע למהנדסים, אבל כן לשדרוג של תארים ראשונים.

עסאם מח'ול: השאלה היא למה בית-הספר להנדסאים צריך להיות בעל יָמרה לייצר מורים, זה לא הייעוד.

גילה גמליאל: הם לא יכולים להתקדם היום.

גילה גמליאל: הנדסאי לא יכול לשדרג את עצמו בשום מקום.

עסאם מח'ול: הוויכוח הזה מתאים לשנות ה- 70, 80 בכל העולם, איך לתת מענה להתפתחות הטכנולוגית-המדעית, ומשטרים שלמים קרסו משום שלא יכלו לעקוב אחריה.

עסאם מח'ול: יש שאלה של תפיסה בסיסית פילוסופית של האקדמיה ושל בתי-הספר להנדסאים.

עסאם מח'ול: או שצריך לשנות את התפיסה הבסיסית ובית-הספר לא ייצר ישירות אנשים שקל לקלוט אותם במפעלים וירצה להיות יותר אקדמי, או שמפתחים את זה.

עסאם מח'ול: הבעיה היא איך מפתחים את הכוחות שיוצאים מבית-הספר להנדסאים, איך המשק יוכל לקלוט את מה שמייצרים כאן, לא להפך.

עסאם מח'ול: אנחנו חוטאים למטרה כשאנחנו מתווכחים אם ההנדסאים יהיו מורים או לא.

גילה גמליאל: זו לא השאלה.

גילה גמליאל: השאלה היא מדוע לא ימצאו מסלול הכשרה לתואר ראשון לבוגרי ההנדסאים.

גילה גמליאל: לא יכול להיות שבוגר הנדסאים יצטרך ללמוד 3 שנים לתואר, לא מתקבל על הדעת.

גילה גמליאל: אני בעד שלמורים יהיה רף מינימלי מבחינת האקדמיה, זה טריוויאלי.

גילה גמליאל: הוויכוח הוא איך לא למנוע מהנדסאים להשתלב במסלול האקדמיה כדי שיוכלו להתפתח גם מבחינת הידע המעשי שהם רוכשים.

גילה גמליאל: על זה עדיין לא נתנו את הדעת, ואם אתם שואלים אותי אלה משחקי יוקרה בין כל הנהלות האוניברסיטה השונות עם כוחם במועצה להשכלה גבוהה.

גילה גמליאל: לכן שרת החינוך – כיושבת ראש המל"ג – צריכה לקחת את זה כאתגר ויוזמה ולנסות להוביל את הקו, כי יש אלפי סטודנטים שהפוטנציאל שלהם אולי לא ממש ממומש במשק.

גילה גמליאל: זו הבעיה, ולכן צריך לתת להם את ההזדמנות הזו.

קריאה: רק כדי לחזק את דברייך, זה עניין של סטטוס.

קריאה: כשבאים חבר'ה טובים ורוצים ללמוד במגמות יוקרתיות, אבל הם שומעים שהם לא יהיו אקדמאים הם מוותרים מראש על המסלול, כי זה לא נשמע טוב.

קריאה: אף על פי שכאשר הוא יסיים את המסלול הזה הוא ירוויח הרבה יותר מבוגר תואר ראשון במדעי הרוח והחברה.

גילה גמליאל: רק אם הוא ימצא עבודה בתחום הספציפי שהוא למד.

גילה גמליאל: הסיכוי שלו מאוד ממוקד, הוא יצטרך להתמקד במקצוע הספציפי שהוא למד.

גילה גמליאל: כאן בצפון על כל תפקיד רצים עשרות, אז מה עושה אותו אחד שמסיים את הלימודים שלו?

שפרלינג: יש עניין של סטטוס בקבלה.

שפרלינג: אם סטודנט טוב היה יודע שהוא יכול לגמור ולהמשיך היו מקבלים סטודנטים טובים כבר בהתחלה כדי שיהיה להם אופק השכלתי.

שפרלינג: זה מה שאנחנו רוצים, והאגואיזם מתבטא בכך שאנחנו רוצים תלמידים טובים יותר בכניסה, ולאו דווקא אקדמאים.

גילה גמליאל: ---

שפרלינג: לרוב ההנדסאים יש בגרות.

גילה גמליאל: גם אם יש בגרות, מתייחסים לתעודה הזאת?

שפרלינג: כן.

שפרלינג: בטכניון יש סכם להנדסאים כאופציה ומשווים את זה לסכם של הבגרות, ורואים לפי מה הוא התקבל.

יוסי שולץ: יש רגרסיה.

יוסי שולץ: בעבר הרחוק הטכניון היה נדיב מאוד בהנדסה אמצעית.

יוסי שולץ: הם נתנו די הרבה סיכויים, והקבלה, לפחות, הייתה כמעט אוטומטית.

יוסי שולץ: היום, אפילו זה לא קיים.

יוסי שולץ: יש אמנם מסלול עוקף שמי שהוא הנדסאי מצטיין בודקים את הסכם עם הדיפלומה שלו ואם משפרים הוא יכול להתקבל למסלול הזה בלי הבגרות, אבל הבעיה היא עדיין של קבלה כי הם לא תמיד מצליחים להתקבל.

יוסי שולץ: במאמר מוסגר אפשר לומר שאנחנו שולחים את מיטב בנינו ללמוד מעבר לים.

קריאה: בקשר לפרויקט רקיע, בעצם כשאתם לוקחים בנות והופכים אותן להנדסאיות, כשהן משתחררות מהצבא מה היתרונות שלהן מלבד הכרת תחום הידע?

גילה גמליאל: הן יוצאות עם ניסיון בעבודה.

שפרלינג: הן הנדסאיות, קודם כול.

שירה כהן-רגב: אנחנו מכניסים נשים לרובריקה שלא נותנת להן לפרוץ גבוה יותר.

יוסי שולץ: אלה נשים שלעולם לא היו מגיעות לתחום הזה.

גילה גמליאל: כולנו תקווה שנשנה את העניין הזה וניתן להנדסאים אפשרות להשתלב בתארים.

גילה גמליאל: את ממחישה עד כמה הקו שאני מדברת עליו נחוץ.

גילה גמליאל: אני מאמינה שלבוגרי הנדסאים יש יכולת למידה אקדמית, ועל-כן המשק מפספס.

רונית אשכנזי: למה חושבים שכולם יכולים להיות מהנדסים?

שפרלינג: אף אחד לא חושב, חושבים על אופציה כזאת.

רונית אשכנזי: למה כולם חייבים להיות אקדמאים?

גילה גמליאל: מכיוון שלפעמים יש מורים מעולים בלי תואר ראשון.

גילה גמליאל: למרות זאת ההוראה החליטה לבצע אקדמיזציה ולאפשר את ההוראה רק למי שאקדמאי.

גילה גמליאל: היום מי שעובד בבנק או בסניף דואר צריך תואר ראשון.

גילה גמליאל: הנדסאים שמסיימים היום לא תמיד מצליחים למצוא עבודה בתחומם---

קריאה: ואם יהיה להם תואר ראשון?

גילה גמליאל: זה יסייע להם להיכנס לתחומים שלאו דווקא היו יכולים קודם.

שפרלינג: לא כולם.

שפרלינג: חלק מהם ירצו להמשיך ללמוד.

שפרלינג: למה לחסום אותם?

שפרלינג: בגרמניה, למשל, מדגישים תמיד את ההמשכיות ומראים איך מכאן אפשר ללמוד הלאה.

שפרלינג: נער עובד במפעל יכול להיות בבוא היום דוקטור, בדיוק כמו בוגר תיכון.

שפרלינג: הכול פתוח בפניו, וזה מה שחשוב.

שפרלינג: מקצוע ההנדסאים חסום משום מה בצורה לא הוגנת.

שפרלינג: האפשרות הכי טובה להנדסאי היא להמשיך לתואר ראשון במדעי החברה רק בשנתיים לימודים ולא בשלוש שנים.

שפרלינג: הוא לא התכוון לזה, הוא רצה להיות מהנדס, ולאו דווקא בעל תואר.

עסאם מח'ול: אני רוצה לשאול את משרד החינוך מה צריך בית-הספר להנדסאים לעשות כדי שהתואר שלו יהיה אקדמי?

