הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 101, 2004-06-02 09:30

גילה גמליאל: אני רוצה לפתוח את הישיבה לגבי תמונת מצב של האימהות החד הוריות.

גילה גמליאל: בעניין הזה אני רוצה לומר שבעקבות הרפורמה שהוצגה בזמנו, בעקבות המאבק של המשפחות החד הוריות בכל מה שקשור לתנאים שלהן, אני חושבת שנבחן בוועדה מה אכן יצא לפועל.

גילה גמליאל: האם הרפורמה אכן סייעה?

גילה גמליאל: מה המצב היום, בדיעבד מהם הכשלים ומה עוד צריך לשפר ולתקן.

גילה גמליאל: בעניין הזה רציתי לשמוע את הגורמים המקצועיים, ובראש ובראשונה את נציגי משרד האוצר שהציעו את התוכנית.

גילה גמליאל: קודם כל נשמע אותם, על מנת שיציינו לנו מה לדעתם הצליח מהתכנית שלהם, ואם המצב הרגע הוא לטעמם טוב יותר, ואחר כך נפתח את זה לדיון מקיף.

גילה גמליאל: נמצא אתנו הרפרנט ממשרד האוצר.

הרן לביאות: אני רוצה להציג שני דברים.

הרן לביאות: דבר ראשון, הרפורמה נעשתה בשני מישורים.

הרן לביאות: האחד היה להפחית את הוצאות הממשלה, את תשלומי העברה והבטחת הכנסה, שנגע גם לאמהות חד הוריות כמו לכל המשפחות שקיבלו השלמת הכנסה.

הרן לביאות: השני, היה עידוד , בעצם יש קשר ישיר, בין הפחתת הגמלאות לעידוד תעסוקה.

הרן לביאות: לגבי עידוד תעסוקה - חלק מהצעדים שנעשו נעשו בעצם על ידי משרד התמ"ת, ביוזמה משותפת.

הרן לביאות: נמצאת פה נציגת משרד התמ"ת.

הרן לביאות: זה תגמולים למעסיקים ומענקים לאמהות חד הוריות.

גילה גמליאל: חלק מההצעות שעלו בזמנו, וגם התקבלו על ידי משרד האוצר, דיברו על כל מה שקשור למלגת לימודים, מה יהיה גובה המלגה, מה הכוונות לשנה הבאה?

הרן לביאות: סיוע ללימודים גם זה נחלק לשניים: יש סיוע ללימודים אקדמאיים ויש סיוע ללימודים להכשרה מקצועית.

הרן לביאות: לגבי ההכוונה להכשרה מקצועית, גם פה נעשתה עבודה על ידי משרד התמ"ת, ונציגת משרד התמ"ת תאשר.

הרן לביאות: לגבי סיוע אקדמאי, הנושא נבחן.

גילה גמליאל: הוא עדיין לא יצא לפועל .

גילה גמליאל: בגלל זה אני שואלת.

מרינה סולודקין: היה סירוב.

גילה גמליאל: לא היה סירוב.

גילה גמליאל: הם קיבלו את זה, אני הייתי בדיוק בנקודה.

הרן לביאות: הוא נבחן על ידי משרד האומר ביחד עם נציגים של המוסד לביטוח לאומי.

גילה גמליאל: איפה זה עומד היום?

הרן לביאות: היום לא ניתן סיוע ללימודים אקדמאיים למיטב ידיעתי.

גילה גמליאל: למרות שהובטח שכן תינתן מלגת לימודים.

הרן לביאות: היתה הבטחה ממשרד האוצר.

מרינה סולודקין: אני הייתי לפני חצי שנה אצל השר נתניהו רק בעניין לימודים אקדמאיים של חד הוריות, ולצערי הרב, וגם לצער של שר האוצר קיבלתי סירוב מוחלט.

הרן לביאות: לא ניתנה הבטחה.

גילה גמליאל: ניתנה הבטחה בזמנו למלגת לימודים.

גילה גמליאל: הרי זו היתה חלק מהדרישה.

גילה גמליאל: זה שאחר כך תרגמו את זה רק ללימודים של הכשרה מקצועית זה עניין אחר.

גילה גמליאל: הדיבור שהיה בזמנו, הרי מה קרה.

גילה גמליאל: היתה הצעת חוק שאני הגשתי שמדברת, הרי בחוק הקיים יש מניעה.

גילה גמליאל: מי שיוצאת ללימודים במוסדות להשכלה גבוהה באים ושוללים ממנה את הזכויות שמגיעות לה.

הרן לביאות: היא לא יכולה לבצע את מבחן התעסוקה כי היא עסוקה בעצם בלימודים.

גילה גמליאל: אנחנו אמרנו שזה אבסורד, והפנינו את תשומת לבו של שר האוצר .

גילה גמליאל: בזמנו גם כשדיברו על כל הנושא אמרנו: רגע, אם אנחנו מדברים על הרצון להשתלב במעגל התעסוקה, אין דבר טוב יותר מלימודים אקדמאיים לצאת מכל המצוקות האלה, כדי להשתלב בעבודה.

גילה גמליאל: אחת הדרכים הטובות.

מרינה סולודקין: יש חוק שלך, יש גם חוק שלי לקדם.

מרינה סולודקין: ...

גילה גמליאל: אנחנו הסכמנו לא לקדם את החוק הזה מכיוון ששר האוצר בזמנו, כשכל הנושא הזה עלה, נאמר במפורש שתינתן.

גילה גמליאל: ואז היו לי מגעים עם נציגים ממשרד האוצר בסוגיה הזו, ואמרו לי כל פעם מחדש שעדיין גובה המלגה לא ידוע.

גילה גמליאל: ודיברנו על זה אם המלגה תהיה רק לשנה אחת או אם מדובר על כל שנות הלימודים – שאלה נתונים שלא נתנו לנו בזמנו.

גילה גמליאל: השאלה איפה הנקודה הזו עומדת, ואם כן למה לא.

הרן לביאות: אני אציג את הנושא ממש בקליפת אגוז.

הרן לביאות: זה עומד משני כיוונים אפשריים.

הרן לביאות: אנחנו במשרד האוצר מאמינים שזה צריך להיעשות דרך מלגות לתקופה מוגבלת לאוכלוסייה מאוד ממוקדת.

מרינה סולודקין: זו היתה העמדה של אורי יוגב.

מרינה סולודקין: אבל הוא יצא.

הרן לביאות: ולא באמצעות מה שהצעת החוק מציעה, בעצם להמשיך ולשלם את גמלת הקיום לאישה שלומדת.

גילה גמליאל: אין בעיה.

גילה גמליאל: אבל על זה התפשרנו.

גילה גמליאל: אבל עדיין את המלגות האלה.

גילה גמליאל: זאת הבעיה.

הרן לביאות: אז זה אני אומר.

הרן לביאות: הבחינה דרך המוסדות של החינוך האקדמאיים זה עומד בבחינה עם גורמים במוסד לביטוח לאומי, עם גורמים באוצר.

הרן לביאות: כרגע זה בבחינה בנושא הזה.

הרן לביאות: אין לי בשורות.

גילה גמליאל: מה יש פה לבחון?

גילה גמליאל: בוא ניכנס לנקודות.

גילה גמליאל: אם חד הורית שיוצאת ללימודים, את אותו מענק שאתם נותנים למי שיוצאת לעבודה, בגובה 9,000 שקלים במידה והיא מוסיפה משכורת, אם היא יוצאת ללימודים במשך שלוש או ארבע שנים, את אותה מלגת לימודים שאפשר אחר כך לתרגם מלגות נוספות אבל אם את הדבר הבסיסי היא לא תקבל מכם.

הרן לביאות: אני לא משוכנע שהבנתי.

הרן לביאות: שכר לימוד חינם, וגמלת קיום, כי ממה היא תתקיים?

הרן לביאות: הרי אם היא לומדת אין לה איך לעבוד.

הרן לביאות: קורסי הכשרה זה מוגבל לזמן מאוד מאוד קצר, זה לא יקנה לה תואר.

הרן לביאות: בקורס להכשרה מקצועית עוזרים לה גם תוך כדי, אם אני מבין מקום, לכוון אותה למצוא עבודה, זה תהליך שונה לחלוטין מלימודים אקדמאיים.

הרן לביאות: גם איזה מקצועות אקדמאיים?

הרן לביאות: יש אנשים רבים שלומדים שלוש או ארבע שנים ואחרי זה זה לא טריביאלי שהם ימצאו עבודה.

הרן לביאות: זה נושא די מורכב.

גילה גמליאל: אחוז המובטלים מקרב האקדמאים הוא מאוד נמוך, כמו שכולנו יודעים.

מרינה סולודקין: גילה, מוכרים לנו לוקש.

מרינה סולודקין: בגלל שכל הדיבורים היו ב-2002.

מרינה סולודקין: כל העניין של גמלה היה במבחן, כל עניין דמי הקיום היה במבחן, היתה פשרה עם שרנסקי, ואחרי הבחירות אמרו לנו: יש לנו רפורמה, אנחנו לא תומכים בחד הוריות, אנחנו מעודדים אותן ללכת לעבוד במקצועות נמוכים מאוד, אנחנו לא רוצים להם את ההשכלה הגבוהה כי הם יוצאים ממעגל העוני.

מרינה סולודקין: גילה, אז מוכרים לנו לוקש.

גילה גמליאל: טוב, הרפרנט הוא בטח לא הכתובת.

מרינה סולודקין: בטח שהוא לא.

גילה גמליאל: אבל בעניין הזה, מהנתונים שנמצאים בידיך, אתה אומר שבעצם הנושא נבחן.

גילה גמליאל: מכיוון שמדובר בין שלוש לארבע שנים, זה לא מקבל עדיין את המימוש שלו.

גילה גמליאל: בסדר.

גילה גמליאל: אנחנו נדאג להגיע למי שצריך בקשר לזה.

גילה גמליאל: אני רוצה את נציגי משרד התמ"ת שיפרטו לנו יותר על קורסי ההכשרה.

גילה גמליאל: אנחנו באופן אישי בוועדה עשינו מספר סיורים במכללות הטכנולוגיות, וראינו נשים חד הוריות בקורסי הכשרה, שזה ממש הצלחה.

גילה גמליאל: יחד עם זה, לצערנו, שמענו על כל המצוקות, בין היתר על אותן נשים שנאלצו לנשור מאותם קורסים, עקב זה שלא היתה להן האפשרות, אם לא היו יוצאות לעבוד, לא היו יכולות לסגור את החודש עם הקצבה המדוברת, ואת אותן נשים שזה מעורר בהן את התקווה שהן תמצאנה עבודה בתחום.

גילה גמליאל: מרביתן סיימו קורסים של טכנאיות, באמת זה היה מבורך.

גילה גמליאל: אני רוצה שנציג או נציגת התמ"ת, הבנתי שנמצאת אתנו גברת סיגל, שתציג לנו את הנושא.

סיגל שלח: לפני שאני מתמקדת בהכשרות, אני רוצה לפרוש טיפה את המסגרת של התכנית שהמשרד מטפל בה, ואחרי זה אני אתייחס להכשרות באופן ממוקד.

סיגל שלח: המשרד מטפל בכמה אספקטים של התוכנית, או במירב האספקטים של התוכנית, ובראש ובראשונה בהשמות ישירות לעבודה, שזה נעשה במרביתו דרך שירות התעסוקה.

סיגל שלח: נמצאת פה חני נחמני, מנהלת אבטחת הכנסה בשירות התעסוקה שתרחיב ותדבר על ההשמות.

סיגל שלח: בעיקרון, עד היום, מתוך האוכלוסייה שהיתה זכאית לתוכנית הופנו לעבודה כשמונה עשרה אלף הורים יחידים, והושמו בעבודה כשבעת אלפים שבע מאות, כמעט שמונת אלפים הורים יחידים.

סיגל שלח: אני אכנס טיפה, כשאדבר על ההכשרות, גם על המגבלות של העבודות האלה, כי אנחנו יודעים מה האופי של חלק גדול מהעבודות שמרביתם השתלבו בהם, ואני אתמקד בזה כשאדבר על ההכשרה.

גילה גמליאל: השבעת אלפים חמש מאות זה התכנית הזאת?

סיגל שלח: כן.

סיגל שלח: עכשיו, בנושא של המענקים.

סיגל שלח: אולי אני אגיד קודם: יש את ההשמות, יש את המענקים שנגזרים מההשמות, למרות שיכולים לקבל אותם גם הורים יחידים שלא הושמו דרך שירות התעסוקה.

סיגל שלח: ישנו האספקט של הסרת חסמים – מעונות יום וצהרונים, שאני ארחיב טיפה, וישנן פניות ייעודיות, כמו יזמות והכשרה שהן ממש עומדות בשלב היישום.

קריאה: שבע מאות תשע עשרה.

סיגל שלח: אז היה עוד תשלום גדול, אז אני לא מעודכנת, אני מצטערת.

סיגל שלח: אבל זה העדכון האחרון שקיבלתי ממת"ש.

רחל אגמון: רגע, אני צריכה להבין.

רחל אגמון: מתוך השבעת אלפים חמש מאות שהושמו, השבע מאות קיבלו ממש את המענקים.

סיגל שלח: קיבלו ממש את המענק.

סיגל שלח: לתוכנית יש מרכיבים רבים.

סיגל שלח: מתוך השבעת אלפים שהושמו, זה לא אומר שכולן זכאיות.

סיגל שלח: גם אם היו מצליחים לעמוד בקריטריונים זה לא אומר שכולם היו זכאיות לקבל את המענקים, כיוון שהמענקים ניתנים באופן רבעוני רק אחרי השלמה של ארבעת חודשי עבודה, ולכן רק חלק מהאוכלוסייה הזאת היה זכאי בפועל לקבל.

סיגל שלח: עדיין אנחנו רואים מיצוי יחסית נמוך של המענקים למה שציפינו.

סיגל שלח: בנושא של הסרת חסמים – מעונות יום.

סיגל שלח: יש כמעט כיום כשש מאות ילדים הלומדים במערכות האלה.

סיגל שלח: הם נכנסים למערכות האלה בעלות מאוד נמוכה.

סיגל שלח: הן משלמות מאתים וחמישים שקלים לחודש בלבד.

סיגל שלח: כאן נעשה באמת צעד מרחיק לכת.

קריאה: בכל הארץ שש מאות ילדים?

סיגל שלח: כן.

סיגל שלח: זה נכנס לאט לאט.

סיגל שלח: כאן אני רוצה להרחיב.

סיגל שלח: כיוון שזה הולך לאט, התכנית לא היתה בום וגמרנו.

סיגל שלח: יש תהליכי הפנמה גם של ההורים היחידים וגם של שוק העבודה.

סיגל שלח: הדברים הם אולי לא כפי שקיווינו שנחליט יום אחד שכולן נכנסות לשוק העבודה ולמחרת כולן שם.

סיגל שלח: כנראה זה תהליכים.

סיגל שלח: למרות שקיצצו את הגמלה יש לאנשים תהליכים שהם צריכים לעבור עד שהם מגיעים באמת לעבודה, ואנחנו רואים שהזרימה לתוך המעונות הולכת וגוברת.

סיגל שלח: המעונות האלה נותנים מענה עד גיל שלוש, ונתקלנו בבעיה של מתן מענה להורים יחידים שמעונינים לעבוד משרה מלאה.

סיגל שלח: וכאן מופעל מהלך, יש פיילוט שפועל מול קרן רש"י, פועל כיום בעכו.

סיגל שלח: אנחנו מנסים לראות איך בעצם בונים מן מערכת כזאת שהמשרד תומך בה כספית בעלויות או מסבסד בעצם כמעט לחלוטין את העלויות של ההורים היחידים בצהרונים.

סיגל שלח: אנחנו הולכים במקביל גם למפרט רחב יותר שיאפשר כניסה של ארגונים מלבד קרן רש"י, כדי להרחיב את המאגר שיעמוד לידי הפקידים בשירות התעסוקה.