עסאם מח'ול: האם הטענה של משרד החינוך שלא מספיק לעשות את זה בשנתיים, אלא בשלוש שנים?

עסאם מח'ול: או צריך להוסיף חומר תיאורטי?

עסאם מח'ול: השאלה היא איך להתייחס לפילוסופיה של הלימוד כפילוסופיה לגיטימית מבחינה אקדמית.

רונית אשכנזי: זה נכון לא רק למשרד החינוך.

עסאם מח'ול: זה נכון, אבל הוא יכול לתת את ההכרה הזאת.

רונית אשכנזי: לא יכול להיות שהאישה תוכל להיות מקסימום מזכירה בכירה והמנכ"ל יהיה המהנדס.

רונית אשכנזי: זה נכון גם לגבי הנדסאי באשר הוא.

רונית אשכנזי: אם הוא רוצה להתקדם במקום עבודתו אסור שתפקידים שדורשים תואר אקדמי יחסמו אותו.

רונית אשכנזי: אסור שהמנכ"ל יהיה תמיד רק המהנדס, והנדסאי אף פעם לא יוכל להגיע למקום גבוה.

עסאם מח'ול: יש אקדמאי עם תואר ראשון, יש אקדמאי עם תואר שני, יש אקדמאי הנדסאי, ויש אקדמאי מהנדס.

עסאם מח'ול: זו השאלה.

רונית אשכנזי: זה נכון בכלל.

שפרלינג: בגרמניה הנדסאים הם אקדמאים.

שפרלינג: יש שם בוגר בית-ספר מקצועי, מהנדס מעשי.

שפרלינג: יש שם תואר כזה.

שפרלינג: צריכים ללמוד את זה 4 שנים.

שפרלינג: יש גם מסלולים להסבת אקדמאים – קודם רמזתי לכך.

שפרלינג: אנחנו מגדולי מסבי האקדמאים בכל מחוז הצפון.

שפרלינג: מאז העלייה בשנות ה- 90 היו הרבה אקדמאים מובטלים, ואנחנו נתנו להם קורסי עדכון והסבה; בערך 3,000 מהנדסים בישראל הם בוגרי הקורסים שלנו מתוך 120 קורסים.

שפרלינג: אנחנו עשינו את זה ולא הטכניון כי אנחנו מעשיים.

שפרלינג: אנחנו נתנו להם את התוכנות שהם צריכים, ואת הדברים המעשיים.

שפרלינג: הטכניון עוסק יותר במשוואות הדיפרנציאליות ובמתמטיקה הגבוהה ובפיסיקה, ופחות בהתמחויות.

שפרלינג: מה שהיה חסר להם זה איך התקן הישראלי נראה, איך משתמשים במחשב בתוכנות היישומיות, איך נכנסים לעניינים במציאות הישראלית.

שפרלינג: סיבה נוספת היא שאנחנו היינו מוכנים לעשות את זה ב- 180 שקל לשעה, והטכניון רצה את זה ב- 1000 שקל לשעה.

שפרלינג: ההבדל היה פי חמישה בתקציבים, ולכן נתנו לנו לעשות הרבה מאוד קורסים.

שפרלינג: מוסדות נוספים עשו קורסים כאלה, אבל אנחנו היינו כאן הכי גדולים בצפון, ועשינו עבודה מאוד חשובה.

שפרלינג: במציאות של היום אנחנו לא בית-ספר של ילדי הכרמל, אלא בית-ספר של אוכלוסייה שחלק גדול ממנה היא אוכלוסיית מצוקה של הקריות, של ערי פיתוח.

שפרלינג: תלמידים באים מרחוק: ממטולה, ממנחמיה, מעתלית, מאשדוד, מאיילת השחר, מרמת-ישי, מיוקנעם, מעוספייה ועוד.

שפרלינג: יש אצלנו, אגב,כ- 38% ערבים, זו אוכלוסייה גדולה מעבר לגודלה באוכלוסייה; דרוזים – 4%, דומה לחלק שלהם באוכלוסיית המיעוטים; מעיבלין – 10 אנשים, מעוספייה – 16.

עסאם מח'ול: נוסף על ה- 38%?

שפרלינג: לא, זה כלול.

שפרלינג: מחיפה יש רק 303 תלמידים מתוך 1,200, והם לא מהכרמל בדרך-כלל.

שפרלינג: נתתי דוגמות כדי להמחיש שאנחנו בית-ספר שעוסק במתן הזדמנות שנייה ושלישית, ואני רואה בזה עבודת קודש.

שפרלינג: חלק גדול הוא בזכותו של שלום, מנהל מה"ט, שביוזמתו הקל את תנאי הקבלה להנדסאים בלי להקל בתנאי היציאה.

שפרלינג: כלומר, אנחנו שומרים על רמת לימודים תוך כדי קבלת יותר אנשים בכניסה.

שפרלינג: תנאי הקבלה להנדסאים הם פשוטים מאוד: מתמטיקה – 3 יחידות; עברית – 2 יחידות; ואנגלית – 3 יחידות.

שפרלינג: גם אם למישהו חסרה בגרות מקבלים אותו לא מן המניין והוא משלים במהלך השנה הראשונה.

שפרלינג: כלומר כל אחד כמעט יכול להתקבל היום להנדסאים, ומי שלא יכול, יכול להתקבל למכינה טכנולוגית של קדם-הנדסאים עם 11 שנות לימוד, ולא חשוב אלו ציונים יש לו.

שפרלינג: אנחנו עושים בעניין הזה עבודה אדירה, באים אנשים שלא היה להם שום סיכוי בחיים, ואנחנו פותחים להם את הדרך.

שפרלינג: עם הבנות זה לא כך; להן יש השכלה טובה וציונים טובים, אבל גם-כן לא כולן היו מגיעות לטכנולוגיה.

שפרלינג: אנחנו גם מטפלים בהשמה, לא כהתחייבות או מחויבות כלפי התלמידים, אלא דואגים שהמקצועות שלנו יהיו ישימים בתעשייה.

שפרלינג: יש לנו קשר עם התעשייה.

שפרלינג: עם אינטל, זה סיפור אהבה כי הם נותנים מלגות תמורת התחייבות התלמיד לעבוד באינטל, ומפעלים נוספים נמצאים אתנו בקשר.

שפרלינג: אם יש בעיה בתוכנה אז לא כולם מתקבלים באותה שנה לעבודה בתוכנה, אבל בוגרי מכונות ואלקטרוניקה – רובם עובדים.

התאחדות התעשיינים: התעשייה מחוברת מאוד לפרויקט הזה, ובעיקר לפרויקט "רקיע".

התאחדות התעשיינים: אנחנו עושים שדרוג ופותחים הזדמנות שנייה בחיים למי שלא ניתנה לו ההזדמנות הראשונה.

התאחדות התעשיינים: הבנות האלה עוברות אחר-כך דרך הצבא, מגיעות גם לקצונה והתעשייה מקבלת אותן בזרועות פתוחות.

שפרלינג: בבית-הספר יש כ- 370 נשים, בערך 34%, בקרב היהודים – 42%.

שפרלינג: הבעיה היא בסקטור הערבי שבו הנשים הן רק 18%.

שפרלינג: אחת המשימות היא לפתוח את ההשכלה הטכנולוגית לנשים מהסקטור הערבי כי בסקטור היהודי יש כמעט 50%, וזה כבר מתחיל להיות בסדר.

שפרלינג: אצל הערבים יש הרבה יותר מה לעשות גם בתחום המסורת המשפחתית---

עסאם מח'ול: לא.

עסאם מח'ול: יש הסבר.

עסאם מח'ול: אם יהיה איפה לקלוט אותן בעבודה אתה תקבל ממני עוד 18%.

עסאם מח'ול: הכי פשוט זה לזרוק את זה על התרבות ועל המנטליות, אבל אין לזה קשר.

עסאם מח'ול: אני מכיר את התופעה לא מהנשים, אלא מהגברים.

עסאם מח'ול: ראש החוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה, פרופ' רמזי סלימאן, הוא בוגר הטכניון בהנדסת מכונות.

עסאם מח'ול: הוא עשה שני תארים בטכניון, ולא היה לו מה לעשות אז הוא הלך ללמד בבית-הספר האורתודוכסי ואחר-כך למד פסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה, אחרת הוא היה מתייבש כמורה בבית-ספר.