סיגל שלח: כשיגיע הורה יחיד לשירות התעסוקה, ויציעו לו משרה מלאה, לשירות התעסוקה יהיה כלי, שיוכל להגיד הנה בקשה, יש כאן רשימה של צהרונים וזו ההנחה שניתנת כאן.

סיגל שלח: ואני מקווה שהמהלך הזה, הוא מתקדם, אבל זה עניין של מפרטים, אנחנו צריכים להוציא אותם וכולי.

סיגל שלח: זו גם בעיה שעלתה במהלך ההפעלה של התוכנית, היא לא היתה רשומה בתוך התוכנית המקורית.

סיגל שלח: הכשרה מקצועית – נכון, יש הקורסים של טכנאיות שפועל יפה.

סיגל שלח: את התוצאות של ההשמה אנחנו נראה עם סיום התוכנית או בעוד כמה חודשים לאחר סיום התוכנית.

סיגל שלח: בינתיים, באופן יחסי, הנשירה היא לא גדולה, והקורסים מתפתחים באופן יפה, גם קורסים רגילים להכשרה מקצועית להורים יחידים.

סיגל שלח: ניתן שם סיבסוד מלא להסעות, מה שלא קיים בדרך כלל בהכשרה מקצועית, וזה מאוד הקל על ההורים היחידים שלומדים בהכשרה מקצועית.

סיגל שלח: מעבר לזה, נבנית היום כנגד התחייבות של האוצר, להפעלה של באמת תוכנית הכשרה שבאה לענות על מה שהזכרתן בהתחלת הדברים.

סיגל שלח: אני חושבת שזו באמת הבעיה המרכזית עם הורים יחידים.

סיגל שלח: זה לא להגיד להם בעצם בואו קחו מענקים ותיכנסו לעבודות ניקיון ועבודות סיעוד, ותישארו גם בעבודות האלה.

סיגל שלח: כי זאת לא המטרה שלנו.

סיגל שלח: אנחנו הרי מעונינים להמשיך ולתגבר את ההורים הללו, ולתת להם אפשרות של גידול בהכנסות לאורך החיים, ולא רק משהו מקומי.

סיגל שלח: לכן נבנית היום תוכנית והיא מובאת היום לאישור האגף להכשרה מקצועית, ואחרי כן לאישור האוצר, והאוצר גם התחייב שהדברים ייעשו מהר וללא בעיות, כי הדברים נעשו במקביל בעבודה עם הרפרנטים של העבודה.

מרינה סולודקין: מי אחראי על בניית התוכנית?

סיגל שלח: הרשות לתכנון כוח אדם, שהיא הגוף הביצועי המחזיק את הפרויקט מטעם המשרד, אחראית על התוכנית הזאת.

סיגל שלח: האגף להכשרה מקצועית כמובן היה שותף מאוד פעיל בפנים, אבל נכנסו שם גופים, לא רק האגף להכשרה מקצועית.

סיגל שלח: כלומר, לתוכנית הזאת יש כמה מסלולים.

סיגל שלח: אחד המסלולים החשובים הקיים בה מאפשר להורים יחידים או שעובדים כיום במשרות חלקיות או שעובדים בעבודות שאין בהן אופק תעסוקתי, אין בהן קידום, אין בהן ביטחון תעסוקתי, שאנחנו לא רואים אותן כעבודות שיכולות לקדם אנשים לאורך זמן, מאפשר להם לימודים בזמן העבודה.

גילה גמליאל: סיגל, ברשותך, הנשים שאת מדברת עליהן, שנכנסו והצליחו להשתלב מבחינת מקומות העבודה, מבחינת המיקום הגיאוגרפי איך זה בא לידי ביטוי?

גילה גמליאל: כי לדוגמא, לקבל תוספות למקומות עבודה באזור הדרום נשמע לי פנטזיונרי לגמרי.

סיגל שלח: על זה חני תכף תרחיב.

סיגל שלח: יש לה את הפיזור הגיאוגרפי של ההשתלבות בעבודה לפי לשכות.

סיגל שלח: אז עוד רגע.

סיגל שלח: אז זה בנושא של הכשרה מקצועית.

סיגל שלח: אנחנו מאוד מקווים שהתוכנית תתחיל לפעול.

סיגל שלח: אנחנו נתנו תאריך יעד של עד יולי, אנחנו מקווים שבמהלך הקיץ זה יתחיל לפעול.

סיגל שלח: במקביל, תוגש בתחילת השבוע תוכנית של יזמות עסקית של נשים.

סיגל שלח: אגב, התוכנית הזו כללה עבודה מאוד מסיבית מול ביטוח לאומי, ונוצר שם נוהל על ידי גברת בתיה כהן ואורנה בירקוביצקי, נוהל מאוד יפה לדעתי, שבעצם לא שולל הבטחת הכנסה ממקימות עסק, וממשיך ונותן להן אפשרות לקבל הבטחת הכנסה, עם עמידה בכל מיני קריטריונים של התוכנית, במשך כמעט שנתיים וחצי.

סיגל שלח: זאת אומרת, זה לא רחוק מלימודים אקדמיים.

סיגל שלח: זה נוהל מאוד יפה, אולי אפשר לעשות בו שימוש.

סיגל שלח: ביטוח לאומי עשה באמת עבודה מאוד יפה.

גילה גמליאל: תכף נשמע גם את הפירוט מביטוח לאומי בעניין הזה.

רחל אגמון: זה בבחירה אישית.

רחל אגמון: תוכנית ייחודית לכל אחת ואחת, תוכנית ייחודית מלווה.

סיגל שלח: זה נכון.

סיגל שלח: יש ליווי של החונך, אבל בהחלט הנוהל הוא נוהל עם נקודות זמן מאוד ספציפיות של כניסה, יציאה, המשך או לא המשך של קבלת הבטחת הכנסה.

גילה גמליאל: חברת הכנסת מרינה סולודקין רוצה לשאול רק שאלה.

מרינה סולודקין: בזמן האחרון יש לי הרבה פניות בנושא של חד הוריות שהעסקים שלהן פשטו את הרגל.

מרינה סולודקין: מה עם סיוע להן.

מרינה סולודקין: כי זה גם חשוב.

מרינה סולודקין: יש תוכניות או אין?

סיגל שלח: בעיקרון, לא היתה תוכנית ייעודית במסגרת התוכנית הספציפית הזו.

סיגל שלח: אבל אני לא רואה שום מניעה מנשים כאלה שבאמת פשטו את הרגל להיכנס או לתוכניות היזמות שעכשיו תיפתחנה.

קריאה: הן לא יזמיות.

קריאה: הן לא באוכלוסיית היעד.

סיגל שלח: הן לא באוכלוסיית היעד.

סיגל שלח: כיוון שהן עבדו.

סיגל שלח: כאן אני רוצה לומר משהו על התוכנית.

סיגל שלח: באמת נעשתה איזו שהיא רפורמה, נעשה צעד שאני הייתי קוראת לו צעד ניסויי.

סיגל שלח: זה בעצם לקחת אוכלוסייה די ספציפית של תעודות זהות מסומנות, שהיו עד יולי במערכת הבטחת הכנסה, ואיתן לנסות לקדם כמה מודלים שאנחנו מקווים שיוכלו לשמש אחרי זה אוכלוסייה יותר רחבה.

סיגל שלח: אבל התוכנית הזו אינה במנדט שלה.

מרינה סולודקין: יש לי פגישה בשמיני ביוני עם שר האוצר.

מרינה סולודקין: אז נדבר.

מרינה סולודקין: בגלל שיש לי הרבה פניות של אלה שפשטו את הרגל.

גילה גמליאל: ברשותכם, לפני שנמשיך לפתוח את הדיון, אני ארצה לשמוע את הביטוח הלאומי.

מרים שמלצר: אני עובדת במינהל המחקר, אז אני לא אוכל לרדת לפרטים של התוכנית הזאת.

מרים שמלצר: הרעיון הכללי של התכנית הוא לאפשר לאנשים שעוד לא ברור אם יש להם הכנסה מהיזמות הזאת לקבל קצבה למרות שיכול להיות שיש להם הכנסה השוללת את הקצבה.

מרים שמלצר: אני לא מכירה את הפרטים, אני רק יודעת שזה קיים.

מרים שמלצר: מה שרציתי לספר, זה מה קרה לחד הוריות במערכת הבטחת הכנסה.

מרים שמלצר: אתם יודעים שקיצצו להם את הקצבה.

מרים שמלצר: חד הוריות עם ילד אחד בארבע מאות וחמישים שקל, ועם שני ילדים באיזה שבע מאות שקל.

מרים שמלצר: זה מה שקרה בשטח.

מרים שמלצר: הקצבה פחתה בהתאם.

מרים שמלצר: מספר החד הוריות במערכת פחת, והוא פחת משתי סיבות.

מרים שמלצר: האחת, בנוסף לזה שהקצבה קוצצה, גם הכנסה לא נחשבת לצורך קבלת קצבה מאוד פחתה, וזה פגע בעיקר בחד הוריות.

מרים שמלצר: כי רמת ההכנסה שעיכבה להם את הקצבה קוצצה בערך באלף שקל.

מרים שמלצר: אז בבום הראשון כשהפחיתו קצבאות ושינו את מבחן ההכנסות יצאו איזה ארבעת אלפים שש מאות אנשים, שלושת אלפים ושש מאות מתוכם היו חד הוריות.

מרים שמלצר: כי מבחן ההכנסה שלהן לקבל קצבה היה מאוד גבוה, חלקן היה קרוב לשכר הממוצע, וזה פחת באולי יותר מאלף שקל.

מרים שמלצר: אם אני אגיד במספרים, היו לנו חמישים ושתיים אלף נשים במערכת הבטחת הכנסה ערב הקיצוץ, וחודשיים אחרי הקיצוץ היו לנו בערך חמשת אלפים נשים פחות, כי גם פחות נשים יכולות להיכנס כשהמבחנים הפכו להיות נוקשים יותר.

מרים שמלצר: בפברואר השנה, לאחר שנגמרו גם העיצומים, אתם יודעים שבנוסף לזה שהפחיתו את הקצבאות והקשו את מבחני ההכנסה, הקטינו גם את גיל הילדים המחייב אימהות לעשות מבחן תעסוקה, זאת אומרת, לחפש עבודה, משבע שנים לשנתיים.

מרים שמלצר: בפועל, ירדו בערך עוד חמשת אלפים נשים מהמערכת.

קריאה: מה זאת אומרת ירדו?

מרים שמלצר: לא ירדו.

מרים שמלצר: אני אסביר את הנתונים.

מרים שמלצר: אני מדברת על מלאים.

מרים שמלצר: אני לא מדברת על מעקב של נשים.

מרים שמלצר: אני לא מדברת שעקבתי אחרי אישה ממאי שנה שעברה מה קרה לה היום, זה לא מהמעקב שאני מדברת עליו עכשיו.

מרים שמלצר: גם עוד לא עשינו אותו.

מרים שמלצר: מה שאני מדברת זה על מלאי המקבלים.

מרים שמלצר: אם היו לנו חמישים ושתיים אלף נשים חד הוריות שמקבלות הבטחת הכנסה במאי 2003, ערב הקיצוץ, באוגוסט 2003, לאחר הקיצוץ, עוד לפני הפעלת מבחני התעסוקה, עוד לא שלחו אותן לשירות התעסוקה, היינו בערך בארבעים ושבע אלף נשים.

מרים שמלצר: היום יש ארבעים ושתיים אלף חד הוריות שנמצאות במערכת, ירידה של עשרים אחוז.

מרים שמלצר: זה לא מוכרח להיות אותן נשים.

מרים שמלצר: גם חלק ירדו, חדשות לא יכולות להיכנס בגלל המבחנים הנוקשים, וגם חיוב מבחן התעסוקה בודאי מנע מחלק מהנשים להתייצב בשירות התעסוקה ולנסות להסתדר בצורה אחרת.

מרים שמלצר: וחלק גם מצאו עבודה.

מרים שמלצר: אלה הנתונים העיקריים שיש עכשיו כתוצאה מהתוכנית.

מרים שמלצר: זאת בעצם גם היתה הכוונה של התוכנית.

מרים שמלצר: אי אפשר שהכוונה לא היתה לא לקצץ.

רחל אגמון: שמי רחל אגמון, ואני אחראית על הנושא של חד הוריות במשרד הרווחה.

רחל אגמון: לפרוטוקול אני אומרת שאין לנו תקציב צבוע למשפחות חד הוריות עדיין, עם זאת אנחנו עושים כל מיני דברים.

רחל אגמון: אני בכל זאת רוצה להבין.

רחל אגמון: התנאים נעשו קשוחים, אנחנו בעצם חיים במדינת ישראל, ויודעים את הכל.

רחל אגמון: כל מה שאת מנית, אחת לאחת.

רחל אגמון: את כל הזמן התבטאת בזה שאמרת "ירדו".

רחל אגמון: מה קרה להן?

רחל אגמון: ממה הן חיות הנשים האלה?

רחל אגמון: עשרת אלפים נשים.

רחל אגמון: את התהליך אני מבינה.

רחל אגמון: הן לא זכאיות להבטחת הכנסה.

רחל אגמון: ממה הן חיות?

רחל אגמון: זו השאלה.

קריאה: חלק חיות מסכום יותר נמוך.

קריאה: יותר נמוך, מאיפה?

גילה גמליאל: סליחה, אנחנו רוצים להמשיך את הדיון.

גילה גמליאל: את רוצה לענות לה על השאלה.

מרים שמלצר: לא.

מרים שמלצר: אמרתי שהן צריכות מסכום יותר נמוך.

מרים שמלצר: זה מה שקרה.

מרים שמלצר: זה מה שזה אומר.

גילה גמליאל: טוב, אני רוצה לשמוע את הגברת ברכה ארג'ואני.

ברכה ארג'ואני: חברת הכנסת גמליאל, קודם כל תודה רבה שזימנת את הוועדה.

ברכה ארג'ואני: אני דווקא רוצה לעשות את הקטע של הקצבאות של הביטוח הלאומי, ולהיכנס לנושא של הדיור שבו אני עוסקת.

ברכה ארג'ואני: לצערי, חל גידול מאוד גדול של פינויים וצווי פינוי של משפחות הן שהבנקים נתנו צווי פינוי, החברות המשכנות, ובעלי בתים פרטיים שזורקים אנשים מהבתים עקב אי היכולת לשלם את השכר דירה.

ברכה ארג'ואני: היום אנחנו רואים בעצם הלכה למעשה את השפעת הקיצוצים.

גילה גמליאל: כמה פניות כאלה הגיעו אלייך?

ברכה ארג'ואני: מפברואר עד היום הגיעו אלי קרוב לחמש מאות פניות.

ברכה ארג'ואני: כאשר אני יודעת שבנמצא יש שבע מאות צווי פינוי.

ברכה ארג'ואני: בטח אריה כהן יעדכן אותנו יותר, מכל מיני נושאים מבתים.

ברכה ארג'ואני: אבל אני יודעת שבמאי חל גידול של עשרים עד שלושים אחוז בנושא של ממש להוציא לפועל.

גילה גמליאל: משפחות חד הוריות?

ברכה ארג'ואני: רובן משפחות חד הוריות.

ברכה ארג'ואני: לצערי, כל הפניות שנעשו אלינו, לארגון לזכויות לדיור, שמונים וחמישה אחוז היו משפחות חד הוריות.

גילה גמליאל: ומה הטיפול שלכם בנושא?

ברכה ארג'ויאני: הטיפול מאוד מאוד קשה.

ברכה ארג'ויאני: וזה מאוד מאוד תלוי מי החברה המשכנת ומי החברה שמוציאה לפועל, ומי הבנק.

ברכה ארג'ויאני: על פי רוב, מאוד מאוד קשה לעצור את התהליך של הפינוי, במיוחד כשמדובר בעמידר.