עסאם מח'ול: אם האנשים האלה לא מקבלים מקום בתעשייה ובטכנולוגיה, אין סיבה שהם ישקיעו שם.

גילה גמליאל: אני נוטה להסכים עם עיסאם בעניין הזה.

גילה גמליאל: כשהיינו בסיור בדרום עם הנשים הבדואיות ראינו איך זה מתבטא.

גילה גמליאל: ברגע שלא מתקבלים לעבודה בתחום שלמדו, אז מלבד הבעיות האובייקטיביות מלכתחילה היציאה ללימודים היא בזבוז זמן.

גילה גמליאל: הם לא ילמדו מקצוע שמלכתחילה יודעים שלא תהיה להם פרנסה בו.

שפרלינג: במגמת כימיה הבנות היו משלבות את הלימודים עם לימודי הוראה, ואחר-כך היו מורות בבית-הספר.

שפרלינג: כשנסגר הסמינר מגמת הכימיה נסגרה גם-כן כי איבדנו את הבנות הערביות שהיו את שלד המגמה.

שפרלינג: נשים לא לומדות אצלנו חשמל – זרם חזק; מכונות הן לומדות רק בפרויקט "רקיע"; אין בנות במגמת קירור ומיזוג אוויר; לעומת זאת בתעשייה וניהול כמעט 50% מהתלמידים הן בנות; בתקשורת אינטראקטיבית למעלה ממחצית הלומדים הם בנות; באדריכלות – שני שלישים מהלומדים הם בנות; באלקטרוניקה יש בנות בעיקר מפרויקט "רקיע" ועוד 14 בנות; בתוכנה ובמחשבים – 30% מהלומדים הם בנות.

שפרלינג: ילידי הארץ הם 70% מהסטודנטים שלנו, ו- 30% האחרים הם בעיקר ילידי מדינות חבר העמים, גם מרוסיה ומאוקראינה וגם מארצות הקווקז.

שפרלינג: שני שלישים מהתלמידים הם למטה מגיל 24, שליש הם בני 25-29, ורק 5% הם למעלה מגיל 30.

שפרלינג: יש כ- 30 דרוזים, מתוכם 44% בנות.

שפרלינג: נשמע עכשיו את הבנות.

גילה גמליאל: שלום בנות, נשמח לשמוע על מסלול הלימודים שלכן ועל הציפיות שלכן מבית-הספר.

גילה גמליאל: אני גם רוצה לברך אתכן על הבחירה ללמוד טכנולוגיה.

גילה גמליאל: אני אשמח לשמוע קודם את בוגרת פרויקט "רקיע" שהגיעה לפה היום במיוחד, ואחר-כך את הסטודנטיות.

כרמית אברהם: למדתי במגמת מכונות, סיימתי לפני 3 חודשים בהצטיינות והתגייסתי לחיל האוויר.

כרמית אברהם: אני לומדת בקורס מכונאי F-16.

כרמית אברהם: הלימודים תרמו לי במידה רבה מאוד כי יש לי רקע טכני, ויותר קל לי בקורס להבין את המערכות של המטוס.

כרמית אברהם: אני לא חושבת שהייתי ממצה את עצמי בצבא טובה יותר אם הייתי בוחרת בדרך אחרת.

שפרלינג: כרמית הגיעה עם 3 יחידות מתמטיקה, והיא הייתה אחת הבנות ששדרגנו אצלן את המתמטיקה.

כרמית אברהם: נכון.

כרמית אברהם: שדרגתי את המתמטיקה מ- 3 יחידות ל- 4 יחידות וקיבלתי 96 ב- 4 יחידות.

כרמית אברהם: למדתי בתיכון "שיפמן" בטירת הכרמל, סיימתי עם בגרות של 3 יחידות מתמטיקה, 5 יחידות תקשורת וגיאוגרפיה, כך שהתחום הטכנולוגי לא דיבר אליי, ולא חשבתי שאני אצליח בזה.

כרמית אברהם: עשיתי מהפך של 180 מעלות.

קריאה: מה את מתכננת אחרי הצבא?

כרמית אברהם: אני מקווה שאני אצא לקצונה ואוכל לעשות קריירה צבאית, אבל אם החלום לא יתגשם אני אתכנן לימודים לתואר ראשון במכונאות ותואר שני אם אפשר.

מרווה אבו-ליל: אני לומדת מחשבים אף על פי שלא תכננתי ללמוד תכנות מחשבים.

מרווה אבו-ליל: זה מצא חן בעיניי.

לובנה: אני מנצרת.

לובנה: למדתי בתיכון כימיה, ולא ציפיתי להגיע למחשבים.

לובנה: אני לומדת גם תוכנה.

לובנה: לא היה לי שום מושג במחשבים, למדתי הכול מהתחלה.

לובנה: הלימודים נתנו לי המון כי מחשבים זה הכול היום, ואני אמשיך בתחום הזה, אולי אלמד את זה, ואחר-כך אמשיך לתואר ראשון.

אסנת: אני דרוזית מדלית אל-כרמל.

אסנת: למדתי שנתיים במכללת אורט הנדסת תוכנה.

אסנת: הגעתי לפה, למדתי תקשורת אינטראקטיבית , אינטרנט וכדומה.

אסנת: יש לי ציונים טובים, אני לומדת כבר שנה שנייה.

אסנת: לפני 3 חודשים ילדתי כך שיש לי עומס גם של מבחנים, עבודות וגם עם התינוק.

תרז: ההתמחות שלי בתיכון הייתה ביולוגיה, לא חשבתי על לימודי טכנולוגיה אך נאמר לי שזה חשוב מבחינת עבודה.

תרז: למדתי תעשייה וניהול.

תרז: בהתחלה היה קשה כי אנחנו ערבים והשפה שלנו לא כל-כך טובה.

תרז: בגלל אופי המגמה יש גם קשר חברתי עם יהודים.

גילה גמליאל: בקשר לשפה, אני כבר המלצתי למשרד החינוך לאמץ את הלימודים בערבית בכיתות א' לכולם ועברית גם-כן לכולם מכיתה א'.

גילה גמליאל: אני מקווה שזה יופנם פעם.

עסאם מח'ול: יש לי הצעת חוק כזאת.

איילת: התחלתי לפני שנה, למדתי מכינה כי לא הייתה לי בגרות אז השלמתי אותה.

איילת: עכשיו אני בשנה א' בתעשייה וניהול.

איילת: עליתי לארץ לפני 9 שנים מאתיופיה, ואני אם חד-הורית לילדה.

איילת: אני גרה בחיפה, קשה לי קצת כי אני גם לומדת, גם עובדת וגם אמא, אבל עוזרים לי, ואני מאוד מעריכה את זה.

מרינה: אני תלמידת שנה א' בתקשורת.

מרינה: תמיד הייתה לי שאיפה לתחום טכנולוגי.

מרינה: אהבתי להתעסק בכל הקשור למחשב.

מרינה: אח שלי למד פה וכשהגעתי וראיתי את המגמה הלכתי לכיוון הזה, שהוא תחום מאוד מעניין.

מרינה: היה לי קשה מבחינת עברית, יש תוספת זמן ולא כל-כך עוזר.

מרינה: בתעשייה וניהול רמת העברית גבוהה יותר.

מרינה: אני מעונינת מאוד בעיצוב ממוחשב.

מרינה: סיימתי סמסטר ראשון בהצטיינות.

גילה גמליאל: אני רוצה לאחל לכן הצלחה.

גילה גמליאל: מרגש לראות את הפסיפס הנפלא שנמצא פה.

גילה גמליאל: אני מאוד מקווה שתשתלבנה גם בעבודה בסופו של כל התהליך.

גילה גמליאל: המסלול שבחרתן הוא נכון, ואני מאחלת לכן הצלחה רבה.

עסאם מח'ול: אני רוצה לברך את בית-הספר על המבחר הזה.

עסאם מח'ול: אתם יכולים להיות גאים כי יש לכן הרבה שאיפות וציפיות מבית-הספר אף על פי שזה משליך בסופו של דבר על ההישגים של הסטודנטיות ששמענו כאן.