גילה גמליאל: ואז מה קורה עם אותן משפחות?

ברכה ארג'ואני: הן בחוץ.

גילה גמליאל: מה זה בחוץ?

ברכה ארג'ואני: הן בחוץ.

ברכה ארג'ואני: הן פשוט נזרקות החוצה.

ברכה ארג'ואני: ואז מה שקורה בדרך כלל, יש נוהל של דר רחוב.

ברכה ארג'ואני: עיריית ירושלים, או אותה עירייה מארגנת אכסניה לשניים שלושה לילות בבתי מלון מאוד זולים, ואחר כך המשפחה צריכה למצוא לעצמה קורת גג במקום אחר.

ברכה ארג'ואני: כאשר הרווחה אומרת שהיא יכולה להשתתף בחודשיים שכירות לאותה משפחה, בסכום מאוד מאוד מוגבל.

ברכה ארג'ואני: אבל שוב, זה רק מוכיח שחוסכים בכיס אחד ומוציאים מהכיס השני.

ברכה ארג'ואני: העניין של כל הקיצוץ, היום אנחנו רואים אותו על פניו.

ברכה ארג'ואני: זאת אומרת, שאם אנשים לא יכולים לשלם את שכר הדירה בשוק החופשי, ובעלי בתים מתחילים היום הרבה יותר לפנות להוצאות לפועל ולהוציא צווי פינוי.

גילה גמליאל: אני רוצה ברשותך לשמוע את אריק כהן מההוצאה לפועל, לראות אם הנתונים תואמים.

אריה כהן: אנחנו מדברים על חמש עשרה אלף הודעות פינוי.

אריה כהן: אנחנו מדברים על סדר גודל של בערך שמונת אלפים פינויים בשנה.

אריה כהן: אין לי בתוך זה נתונים אם זה חד הורית או לא חד הורית.

אריה כהן: מה שאנחנו רואים זה פינויים ופינויים בגין פסקי דין, בגין חובות של אנשים לבנקים למשכנתאות, לחברות משכנות.

גילה גמליאל: אני רוצה לקבל פירוט לגבי שכירות דירה, נשים שאין להן כסף לשלם שכר דירה ואז תובעים אותן.

גילה גמליאל: אני רוצה למקד את הדברים שאנחנו רוצים לקבל פה נתונים לגביהם.

גילה גמליאל: מפברואר האחרון עד עכשיו, פחות או יותר, לגבי משפחות, כי אתה לא יודע כרגע אם הן חד הוריו או לא, לגבי שכירות.

אריה כהן: אין לנו ידיעה לגבי שכירות.

אריה כהן: מבחינתנו שכירות זה פסק דין.

אריה כהן: ברגע שמישהי לא משלמת, במידה והוא לא מצליח באמצעים הקיימים לרשותו להוציא אותה מהבית, הוא חייב לפנות לבית משפט.

אריה כהן: הוא פונה לבית משפט, ברגע שהוא זכה בבית המשפט מבחינתנו זה פסק דין לכל דבר.

אריה כהן: אין לנו התייחסות לשכר דירה, בגין מה הפסק דין, בגין איזה חוב, ואם זה חד הורית או לא חד הורית.

מלי אביטל: עם המשכורות שמקבלים אפשר להשכיר דירה?

מלי אביטל: אני בתור חד הורית יש לי משכורת של אלפיים שמונה מאות שקל.

מלי אביטל: אני יכולה להשכיר דירה?

מלי אביטל: וקיבלתי צו פינוי.

מלי אביטל: אני יכולה להשכיר דירה?

מלי אביטל: היום דירה מינימום חמש מאות דולר בשביל לאכלס שלושה ילדים.

מלי אביטל: ואיפה כלכלה, איפה לימודים, איפה ספרי לימוד, איפה חוגים?

מלי אביטל: אני לא מכניסה את הילדים שלי לחוגים, ואני אישה עובדת.

מלי אביטל: אני אישה עובדת.

מלי אביטל: אני לא מכניסה את הילדים שלי לחוגים, ואני אישה עובדת.

מלי אביטל: אני אישה עובדת.

מלי אביטל: זה לא דירה שלי.

מלי אביטל: זה דירה של חברה מאכלסת.

אריה כהן: זה דירה של מישהו ששכר דירה.

גילה גמליאל: את יכולה לפרט קצת יותר מאז השינוי מה המצב?

מלי אביטל: אני מלי אביטל, אם חד הורית לשלושה ילדים.

מלי אביטל: מיום שנולדתי התגוררתי בבית סבתי, גדלתי שם.

מלי אביטל: סבי וסבתי היו הורי השניים.

מלי אביטל: הם גידלו אותי בכל דבר.

מלי אביטל: יצאתי לצבא מאצלם מהבית, התחתנתי מאצלכם מהבית.

מלי אביטל: התחתנתי בתשעים ושתיים, וביוני, בשביעי לשישי, ביום הצו פינוי שלי, יש לי אחת עשרה שנים ליום פטירת הבת שלי.

מלי אביטל: הבת שלי נפטרה בגיל שמונה חודשים מטעות של רופאים.

מלי אביטל: והחיים שלי המאושרים עם בעלי הידרדרו, וחזרתי לגור בבית סבתי למעשה, ולא ידעתי שאני בהריון.

מלי אביטל: ואז היינו בהליכי גירושין, וזה לקח הרבה זמן.

מלי אביטל: ובעלי הידרדר לסמים בעקבות זה, ולאלימות קצת.

מלי אביטל: קיבל מאוד קשה את המוות של הילדה, שלקחתי ילדה בריאה לבית חולים והיא חזרה צמח, שלושה חודשים גידלתי אותה כצמח.

מלי אביטל: הבן שלי שראה את השוטר, הגיע הביתה ונתן לי צו פינוי, וחקר אותי איזו משפחה, הוא בא לפנות ביום שני.

מלי אביטל: אז אמרתי לו תראה, אני לא מתכוננת לצאת, כי אין לי לאן לצאת.

מלי אביטל: והתחלתי לבכות.

מלי אביטל: אז הבן שלי אמר:

מלי אביטל: אנחנו לא יוצאים מהבית.

מלי אביטל: יש לי ילד מאוד חכם, בגיל עשר, והוא מבין הכל.

מלי אביטל: והוא הבעל השני שלי למעשה.

מלי אביטל: הוא יצא וכתב מכתב לאמא, שאם יוציאו אותו מהבית הוא יתאבד.

מלי אביטל: אני לא מוכנה לאבד את הילדים שלי.

מלי אביטל: אני איבדתי ילדה מטעות של רופאים, אני לא רוצה בגלל המדינה לאבד את הילדים שלי.

מלי אביטל: אני לא מוכנה.

מלי אביטל: אני לא מתכוננת לצאת מהבית.

מלי אביטל: יהיה מה שיהיה ביום שני.

מלי אביטל: אף אחד לא עוזר לי, חוץ מברכה ארג'ואני, שהיא האמא המאמצת שלי.

מלי אביטל: באמת אמא מאמצת, מהיום שידעתי עליה שהיא יושב ראש הארגון לזכויות הדיור.

מלי אביטל: היא אמא מאמצת, היא אוזן קשבת.

מלי אביטל: אני בוכה, אני הכל.

מלי אביטל: אני לא יודעת מה לעשות.

מלי אביטל: מיום שקיבלתי את הצו פינוי

גילה גמליאל: את לא מקבלת סיוע בשכר דירה?

מלי אביטל: אני לא מקבלת סיוע משכר דירה.

גילה גמליאל: בגלל ההגבלה החדשה?

גילה גמליאל: או שזה כבר קודם.

גילה גמליאל: לא, היא נחשבת כפולשת עדיין.

קריאה: פולשת לאן, לדירה של סבתא שלה?

ברכה ארג'ואני: כן.

ברכה ארג'ואני: הדירה של עמידר.

גילה גמליאל: רגע, נמצאת אתנו מנכ"לית עמידר.

גילה גמליאל: אני מבקשת לא לדבר בטלפון.

תמר מיארה: עצרתי את הפינוי פשוט.

גילה גמליאל: תודה.

תמר מיארה: זו הסיבה שדיברתי בטלפון.

תמר מיארה: זה מאוד מרגש מה שהיא אמרה.

גילה גמליאל: השאלה אבל אם הם צריכים להגיע לכנסת, אם הן צריכות להגיע לכנסת, או אם הן צריכות להגיע לוועדה לקידום מעמד האישה בשביל לקבל את הפתרון ההומניטרי הזה.

תמר מיארה: התשובה היא לא.

גילה גמליאל: אז השאלה היא- - -

תמר מיארה: אם תתני לי את רשות הדיבור אני אענה.

ברכה ארג'ואני: אני רוצה להשלים את המשפט שהתחלתי.

ברכה ארג'ואני: אני אמרתי תלוי איזה חברות משכנות, מול איזו חברות משכנות אנחנו עובדים כדי למנוע פינויים.

ברכה ארג'ואני: והאמת היא, שגם מבחינת עמיגור, כאשר יש פינויים, התהליך יותר פשוט.

ברכה ארג'ואני: הם עוצרים, ומנסים לבדוק שוב את המקרה בעקבות זה שאנחנו מתערבים.

ברכה ארג'ואני: חברת עמידר, ששם יותר פינויים בתקופה האחרונה, ומאיזו שהיא סיבה, אולי תמר אחר כך תסביר, הם באמת משתדלים.

ברכה ארג'ואני: הם משתדלים המון לעזור לנו, גם במקרה של אס או אס.

ברכה ארג'ואני: בשבוע שבעבר היה לי מקרה, שבאותו רגע שנודע לי שיש פינויים, אני התקשרתי ללשכה של תמר, והם ניסו את כל מה שהם היו יכולים לעשות כדי למנוע את הפינוי, אפילו שהיתה משאית של הוצאה לפועל בדלת, והבן אדם התבצר בתוך הדירה ושרף את עצמו.

גילה גמליאל: תראו, הנושא הוא בכלל לא פשוט.

גילה גמליאל: הוא מאוד מאוד טעון.

ברכה ארג'ואני: יש לי שאלה שאני רוצה להפנות לתמר, שכל פעם שזה קורה לאחרונה, יש את המשחק הזה שעמידר לא יכולה אם אין הוראה של משרד השיכון.

ברכה ארג'ואני: משרד השיכון מחזיר אותנו חזרה אליכם לעמידר, ואז אני מרגישה מאוד לא נעים גם כלפייך וכלפי המערכת, ומאוד קשה לי.

גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע את המנכ"לית של עמידר.

מלי אביטל: סליחה, יש לי עוד דבר אחד להגיד.

מלי אביטל: לפי הקריטריונים הגיעה לי דירה, שבדירה שאני מתגוררת בה זה אותו גודל שאני אמורה לקבל.

מלי אביטל: הם עלו לוועדה ציבורית, אני אגיש את כל המסמכים שיש לי

גילה גמליאל: הנושא שלך טופל.

גילה גמליאל: אם לא הבנת, אז יש פה בשורה טובה שהנושא שלך טופל, ואת לא תפוני מהדירה.

גילה גמליאל: לא יהיה צו.

תמר מיארה: אני עיכבתי את הצו.

תמר מיארה: אנחנו נביא מחדש את הנושא של מרי לדיון בוועדה.

תמר מיארה: אני רוצה להסביר.

תמר מיארה: המוקד זה יותר החברות המשכנות.

תמר מיארה: אני רוצה להבהיר, חברת עמידר היא לא הסמכות לאשר מגורים וזכאות לדיור.

תמר מיארה: הסמכות לאשר זכאות לדיור זה משרד הבינוי והשיכון.

תמר מיארה: עמידר ויתר החברות המשכנות פועלות בהתאם להחלטה.

תמר מיארה: תפקידנו אכן להציג את המקרה בהתאם למציאות, ולא תמיד אנחנו מגיעים.

תמר מיארה: והנה הדוגמה.

תמר מיארה: שישבתי, שמעתי, מאוד נוגע ללב, אנחנו נביא אותה מחדש לדיון בוועדה.

תמר מיארה: ובמקרה הזה אני גם אבדוק את זה באופן אישי.

תמר מיארה: אני גם לא יכולה לבדוק את כל המקרים באופן אישי.

תמר מיארה: יש לנו למעלה מאלף פולשים, אלף פולשים שמחזיקים בדירות.

גילה גמליאל: את לא פולשת גם למקרים שמקרים בהם זה משפחות שההורים נפטרו ואז הילדים נשארו בבניין, זה נחשב פלישה.

תמר מיארה: בתוך האלף יש גם מחזיקים שהם בני משפחה שלא ענו לקריטריון של חוק זכויות הדייר.

תמר מיארה: חוק זכויות הדייר מקנה זכות מגורים בדירה למשפחות שמחזיקות בדירה לפחות חמש שנים לפני פטירת בעל החוזה.

תמר מיארה: שלוש שנים.

תמר מיארה: סליחה.

תמר מיארה: טעיתי.

תמר מיארה: שלוש שנים.

תמר מיארה: התכוונתי לשלוש ואמרתי חמש.

תמר מיארה: לאור החתימה על ההסכם, אני מודה שנכנסנו לפעילות מאוד מאוד אינטנסיבית, על מנת שלא להיקנס.

תמר מיארה: שכן אחרת אני חברה גרעונית, ואסור לי להגיע למצב הזה.

תמר מיארה: משרד הבינוי והשיכון, יחד עם ראשי הערים, כנראה היה צריך לעשות את הפעילות הזו על מנת שתהיה התעוררות.

תמר מיארה: כל ראשי הערים היום משתפים אתנו פעולה.

תמר מיארה: הרבה מאוד משפחות בעצם היו יכולות לקבל את אישור המגורים אם היו משתפים פעולה וממציאים את אותם מסמכים שנדרשים מהם.

קריאה: אם יש להם אפשרות להמציא.

תמר מיארה: זה לא בשמיים, ואנחנו היום מסייעים להם, יחד עם מחלקות הרווחה ברשויות.

גילה גמליאל: יש לי שאלה, אם הם לא היו פולשים בדירות האלה, הן היו נשארות ריקות?

תמר מיארה: בשום פנים ואופן לא.

גילה גמליאל: אז יש משפחות שנמצאות בהמתנה?

תמר מיארה: לסבר לך את האוזן.

תמר מיארה: בירושלים ההמתנה היא שבע שנים, בתל אביב ההמתנה היא חמש שנים.

תמר מיארה: שתביני, על כל משפחה שפלשה, יש עשרות ואולי מאות משפחות שממתינות ויש להן אישור זכאות.

מרינה סולודקין: שש עשרה אלף עברו את הוועדות חריגים.

תמר מיארה: יש להם אישור ביד והם לא מממשים את הזכאות שלהם כיוון שאין דירות.

תמר מיארה: זאת אומרת, כנגד כל פולש יש עשרות ומאות בחוץ.

תמר מיארה: אבל על מנת שלא ייגרם עוול, ואני חוויתי מקרים מאוד קשים בחודשיים האחרונים, כולל פניות שלך גם, של אמהות בחודשים מתקדמים של הריון, או אמהות עם תינוקות, שהגיעו אנשי ההוצאה לפועל להוציא אותם מהדירה.

תמר מיארה: מחזות קורעי לב.

תמר מיארה: ואז אמרנו: אנחנו עוצרים.

תמר מיארה: הקמנו וועדות עם ראשי הערים.

תמר מיארה: הם בוחנים כל מקרה ומקרה בנפרד.

תמר מיארה: ולשכות הרווחה משתפות פעולה.

תמר מיארה: אנחנו מכינים את התיק.

תמר מיארה: במשרד השיכון מנפיקים את תעודת הזכאות בלי שצריך להמתין חודשים לתהליך, ואנחנו מביאים את התיקים האלה לדיון מחודש בוועדות.