עסאם מח'ול: אני מקווה שההערות שנשמעו מפי הסטודנטיות ימצאו אוזן קשבת אצל ההנהלה בעניין המלגות, בעניין הזמן.

עסאם מח'ול: כאן יש בעיה של שפה, ויש בידכם להתמודד אתה כמו שעושים את זה באוניברסיטאות אחרות.

עסאם מח'ול: אני התחלתי את הפעילות הציבורית שלי כאחד ממייסדי של ההתאחדות הארצית של הסטודנטים הערביים, והייתי היושב-ראש הראשון, וכמעט על אותן בעיות שהיו לפני 30 שנה ממשיכים לשמוע גם עכשיו, וחשוב מאוד שתהיה אוזן קשבת והיענות לבקשות האלה.

שפרלינג: המלגות פורסמו.

גילה גמליאל: זו בעיה של שנה א'.

גילה גמליאל: כשאני הגעתי לאוניברסיטה בשנה הראשונה לא ידעתי אפילו שאני רשאית לבקש מעונות.

גילה גמליאל: גרתי אצל קשישה במשך שבועיים עד שהתאקלמתי ולהבין במה מדובר.

גילה גמליאל: על אחת כמה וכמה לגבי מלגות, זה סימפטום של שנה א' במוסדות הלימודיים.

גילה גמליאל: יש חוברת של מלגות שלגבי המגזר היא מאוד יעילה, ואפשר לקבל אותה בהסתדרות הסטודנטים הארצית.

עסאם מח'ול: אולי גם הוועדה למעמד האישה תוציא משהו לנשים.

גילה גמליאל: אין לי אפשרות להוציא חוברת בוועדה, אפשר לבדוק עם ועדת החינוך.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך אתכן.

גילה גמליאל: תודה.

אריאל כרמון: צהרים טובים לכולם.

אריאל כרמון: אני מנהל החטיבה הטכנולוגית.

אריאל כרמון: יש פה גם כמה סטודנטיות, כולל בוגר שלנו שתציג גם מה היא עושה היום.

גילה גמליאל: זה חלק מסיור הוועדה לקידום מעמד האישה.

גילה גמליאל: חבר הכנסת עסאם מח'ול אולי יצטרף בהמשך לסיור.

גילה גמליאל: הסיור הוא ביוזמתו של שרון, יושב-ראש אגודת הסטודנטים, שהציע להגיע לקמפוס שאף אחד לא מגיע אליו בגלל המיקום הגיאוגרפי.

גילה גמליאל: גם בדרום היינו כמעט בכל הקמפוסים הטכנולוגיים, והצלחנו גם להכניס למכללה הטכנולוגית בבאר-שבע מספר קורסים להכשרה מקצועית שלא היו שם, וקורסים שהיו בבאר-שבע הצלחנו להכניס גם למכללת ספיר.

גילה גמליאל: מטרתנו היא לראות את שילוב הנשים בלימודים הטכנולוגיים ולבחון כיצד אפשר לסייע.

גילה גמליאל: אפשר יהיה לשמוע גם נציגים ממשרד החינוך וממשרד התמ"ת.

גילה גמליאל: הגענו עכשיו מהמכללה הטכנולוגית בטכניון, ומאוד התרשמנו מהייצוג של הנשים וגם מהפוטנציאל.

גילה גמליאל: אחת הבעיות הקשות שם היא של ההנדסאים משום שהאקדמיה לא מאפשרת לימודי תואר ראשון אחרי מסלול ההנדסה במסלול מקוצר יחסית והכרה בתואר.

גילה גמליאל: זה אחד הדברים שנבחן ונבדוק איך אפשר לעבוד בעניין הזה.

גילה גמליאל: הקמפוס הזה פחות מוכר.

גילה גמליאל: כמי שהייתה יושבת-ראש התאחדות הסטודנטים בישראל הקמפוס הזה פחות מוכר לי, אפילו לא יצא לי להגיע אליו, וזה אומר דרשני לגבי אחרים, כי אני יותר מכולם מעורה בקמפוסים ברחבי הארץ.

גילה גמליאל: אני שמחה להיות כאן כי זו פעם ראשונה שאני פה, ואני מניחה שגם לחלק מן הנוכחים זו פעם ראשונה.

גילה גמליאל: לכן נצלו את הבמה הזאת כדי שאפשר יהיה לבדוק איך אפשר לשדרג עניינים.

שרון שפירא: לפני כחודש עברנו להתאחדות הסטודנטים כחברים מן המניין.

שרון שפירא: נבחרנו לפני כחודשיים, ובהם העברנו 4 פרויקטים יפהפיים לרווחת הסטודנטים: פתחנו חברת כוח אדם שמעסיקה סטודנטים מהמכללה בעבודות שרלוונטיות לסטודנטים; חולקו מלגות של איסתא בסכום של 6,000 שקלים לסטודנטים במצב סוציו-אקונומי קשה; המשכנו ביום הפנינג מוצלח מאוד; הוצאנו גיליון ראשון של עלון אגודת הסטודנטים במשותף עם ידיעות אחרונות.

שרון שפירא: הגיליון נחל הצלחה גדולה בקרב כולם.

גילה גמליאל: יש לכם באגודה פעילות בעניין מעמד האישה?

שרון שפירא: כינרת סרי קיבלה את ההצעה שלי לקחת את היוזמה הזאת.

שרון שפירא: היא המתחרה שלי בבחירות האחרונות, והיא נשאה את דגל קידום מעמד האישה.

שרון שפירא: פניתי אליה פנייה רשמית לאחר היריבות בינינו לחבור כחברה מן המניין כדי לקדם את הנושא.

שרון שפירא: מימיני יושב מוטי כהן, סגן יושב-ראש מועצת הסטודנטים שמורכבת מנציגים מכל החוגים והמגמות.

גילה גמליאל: יש גם נשים?

שרון שפירא: כן.

שמעון דוד: מכללת הגליל המערבי התחילה הרבה מההכשרה המקצועית בבית-הספר להנדסאים.

שמעון דוד: אני מלווה את המכללה כבר 13 שנה, והיום זה הפך להיות קמפוס גדול מאוד.

שמעון דוד: אני מניח שאריאל, מנהל בית-הספר להנדסאים יציג את זה.

שמעון דוד: היום בית-הספר להנדסאים הוא חלק מהקמפוס, והצד האקדמי התפתח.

שמעון דוד: אני רוצה להזכיר את מה שדיברנו קודם על הטכניון; פה מנסים לחבר בין בוגרי ההנדסאים לבין ההשלמה לאקדמיה.

שמעון דוד: אמנם זו לא מסגרת מובנית, אבל יש הכרה בלימודים לצורך השלמה.

שמעון דוד: יש קמפוסים שבחצר יש אקדמיה ומנסים לעשות את השילובים האלה, וכל מכללה מנסה לבדוק איך היא יכולה לסייע בשילובים.

שמעון דוד: היינו רוצים שבעתיד זה יהיה דבר יותר מובנה ולא יוזמה מקומית של מכללה זו או אחרת.

מאירה שוורץ: אני תעשיינית.

מאירה שוורץ: יש לי מפעל, ואני מנכ"ל עבודות תעשייה אזרחית ומתכת.

מאירה שוורץ: אני נציגה של התאחדות התעשיינים בחיפה והצפון, אני בהנהלה של התאחדות התעשיינים בחיפה והצפון, ואני בהנהלה של פורום מנהלות בתעשייה, ואני יושבת בוועדה לקידום נשים במדע וטכנולוגיה.

מאירה שוורץ: אני מלווה במה"ט למעלה מארבע שנים בפרויקט "רקיע".

מאירה שוורץ: אני מנסה לשכנע את הבנות ללמוד טכנולוגיה אף על פי שהיום הבנות פונות לתחום מכוח האינרציה.

מאירה שוורץ: אני מוכנה להעביר קורות חיים ולנסות לפתוח דלתות.

מאירה שוורץ: בשביל זה אנחנו ואתם כאן.

חנה ויניק: אני מנהלת תחום מדעים ומפקחת מרכזת לימודי מדע וטכנולוגיה במשרד החינוך.

חנה ויניק: זאת איננה הפעם הראשונה שלי כאן, ולכן אוכל להעיד על מגמה של צמיחה במשך השנים בהיקף חסר תקדים.