גילה גמליאל: יש לי שאלה, אתם הגשתם בקשה להרחבת הבנייה או איפה זה עובד הדברים האלה?

גילה גמליאל: אם הדבר הוא כזה קטסטרופה, אני יודעת שהוועדה היא לא הכתובת, אבל איפה זה קורה.

תמר מיארה: אני אענה גם על זה.

תמר מיארה: בוועדות אנחנו באים.

תמר מיארה: אנחנו מכירים את האנשים, מכירים את השטח, מציגים את המקרים לוועדה, יוצאים והוועדה מקבלת החלטה.

תמר מיארה: יש לזה אפקט אחר.

מרינה סולודקין: יש רק החלטה.

מרינה סולודקין: רק החלטה.

תמר מיארה: חברת עמידר לא תפקידה לבנות.

תמר מיארה: משרד הבינוי והשיכון אמון על התחום הזה.

תמר מיארה: אני יכולה לומר לך באחריות שמזה הרבה שנים אין בנייה.

תמר מיארה: ויתרה מכך, כל הנושא של רכישת דירות בשוק החופשי, התקציבים קוצצו בצורה מאוד משמעותית.

תמר מיארה: זאת אומרת, בודדים.

תמר מיארה: ורק לנכים מאוד קשים.

תמר מיארה: זאת אומרת, אין רכישת דירות לתהליך הרגיל.

תמר מיארה: חברת עמידר לא תפקידה לבנות.

תמר מיארה: משרד הבינוי והשיכון אמון על התחום הזה.

תמר מיארה: אני יכולה לומר לך באחריות שמזה הרבה שנים אין בנייה.

תמר מיארה: ויתרה מכך, כל הנושא של רכישת דירות בשוק החופשי, התקציבים קוצצו בצורה מאוד משמעותית.

תמר מיארה: זאת אומרת, בודדים.

תמר מיארה: ורק לנכים מאוד קשים.

תמר מיארה: זאת אומרת, אין רכישת דירות לתהליך הרגיל.

מרינה סולודקין: שאלתי לתמר.

מרינה סולודקין: תמר, את אמרת דבר מאוד חשוב, שעכשיו, בפעם הראשונה בכל התעודות של עמידר יש הסכם עם הממשלה.

מרינה סולודקין: זה מספטמבר 2003?

תמר מיארה: מינואר 2004.

מרינה סולודקין: ואפשר לראות את זה?

תמר מיארה: את ההסכם?

תמר מיארה: בהחלט.

תמר מיארה: אני אשלח לך אותו.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לך, וגם על הרגישות שלך לנושא.

תמר מיארה: משרד השיכון לא מבצע בנייה.

תמר מיארה: משרד השיכון רוכש מלאי דירות.

תמר מיארה: אבל התקציב מאוד קטן.

תמר מיארה: כיום נרכשות דירות בודדות רק לנכים בכיסא גלגלים, וגם זה במשורה.

תמר מיארה: בנוסף, יש איזה מכסה של רכישת לעולים מאתיופיה, וזהו.

תמר מיארה: מדובר במקרים בודדים בלבד של רכישת דירות למלאי.

תמר מיארה: זה לא כסף של עמידר.

תמר מיארה: המהות יועדה במקור להרחבת הדירות אבל היום היא משמשת למטרות אחרות.

גילה גמליאל: ברכה, כמה דברים.

גילה גמליאל: אם אנחנו עכשיו לבצע פה רב שיח, אנחנו לא נתקדם.

תמר מיארה: זה לגבי הרחבת המלאי.

תמר מיארה: לכולנו חשוב שהממתינים בחוץ, שמצבם קורע לב לא פחות, ממתינים בשקט, לא תיגרע זכותם להשיג דירה באותה מידה.

תמר מיארה: גם אם הפולש בגדר זכאי, זה לא מקנה לו זכות להיות ראשון בדירה על פני אנשים אחרים שממתינים שבע שנים, וחמש שנים.

ברכה ארג'ואני: אבל זה לא פותר את הבעיה.

ברכה ארג'ואני: כאשר מוצאים בן אדם שפולש.

גילה גמליאל: תודה רבה.

תמר מיארה: רק עוד מילה אחת לגבי פתרונות הדיור האפשריים האחרים.

תמר מיארה: קודם כל, הממשלה קיצצה וממשיכה לקצץ את הסיוע בשכר דירה בשיעורים מאוד ניכרים.

תמר מיארה: חלק גדול מהמשפחות החד הוריות, הסיוע שלהן ירד בחמישים אחוז בשכר דירה, ובנוסף, בוטלו כל המענקים לרכישת דירות, והוקטן הסיוע מינואר 2004 גם בהלוואות.

גילה גמליאל: איפה הנציג, הרפרנט של משרד האוצר?

קריאה: הוא הלך.

קריאה: זה לא מעניין.

גילה גמליאל: הרפרנט של משרד האוצר הלך?

ברכה ארג'ואני: אולי אפשר לעשות דיון מיוחד של הדיור בכלל, הדיור של החד הוריות.

ברכה ארג'ואני: היתה וועדה שעשתה מסקנות לפתרונות דיור לחד הוריות.

ברכה ארג'ואני: לקחת את כל הנושא, הנושא רחב, הוא נושא מאוד מורכב, להביא לפה את שר השיכון ולעשות דיון מיוחד על הנושא.

ברכה ארג'ואני: כי גם המשכנתאות,.

ברכה ארג'ואני: ...

גילה גמליאל: מאמצות את הרעיון.

גילה גמליאל: מרינה תוביל אותו גם כן.

מרינה סולודקין: אני אומרת לך, ברכה, אנחנו מחכים שנה וחצי לשר הבינוי והשיכון בוועדת העלייה והקליטה.

מרינה סולודקין: למה?

מרינה סולודקין: כי אצלנו תור שישים אלף.

מרינה סולודקין: שש עשרה אלף רק חריגים.

מרינה סולודקין: וסגרו את כל התוכניות שהיו.

מרינה סולודקין: לא בונים.

מרינה סולודקין: וגם מפריטים.

מרינה סולודקין: וזה קטסטרופה.

גילה גמליאל: אנחנו נזמין את שר השיכון ונקיים ישיבה בנושא.

איתן פדן: אנחנו גם עושים את תהליכי האכלוס בכל תל אביב, וגם מנהלים כאלפיים ומאתיים דירות בכל אזור תל אביב.

איתן פדן: אנחנו מבחינתנו כן הולכים לכיוונים של בנייה, כי אני חושב שהיום המצוקות שנמצאות הן מעבר לתקציבים שמוקצבים לנו הן ממשרד השיכון והן ממשרדים אחרים.

איתן פדן: לגבי הנושא של המצוקות בכלל, היום אנחנו נמצאים בסיטואציה שממתינים חמש שנים לדירות.

איתן פדן: זה אומר שמבחינתנו, וזה חוזר לנושא של הפלישות והפינויים, זה אומר שמבחינתנו, אנחנו לא יכולים להרשות שמישהו שאינו זכאי על פי דין, וגם אם יש לו תעודת זכאות, ייקח בכוח דירה.

איתן פדן: וזה אומר שהמדיניות שלנו היא חד משמעית: אם אתה פולש, אתה תצא החוצה.

איתן פדן: כי אפילו אם יש לך תעודת זכאות, ואתה מספר מאתיים בתור, ויש לפניך מאתיים משפחות שהן לא פחות מסכנות ממך, אתה לא יכול לעשות דין לעצמך.

איתן פדן: החוכמה שלא להגיע למצבים שאנחנו היום שומעים אליה.

גילה גמליאל: אחר כך גם מבקשים מהם את ההוצאות.

איתן פדן: בדרך כלל בנושא הזה יש פשרות.

איתן פדן: אני רוצה גם לפרט את נושא הפלישות, או יותר נכון את המחזיקים הלא חוקיים, לשני סוגים: יש כאלה שיש להם איזו זיקה כזו או אחרת לדירה, יש בעיות של חוב, שם בדרך כלל תשעים ותשע אחוז מהבעיות היו יכולות להיפתר לו אותו דייר היה משתף פעולה עם חלמיש, או עם עמידר, או עם כל אחד מהגופים שהזכרנו.