גילה גמליאל: המטרה היא שבתום הלימודים ישתלבו בעבודה, לכן זו הזדמנות לסייע לא רק בכתיבת קורות חיים, אלא גם בראיונות לעבודה.

דבורה אלחדס: אני לומדת שנה רביעית כאן במתכונת אישית הנדסאי אדריכלות ועיצוב פנים.

דבורה אלחדס: המכללה באה מאוד לקראתי כשעבדתי, ופוטרתי בסוף דצמבר בגל גדול מהחברה לאוטומציה.

דבורה אלחדס: עכשיו אני רוצה לסיים את התואר מהר ככל האפשר.

אורית: אני כאן כבר 5 שנים.

אורית: סיימתי את המכינה והמשכתי במסלול הנדסאים.

אורית: לא באתי מבית שדרבן אותי ללמוד, ופה הדיקנט נתן לי את כל השירותים שיכול היה לתת לסטודנט כדי לאפשר לי ללמוד.

אורית: אני לומדת תקשורת חזותית, ובשנה א' עבדתי בהוסטל שהיו בו רק בנים, ועכשיו אני עובדת בפנימייה, ומבחינתי זו סגירת מעגל כי גם אני ילדת פנימייה.

אורית: היום אני עובדת רק עם נשים.

מונדה: אני דרוזית, לומדת במכללה הנדסאות אלקטרוניקה.

מונדה: אני גרושה עם ילד, ולא מצאתי עבודה כי אין בתחום הזה.

מונדה: למדתי הנדסת אלקטרוניקה כי בהתחלה היה מסלול הוראה להנדסאים, וכך נכנסתי לחוג הזה.

מונדה: כשסיימתי אמרו לי שביטלו את מסלול ההוראה.

מונדה: סמכתי על זה כי רציתי לפחות להיות מורה כי לא מרשים לבחורות הדרוזיות לצאת מהכפר, במיוחד לגרושות.

מונדה: עכשיו אני בבית בלי עבודה ומחכה.

מונדה: ניסיתי את כל הדרכים כדי ללמוד הוראה.

מונדה: השלמתי בגרות כי לא הייתה לי תעודת בגרות, והתקבלתי לאוניברסיטה לחוג מתמטיקה-פיסיקה.

מונדה: באוקטובר אני אתחיל ללמוד 3 שנים וזה לא קל לי כבחורה דרוזית גרושה לגור במעונות.

גילה גמליאל: זה חלק מהדברים שדיברנו עליהם בטכניון.

גילה גמליאל: הבעיה היא שברגע שנעלו את האפשרות ללימודי ההוראה, יש חשיבות לפתוח את זה במסלול מקוצר.

גילה גמליאל: אין שום הצדקה שהיא תלך ללמוד 3 שנים לתואר ראשון ולא מכירים לה אף בנקודה.

גילה גמליאל: אנחנו נעלה את זה לדרגים הגבוהים במשרד החינוך ובמועצה להשכלה גבוהה.

גילה גמליאל: מצד אחד חשבו שפתרו את הבעיות בכך ששדרגו את מעמד המורה לרמה של תארים אקדמיים, אבל יש דברים באמצע שלא קיבלו התייחסות נכונה.

אריאל כרמון: על רגל אחת שמעתם סיפור על כוחות לא רגילים.

אריאל כרמון: שנתיים של מאבקים ויכולת הישרדות.

אריאל כרמון: עם כל זה היא הגישה פרויקט גמר באלקטרוניקה בציון 100.

מאירה שוורץ: נעזור להעביר את קורות החיים שלך.

גילה גמליאל: זה רק מקרה אחד.

גילה גמליאל: פילוח המקצועות שהנשים מהמגזר הבדואי בוחרות ללמוד בהם מאוד ברור, וזו אחת הבעיות, כי אם היא מסיימת ללמוד אלקטרוניקה אין לה מקום עבודה להשתלב בו.

גילה גמליאל: לאו דווקא ידיעת העברית או המנטליות הם שגורמים לעיכוב, אלא אי-מציאת עבודה בסביבה הטבעית שלה.

אריאל כרמון: ענת תציג בקצרה את קמפוס גליל מערבי ותדבר על המבנה הארגוני שלו.

ענת אביטל: אמנם המטרה היא להתמקד במגמות הטכנולוגיות, אבל כדאי שתכירו את כל הבית.

ענת אביטל: הקמפוס נוסד בשנת 1972 כמכללה אזורית ופנה לשעות הפנאי עבור מושבים וקיבוצים במטה אשר והסביבה.

ענת אביטל: מ- 1982 בית הספר פועל במתכונת של מכללה אזורית, ואז נפתח גם בית-הספר להנדסאים, וב- 1994 החלו לימודי התואר הראשון בחסות בר-אילן.

ענת אביטל: בשנת 2000 הכיר בו המל"ג כמכללה אקדמית והפרדנו את הקמפוס לשתי ישויות.

ענת אביטל: בסך הכול יש כ- 7,000 סטודנטים ורק מחציתם לומדים לימודים מלאים.

ענת אביטל: כך שיש סטודנטים שלומדים קורסים מקוצרים ולעומתם סטודנטים בהנדסאים שלומדים 40 שעות בשבוע.

ענת אביטל: אנחנו נמצאים בעכו מבחינה מוניציפלית ומקבלים ממנה תמיכה בתקציב.

גילה גמליאל: כמה תושבי הגליל לומדים פה?

ענת אביטל: יש נתון כזה במצגת, אני אראה אותו.

ענת אביטל: יש כאן תמיכה בחיילים משוחררים, אבטלה, קליטת עלייה – יש פה כ- 400 עולים, וכמובן יש עוד רבים וטובים שמוצאם לא מישראל, אבל הם נזקקים לסיועים שונים כדי שיוכלו להשתלב בלימודים בצורה אופטימלית.

ענת אביטל: יש מספר פרויקטים שאנחנו שותפים בהם.

ענת אביטל: יש כאן פעילות של סוכנותית, קשר עם קהילות בחו"ל, פרויקטים לעידוד סטודנטים שלומדים בהתיישבות.

ענת אביטל: יושב פה אחד מ- 11 מפעמים – מרכז של השלטון המקומי ואחראי על כל הרשויות והדרכתן באזור הגליל עד חוף השרון; נושא של חשיפה לקהילה, ימים שפתוחים לציבור, הרצאות, מועדון חדוות הדעת שמקיים הרצאות אקדמיות לקהל הרחב ללא תשלום, ועוד.

ענת אביטל: מבחינת המבנה הארגוני יש ניסיון להפריד בין שתי ישויות משפטיות שהן מקמפוס אחד.

ענת אביטל: ההפרדה היא בישות המשפטית והחשבונאית.

ענת אביטל: חלק מהפונקציות שנותנות שירותים נמצאות במכללה האקדמית, וכביכול "מוכרות" את השירותים למכללה האזורית, והחטיבה הטכנולוגית פועלת במתכונת שמאגדת את שלושת התחומים: הנדסאים, השתלמויות ולימודי סביבה.

אריאל כרמון: ההפרדה במבנה הארגוני היא כוח.

אריאל כרמון: זה לא החלטה שלנו, אלא של המל"ג.

ענת אביטל: במכללה האקדמית גליל מערבי לימודי התואר הראשון הם במגוון מסלולים של מדעי החברה ומדעים מדויקים ומכללות אקדמיות.

ענת אביטל: במכללה האזורית יש מגוון רב: הנדסאים, השתלמויות בלימודי מקצוע, אמנות ועיצוב, רפואה משלימה ותחומים נוספים.

ענת אביטל: חלק מן השירותים המשלימים הן תשתיות: ספרייה, מרכז מחשבים חדש, וחלקן הן אנושיות, כמו דיקנט הסטודנטים והאגודה.

ענת אביטל: דיקן הסטודנטים מתנצל שהוא לא יכול להיות פה כי הוא לא במכללה.

ענת אביטל: חשוב להגיד מילה על התמיכה המסיבית שיש כאן לרווחת הסטודנט מתפיסת עולם שאומרת שאף אחד לא ינשור מכאן בגלל סיבה כלכלית או מצוקה אחרת.

ענת אביטל: זה לא רק מילים, אלא זה קורה בשטח.

ענת אביטל: בשנה שעברה הוענקו כ- 5 מיליון שקלים כמלגות, שמוענקות גם למצטיינים וגם לנזקקים, לפי מספר קריטריונים; שותפים לזה גם ידידי המכללה מחו"ל, קרנות וקהילות.

ענת אביטל: יש מערך גדול של ייעוץ, הכוונה, פסיכולוגית, עובדת סוציאלית, אבחון לקויי למידה ותמיכה בהם.

ענת אביטל: מערך שלם שהוא מעבר לתשתיות הפיסיות.

ענת אביטל: המעונות הם בעייתיים.

ענת אביטל: הם נמצאים עכשיו ב"חופים" שזה אתר סוכנותי.

ענת אביטל: בזמנו היו 110 מעונות, והיום יש 70, ואם יש פרויקטים שקשורים לאתיופים שמגיעים ממרכזי קליטה הם מאומצים ביחיעם, למשל.

ענת אביטל: בפועל יש תוכנית עם עכו להקים מעונות בעיר עצמה; זה פרויקט שנהנה מגיבוי ממשרד ראש הממשלה ברמה ההצהרתית, כמובן.

ענת אביטל: זה אחד מגיוסי הכספים הכי גדולים שעומדים לפנינו.

ענת אביטל: התפלגויות הסטודנטים בלי להבחין במשך הזמן שהסטודנט ישהה במכללה: יש מספר גבוה מאוד של תושבי האזור, וגם שאר האזורים אינם מרוחקים כי אין פה מעונות.

גילה גמליאל: יש פילוח בין סטודנטיות לסטודנטים?

ענת אביטל: כן.

ענת אביטל: בחטיבה האקדמית יש רוב מוחץ של נשים; הלימודים, להזכיר, הם בעיקר מדעי החברה.

ענת אביטל: בבית-הספר להנדסאים יש רוב של גברים – כ- 60%.

ענת אביטל: לפעמים האחוזים מטעים כי מספר הלומדים הוא נמוך.

ענת אביטל: אלה התפלגויות בכל הקמפוס, וזה מאוד משתנה כאשר נכנסים לחטיבה מסוימת.

ענת אביטל: יש פה פילוח לפי לאום; יש רוב של סטודנטים יהודיים, אבל שיעור נכבד של סטודנטים ערביים, בהם גם דרוזים, נוצרים, מוסלמים.

ענת אביטל: הפילוח בכל חטיבת לימוד הוא שונה, ויש נטייה מובהקת ללימודים מסוגים שונים.

ענת אביטל: גם מבחינת גיל הרוב המוחץ הם צעירים, אבל בהחלט יש ייצוג לקבוצות אחרות, במיוחד בקורסים מיוחדים שיש דרך השלטון המקומי, קריירה שנייה ולימודי תעודה שונים.

ענת אביטל: אנחנו לא מתמקדים בלימודים אקדמיים, אבל צריך להבליט את הרוב המוחץ של הנשים בלימודים האקדמיים, ופירוט החטיבות בנושאים הנלמדים לתואר ראשון בחסות בר-אילן.

ענת אביטל: המכללה מתכננת להיות עצמאית, הגשנו בקשות למל"ג, והן עדיין לא אושרו.

ענת אביטל: אנחנו מקווים להוסיף לתחומים גם תחומים ייחודיים לאזור בנוסף ללימודים הקלאסיים , למשל שימור – אפרופו עכו העתיקה – או תיאטרון אחר.

אריאל כרמון: החטיבה הטכנולוגית היא בית-הספר להנדסאים, מרכז להשתלמויות מקצועיות ולימודי סביבה.

אריאל כרמון: חיבור בין השתלמויות מקצועיות לבין בית-הספר להנדסאים הוא מודל שלא קיים בהרבה מקומות.

אריאל כרמון: בית-הספר מכשיר לתואר הנדסאי.

אריאל כרמון: ההשתלמויות הן קורסים או השתלמויות של משרד התמ"ת או קורסים למובטלים או במסגרת של הכשרה פנים מפעלית וחוץ מפעלית.

אריאל כרמון: יש מפעלים שפונים אלינו לקורסים בעברית לעובדים שהם עולים חדשים.

אריאל כרמון: יש גם קורסים עסקיים בשעות הערב.

אריאל כרמון: כיום אין כמעט מובטלים, עשינו הסבת אקדמאים, אבל הרבה אנשים לא מוכנים לזה אף על פי שיש לנו תוכניות כאלה ואחרות החל מתחום הכימיה עד עיצוב גרפי ורפואה משלימה.

אריאל כרמון: שום דבר לא זז.

אריאל כרמון: משרד הבריאות לא מאשר את זה, אבל כימיה, כן.

גילה גמליאל: פרויקט "רקיע" לא לוקח חלק?

אריאל כרמון: כל המרצים אצלנו הם הנדסאים שכולם הם בעלי תואר אקדמי שבו הם לומדים, כלומר טכנולוגיה.

אריאל כרמון: הם יכולים ללמד גם במרכז להשתלמויות.

אריאל כרמון: לפעמים זה שדרוג גבוה מדי מול המתחרים, אבל לפי התוכנית זה עדיין נכון.

אריאל כרמון: המרכז ללימודי סביבה הוא חיבור חדש, והוא חלק מהמבנה הארגוני.

אריאל כרמון: המצב הכלכלי מחייב גם אותנו לחשיבה כלכלית, ויש לנו גם מלכ"ר.

אריאל כרמון: זה מוסד ללא מטרות רווח.

אריאל כרמון: יש פה קורסים לקהל הרווח, בעיקר.

אריאל כרמון: אנחנו עדיין שומרים על מצבה של מרצים איכותיים בעלי תארים, זו תפיסת העולם.

אריאל כרמון: זה אחד המדדים להשוואה בינינו לבין בתי-ספר אחרים.

אריאל כרמון: יש היצע די גדול של מגמות הלימוד.

אריאל כרמון: אפשר להציע לרוב הסטודנטים מסלול יום או מסלול משולב או לתפור מערכת אישית לאנשים שקשה להם להתחייב על תשלום כספי וקשה להם להתפנות ללימודי הנדסאים שהם כ- 35 שעות שבועיות.

אריאל כרמון: גם התוכנית הזאת עדיין לא מוכרת על-ידי מה"ט.

אריאל כרמון: מגמות הטכנולוגיה שלנו הן תוכנה, חשמל ואלקטרוניקה; מגמות העיצוב הן אדריכלות, ארגון נוף, עיצוב תעשייתי ותקשורת חזותית; תעשייה וניהול; מגמות הכימיה; הנדסת סביבה – אליה מגיעים כולם מהרשויות המקומיות בימי חמישי ושישי, והם ישנים בקיבוץ שומרת.

אריאל כרמון: כולם אנשים מבוגרים וממומנים על-ידי מִנהל המים והרשויות המקומיות.

אריאל כרמון: חלוקה של נשים-גברים על-פי המגמות: בחשמל ובאלקטרוניקה כמעט לא באות נשים ללמוד פה, באדריכלות יש קצת יותר; בכימיה יש הרבה, זה הולך חזק.

אריאל כרמון: בנות הלומדות כימיה הן בעיקר מהמגזר הערבי.

אריאל כרמון: יש תוכנית בשיתוף עם אוהלו שהן ממשיכות לתואר B.ed.

אריאל כרמון: זה מודל שצריך ללמד אותו וליישם אותו.

אריאל כרמון: ההנדסאים האלה יותר טובים להוראה.

אריאל כרמון: ההחלטה שההנדסאים לא טובים להוראה היא החלטה כוללנית, גורפת, בלי שיקול דעת.

אריאל כרמון: הם יכולים ללמד היטב גם בכיתות נמוכות וגם בחטיבה העליונה.

אריאל כרמון: אני פוסל את הגישה הטוטלית שכל ההנדסאים אינם טובים להוראה.

אריאל כרמון: זה לא נכון, אולי חלקם כן, לא כולם נולדו להיות אנשי הוראה.

גילה גמליאל: מתי התקבלה ההחלטה הזאת?

חנה ויניק: לפני כ- 8-10 שנים.

חנה ויניק: ההחלטה של המשרד הייתה אקדמיזציה במערכת החינוך.

חנה ויניק: זה נכון לכל המקצועות.

אריאל כרמון: מעשית זה לא ניתן ליישום, וציפו שאנשים מהתעשייה יבואו ללמד, ומי שבא ללמד מהתעשייה הוא מי שנפלט מהתעשייה, וההנדסאים יוכלו ללמד את הטובים ביותר.

אריאל כרמון: אני לא חושב שזה נכון, אבל אפשר לפתוח מסלול ל- B.ed למתאימים.

חנה ויניק: דוח דוברת עוד עומד להקשיח את זה משום שהוא טוען שה- B.ed הוא גם לא מטעם המשרד.

גילה גמליאל: צריך לאפשר לשדרג את זה לתואר אקדמי.

גילה גמליאל: צריך למצוא את הנוסחה.

חנה ויניק: זה נכון לכל מי שמסיים, לא רק להוראה.

חנה ויניק: כל מסלולי הקידום בעבודה צריכים להיות בפני כל מי שמסיים.

גילה גמליאל: נכון.

גילה גמליאל: הייתה החלטה גורפת מדי שלא נתנו עליה מספיק את הדעת.

גילה גמליאל: אני אעלה את הסוגייה הזאת בוועדת החינוך.

חנה ויניק: בדיון האחרון בוועדת החינוך ההחלטה החד-משמעית הייתה שכל מי שיהיה מורה יהיה בוגר תואר אקדמי באוניברסיטה.

גילה גמליאל: אין שום בעיה, אני לא מתווכחת על זה, אלא יש מקום לפתוח דלת גם לפני הסטודנטים שסיימו את הלימודים שלהם.

גילה גמליאל: זו אטימות לא להכיר בלימודים של מישהו שסיים בהצטיינות, זה עוול.

שמעון דוד: תנאי הקבלה להנדסאים הם יותר נוקשים מאשר להתקבל לאקדמיה.

שמעון דוד: אנחנו היום נלחמים על אותו רף שהיה לנו קודם מבחינת איכות ההשכלה, ומסתבר לא פעם שאנחנו יותר נוקשים מהכניסה לאקדמיה.

גילה גמליאל: הסוגייה הזאת תעלה לדיון.

גילה גמליאל: זה לא המקום ולא הזמן, אבל אני שמחה שבאנו היום לסיור כי אף על פי שסיירנו בהרבה מכללות טכנולוגיות הסוגייה הזאת לא עלתה.

אריאל כרמון: העניין מתחיל בתדמית הירודה של ההנדסאי.

אריאל כרמון: זו תוכנית עוקף פסיכומטרי; כל מי שאין לו פסיכומטרי הולך ללמוד הנדסאים ואחר-כך בא לאותו סמינר.

אריאל כרמון: יש משהו בתדמית שמשדר ירידה באיכויות.

גילה גמליאל: עוקף פסיכומטרי הוא טענה מוגזמת.

גילה גמליאל: אפשר היה להשאיר את כל נושא הפסיכומטרי כאינדיקציה יחד עם הציונים של התואר "הנדסאי" ולאו דווקא להתבסס על תעודת הבגרות כמדד, אז הפסיכומטרי נשאר עם אותו משקל.

גילה גמליאל: אם רוצים למצוא פתרונות צריך לבחון לעומק ולראות כיצד ניתן לעשות זאת.

גילה גמליאל: מי שכן יכול לסיים תואר הנדסאי בציונים גבוהים – אין מניעה שימשיך לאקדמאי.

גילה גמליאל: צריך לבחון את הכול לעומק כדי לא לפגוע בלימודים, כפי שרוצים להגדיר מבחינת האקדמיה.

אריאל כרמון: בוגר הנדסאים שיוצא לחו"ל יכול לקבל תוך שנה-שנה וחצי לקבל תואר ראשון ועוד שנה תואר שני.

אריאל כרמון: ככה מייצאים את הבוגרים הטובים לחו"ל.

גילה גמליאל: נכון.

אריאל כרמון: זה אחד האבסורדים הגדולים.

גילה גמליאל: אם היו מגיעים אליי הנתונים של הבוגרים שיצאו ללמוד בחו"ל, זה יכול היה להוות מדד לוועדה.

אריאל כרמון: נוסעים בהמוניהם לחו"ל.

גילה גמליאל: כחברת בוועדת החינוך אני אזום דיון בנושא הזה.

גילה גמליאל: אני אשמח גם לעדכן אתכם.

אריאל כרמון: אחד הדברים שצריך לעשות זה להביא את התעשייה.

אריאל כרמון: גם היא צריכה להגיד שהיא רוצה תואר ההנדסאי.

שמעון דוד: התעשייה אמרה את זה.

אריאל כרמון: אני לא שמעתי את זה.

שמעון דוד: היינו אצל עודד טירה.

אריאל כרמון: גם אם מישהו אמר את זה בחדר, זה לא מביא אנשים ללמוד תואר הנדסאי.

אריאל כרמון: אם בחור לא שומע מהתקשורת שהתעשייה רוצה הנדסאים כי זה טוב, כי זה עוזר, כי זה מעמד, כי זה מכניס, כי זה מקצוע, כי זה פרנסה, לא יבואו ללמוד לתואר הנדסאי.

אריאל כרמון: התעשייה צריכה לצעוק.

שמעון דוד: אף אחד לא מדבר על איכות ההנדסאי, אלא על סטטוס אקדמי שחסר.

שמעון דוד: אם אנחנו לא ניתן את הסטטוס הזה אנשים ימשיכו ללמוד תארים במדעי הרוח והחברה ויחפשו מקומות עבודה.

אריאל כרמון: אם אני מוריד היום מהרב תחומי משום שלמשק זה לא נותן כלום, ובמקום זה אני מלמד חינם את כל מי שרוצה ללמוד הנדסאי, זה יביא הרבה מאוד כי זה גם סטטוס, אחר-כך ימצאו מקום עבודה.

אריאל כרמון: לפני כמה שנים אמרנו ש- 70% ממסיימי הנדסאים מוצאים עבודה.

אריאל כרמון: עוד מאפיין של בית-הספר להנדסאים – אנחנו בנויים על תפיסה שלגודל יש עוצמה.

אריאל כרמון: 90% מההנדסאים לומדים הנדסה ב- 10% מבתי-הספר בארץ.

אריאל כרמון: זה אומר שיש הרבה בתי-ספר קטנים שבהם לומד מספר מצומצם של סטודנטים.

אריאל כרמון: הם לא יודעים מה הם מרוויחים לעומת מה שאחרים מפסידים.

אריאל כרמון: לפני שבוע עשינו טקס חלוקת מלגות למצטיינים.

אריאל כרמון: זה כיף לא נורמלי שבית-ספר קטן לא יכול לתת את זה, והוא לא עושה את זה.

אריאל כרמון: יום לפני-כן היה פה טקס לחונכים ונחנכים – סטודנטים שעוזרים וסטודנטים שנעזרים, וזו חוויה אדירה.

אריאל כרמון: גם את זה בית-ספר קטן לא יכול לתת.

אריאל כרמון: לנו יש מספר תקני פר"ח מספר 1 בארץ.

אריאל כרמון: זה יכול לעשות בית-ספר גדול עם עוצמה, שמרכז מול בתי-ספר אחרים.

אריאל כרמון: ועדיין יש כמות אדירה של בתי-ספר להנדסאים בארץ, והם מאיימים עלינו.

אריאל כרמון: עלות תפעול בית-הספר הזה היא הרבה יותר גדולה מכל בית-ספר קטן שאין לו עלויות תפעול, אבל ההכנסה ממה"ט זהה.

אריאל כרמון: בית-הספר הגיע בעבר לכ- 1,200 סטודנטים, והיום אנחנו "מגרדים" כ- 800.

אריאל כרמון: זו ירידה גדולה מאוד, ועשינו לא מעט פעולות כאלה ואחרות כדי להעביר את התקופה הזאת בהנחה שמי שירצה בעתיד את התואר הנדסאי והתעשייה והמשק יתאוששו ויבואו יותר הנסאים.

ענת אביטל: יש לנו מרכז למדע ולטכנולוגיה של בית-ספר להנדסאים.

ענת אביטל: רוב המשאבים הם מחו"ל, והתמיכה הממשלתית קיימת, אבל היא צנועה.

ענת אביטל: רוב התמיכה הממשלתית מגיעה למכללה האקדמית.

ענת אביטל: מסלולים טכנולוגיים ועיצוב אינם מקבלים תמיכה, ולא ברור למה.

ענת אביטל: עומדים לבנות אולם ספורט ענק, מרכז מכינות ומרכז אקדמי לשימור.

אריאל כרמון: הבנו שאם נשדרג את המערכת החינוך בעכו תהיה הגירה חיובית לעכו ודברים טובים אחרים.

אריאל כרמון: אלה פרויקטים החל מבית-ספר יסודי ופרויקטים של מנהיגות צעירה ועד חשיפה למעבדות שונות.

אריאל כרמון: נושא של טכנולוגיה הוא פרויקט שצריך להרים אותו כמעט משלב הגן.

אריאל כרמון: אדם שנמצא בצבא זה מתחיל להיות לו מאוחר.

אריאל כרמון: צריך לשבור סטיגמות ותדמיות של צווארון כחול וידיים שחורות.

אריאל כרמון: היום התעשייה היא כמעט לא כזאת.

אריאל כרמון: זה מעגל ארוך טווח שלא עושים מהיום למחר.

אריאל כרמון: בטווח הקצר: 1.

אריאל כרמון: לעודד נשים מהמגזר הערבי לצאת ללמוד.

אריאל כרמון: זו בעיה בעיקר בשעות הערב, אבל אפשר לעשות את זה גם כאשר מלמדים ביישובים.

אריאל כרמון: עכשיו אנחנו סוגרים פרויקט מול בית-כץ בקרית ביאליק.

אריאל כרמון: במקום שהם באים ללמוד אצלנו אנחנו באים ללמד אצלם כל עוד זה גיר ולוח.

אריאל כרמון: כשצריך מעבדות ומחשבים נביא אותם לפה.

אריאל כרמון: 2.

אריאל כרמון: לפתוח את פרויקט "רקיע" גם למגמות כימיה ומזון.

אריאל כרמון: גם הצבא וגם תעשייה ההיי-טק צריכה כימיה.

גילה גמליאל: פה הפרויקט בכלל לא עובד, אני מבינה.

שמעון דוד: מבחינה כמותית אין הצדקה לפרוש את הבנות האלה ביותר מדי מכללות.

שמעון דוד: אם הצבא יגיע למסקנה שהוא רוצה יותר בנות לפרויקט הזה מכללות אחרות יוכלו להצטרף.

גילה גמליאל: מה הקדימות של מכללת גליל מערבי?

שמעון דוד: יש מכללה אחת בטכניון, באוניברסיטת תל-אביב, בבאר-שבע, ועכשיו הוספנו את מכללת ספיר.

גילה גמליאל: כלומר יש מכללה אחת בצפון.

שמעון דוד: רק חיפה.

שמעון דוד: אם הצבא ירצה יותר בנות בהחלט יהיה פה.

גילה גמליאל: יש כאן הפרויקט של החד-הוריות?

אריאל כרמון: לא.

אריאל כרמון: קודם כל צריך לקחת אותן לכימיה.

אריאל כרמון: זה תחום מועדף, במיוחד לנשים.

אריאל כרמון: הצבא צריך כימיה.

שמעון דוד: אני מודה ומתוודה.

שמעון דוד: כרגע יש מכונות, חשמל ואלקטרוניקה.

שמעון דוד: יכול להיות שיש מקום להציע מגמות נוספות.

גילה גמליאל: אני מאוד מאמינה בלהיות מחוברים למה שקורה בשטח ולא להישאר במקום סגור שממנו מנהלים את העניינים כי אז לא מגיעים לשום דבר.

גילה גמליאל: זו אחת הסיבות שאנחנו מסיירים.

גילה גמליאל: בסיורים עולות שאלות שאמורות לקבל מענה מצד המשרדים הממשלתיים.

גילה גמליאל: אני יכולה להתחייב שהנושא ייבדק; ההצעה שאתה מעלה תעלה למעלה כדי שתהיה מתורגמת הלכה למעשה.

גילה גמליאל: זה כפוף לצורכי הצבא.

אריאל כרמון: 3.

אריאל כרמון: מלגה לאימהות – אנחנו יודעים שקרנות מאופיינות לפי קהל יעד, וכל קרן צובעת את קהל היעד שלה לתגמול.

אריאל כרמון: אני מציע קרן אימהות דומה לקרן חיילים משוחררים: מימון חיילים דרך הקרן אם הם לומדים מקצוע או מספר מקצועות מועדפים.

אריאל כרמון: גם קרן אימהות תעבוד בדרך דומה.

גילה גמליאל: זה קיים לגבי אימהות חד-הוריות.

אריאל כרמון: למה אימהות לא?

גילה גמליאל: יש לנו בעיות תקציב גדולות.

גילה גמליאל: כל דבר כזה זה משאבים שאין בנמצא, אחרת הדברים היו הרבה יותר פשוטים.

אריאל כרמון: 4.

אריאל כרמון: מכינה טכנולוגית – תג"ת – אני מציע במקום תג"ת – תעודת גמר תיכון – לתת מכינה טכנולוגית בבית-ספר הנדסאים.

אריאל כרמון: ההבדל הוא שמי שמסיים עם תג"ת לא יכול לעשות עם זה הרבה, אלא אם הוא למעלה מגיל כניסה לאקדמיה, אבל אני מדבר על מקצוע.

אריאל כרמון: אחד כזה יסיים את הלימודים עם פוטנציאל לבית-ספר להנדסאים.

אריאל כרמון: אין פה בעיית כספים, זה אותו כסף ואותן עלויות.

גילה גמליאל: מי מעביר את זה?

אריאל כרמון: תג"ת זה משרד החינוך.

אריאל כרמון: 5.

אריאל כרמון: מסלול הוראה להנדסאיות – להערכתי, אין סיבה בעולם למיין, הן יכולות להיות מורות מצוינות.

אריאל כרמון: זה יעשה גם טוב להנדסאים וגם להוראה.

גילה גמליאל: אני אעלה בוועדת החינוך את עניין מסלול התואר האקדמי לבוגרי הנדסאים.

גילה גמליאל: זה מתבקש, וזה עלה גם במכללה הטכנולוגית בטכניון.

גילה גמליאל: לגבי ההצעות שלך להרחבת היריעה של קורסי ההכשרה ופרויקט "רקיע", שמעון דוד יעלה את הנושא לדרגים הבכירים ונקבל ממנו נתונים ונעדכן אתכם לגבי הנושא הזה, כך שתיפתחנה יותר אפשרויות בפני אותן סטודנטיות שמתכוונות להשתלב במסלול הזה.

גילה גמליאל: אם יפתחו את מסלול החד-הוריות באזור הצפון צריך לבדוק אפשרות שזה ייפתח גם כאן במכללה.

גילה גמליאל: כשסיירנו בדרום הצלחנו לפתוח קורסים.

גילה גמליאל: אני מאוד מקווה שגם מפה נצא עם בשורה חיובית.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לכן על ששיתפתן אותנו בחוויות האישיות שלכן.

גילה גמליאל: יישר כוח, בהצלחה, תישארנה חזקות כי בסופו של דבר זה ישתלם.

גילה גמליאל: המקרה האישי שלך יעבור אלינו, ואנחנו נדאג להעביר את זה למאירה שוורץ.

שמעון דוד: אני מודה לגילה.

שמעון דוד: במסגרת תפקידה היא קיימה 4 דיונים בוועדה שלקחנו בהם חלק, והוועדה יצאה גם לשני סיורים כדי להכיר את המערכת מקרוב.

שמעון דוד: זה לא קורה כמעט בוועדות בכנסת, ולכן אנחנו אסירי תודה בעניין.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לשרון שהעלה את היוזמה לבקר פה.

גילה גמליאל: יש חשיבות עליונה למכללה גם בגלל המיקום בעכו, וצריך לראות איך מקדמים את זה.

גילה גמליאל: נדחוף ככל האפשר כדי שייפתח פה קורס להכשרה מקצועית ב"רקיע" או בחד-הוריות.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: נשמח לסייר גם באגודה וגם בקמפוס.