גילה גמליאל: אולי יש משבר אמון בין החברות לדיירים?

איתן פדן: יכול להיות.

איתן פדן: אני רוצה להגיד – קשה לי להאשים מישהו שממתין חמש שנים לדירה.

קריאה: להמתין זה בעצם להיות בלי בית.

איתן פדן: אבל יש סיוע בשכר דירה של אלף מאתיים שקלים לחודש, אלף מאתים תשעים או אלף מאה שבעים – תלוי בקריטריונים.

איתן פדן: ברגע שיש פנייה, ככל שהפנייה מגיעה יותר מוקדם, כך יותר קל לנו לטפל בזה.

איתן פדן: אם זה בוועדות החריגים, וועדות ציבוריות, באמצעות הבקשה.

איתן פדן: יש אצלנו מחלקת איכלוס שכל התפקיד שלה בחיים זה לעזור לאנשים בכל הביורוקרטיות והסבך של הוועדות, לעזור להם לקבל את כל מה שמגיע להם.

גילה גמליאל: רציתי רגע, ברשותכם, את הרפרנט של משרד האוצר לשאול מספר שאלות.

גילה גמליאל: הכספים שמגיעים לעמידר חוזרים למשרד האוצר ומנווטים לכיוונים שונים, אני מבינה.

תמר מיארה: אני אענה לך.

תמר מיארה: היום חברת עמידר, כל סכום שהיא גובה, מעביר.

תמר מיארה: ...

איתן פדן: אלפיים מאתיים.

תמר מיארה: חברת עמידר מנהלת כשמונים אלף.

תמר מיארה: כל הכספים שנגבים בגין שישים אלף יחידות דיור, עשרים אלף אנחנו מנהלים עבור המינהל, ישירות, כל הכסף עובר לאוצר.

תמר מיארה: שום סכום לא נשאר בעמידר.

תמר מיארה: עמידר מקבלת עמלות להתנהל.

קריאה: אז צריך לדאוג שהכסף יגיע למקום הנכון.

גילה גמליאל: שמענו פשוט כאן, כשיצאת רגע מהחדר, שכמות הממתינים לדיור, ואולי זה יכול למנוע אחר כך גם הרבה בעיות אחרות שקיימות, הכמות של הממתינים היא פשוט לא הגיונית.

גילה גמליאל: מדובר בעשרות אלפים.

גילה גמליאל: השאלה היא, ברגע שעמידר לא מקבלים נניח, את הכסף כדי לבנות דירות או לרכוש דירות חדשות, זה יוצר יותר מצוקות לאנשים.

גילה גמליאל: בקום המדינה היו מושבים, קיבוצים, ודיור ציבורי.

גילה גמליאל: היום עלויות שכר הדירה הן כמעט כמו רכישת דירה במשכנתאות, ואנשים שוקעים עם כל הבעיות הכספיות האלה.

הרן לביאות: אחת הסיבות שיצאתי זה היה פשוט, מזכירת הוועדה, מבחינת שיכון, הזמינה את הרפרנט הלא נכון.

הרן לביאות: אני הרפרנט שמתעסק בביטוח לאומי.

הרן לביאות: אני לא מכיר את הנושא של הדיור הציבורי.

תמר מיארה: אבל הוא נמצא פה, בוועדת הכלכלה.

גילה גמליאל: סליחה, סליחה, סליחה, אתן פונות לכתובת הלא נכונה.

גילה גמליאל: הוא רפרנט במשרד האוצר, הוא לא שר האוצר ולא סגן האוצר.

קריאה: דיור, תעסוקה וחינוך זה משולש.

גילה גמליאל: אחת מההמלצות כאן תהיה, בין היתר, לפנות לשר האוצר על מנת שישקול את הנושא של הבנייה, רכישת דירות סביב מאגר הכספים, לפחות שנכנס לתוך עמידר.

קריאה: וגם בלי בית אי אפשר לבנות תעסוקה, אי אפשר לקבל חינוך.

גילה גמליאל: בואו לא נשכנע את המשוכנעים פה בחדר.

גילה גמליאל: נראה איך מתקדמים מכאן הלאה.

גילה גמליאל: יש לנו פשוט עוד רבע שעה.

קריאה: מה קורה עם הבנקים?

גילה גמליאל: יש לנו כאן מנציגות הבנקים את גברת בילי, ואת גברת גלית.

גילה גמליאל: שלום.

ברכה ארג'ואני: הם גם גובים שכר טרחת עורכי דין.

גילה גמליאל: אנחנו מנסים כאן לקדם דברים, ולא לשפוך קיטור.

גילה גמליאל: לפחות כך אצלי בישיבות של הוועדה.

גלית וייזר: אני גם המבקרת הפנימית של בנק טפחות וגם הממונה על פניות הציבור בבנק.

גלית וייזר: אני לא יכולה להתייחס פה לכל הנתונים שהועלו, כי גברת רג'ואני הציגה נתונים של חברות משכנות, מאכלסות, בנקים, ואני מניחה שיש שונות בהתנהגות של כל אחד מהגופים האלה.

גלית וייזר: אני יכולה לדבר רק בשם בנק טפחות.

גילה גמליאל: רק לאחרונה שמעתי מקרה, פשוט הגיעה אלי פנייה, אין לי מושג מאיזה בנק, על אם חד הורית המשלמת לאורך כל השנים, עשרים שנה, את הכסף של המשכנתא, והיא נקלעה לחמישה חודשים כמובטלת, ללא תעסוקה, ומגישים לה הוצאה לפועל.

גילה גמליאל: זה טירוף.

בילי וורבל: יש היום את חוק ההגנה על נוטלי משכנתא לדיור.

גילה גמליאל: שמה, שמציעים להם שהם ימכרו את הדירה לפני זה?

גילה גמליאל: זאת אומרת, בואו ניכנס לפרופורציות.

גילה גמליאל: אם יש דפוס התנהגות רציף שרואים שבן אדם משלם, נניח, במשך עשרים שנה, זאת אומרת, המגמה שלו היא כן לשלם.

גילה גמליאל: יכול להיות מאוד שאכן הוא נקלע לסיטואציה מסוימת, שהובילה אותו לאיזו שהיא בעייתיות שהוא לא יכול היה לשלם.

גילה גמליאל: אין איזו פתיחות?

גילה גמליאל: אין איזו ראייה קצת יותר גורפת?

גילה גמליאל: ישר שולחים אותו להוצאה לפועל ושהוא יתמודד?

בילי וורבל: אם יורשה לי קצת לפרט.

בילי וורבל: אני מנהלת מחלקת תביעות משפטיות בבנק, ועוסקת באופן ישיר בהליכי גבייה נגד לווים שנקלעו לקשיים.

בילי וורבל: בבנק לאומי למשכנתאות.

בילי וורבל: המגמה שלנו היא להגיע אל הלווים מהשלב ההתחלתי.

בילי וורבל: כבר כשלווים נקלעים לפיגור ואפילו הקטן ביותר, אנחנו מנסים בהליכים לא משפטיים ליצור אתם קשר טלפוני, או כל קשר אחר אפשרי, כדי להציע להם להסדיר את החוב שלהם.

בילי וורבל: באותן שיחות אנחנו גם מקבלים אינפורמציה שנכנסת לתוך המערכת, לגבי הבעייתיות שאותה משפחה נקלעה אליה.

בילי וורבל: ואני לא מדברת כאן רק על החד הוריות.

בילי וורבל: המצב הוא קשה והוא הולך ונהיה יותר קשה.

ברכה ארג'ואני: בילי, הניסיון שלי אתכם זה לא בדיוק כמו שאת אמרת.

סימה חן: ואני יכולה לספר על ניסיון אישי אחר כך, שיסבר את האוזן, איך עושים מחוב של ארבעים אלף שקל למשפחה שמחזיקה בית של שלוש מאות אלף דולר, זה במקרה לא אני, איך הופכים את זה לחוב של מאה אלף שקל, ואיך הבנק אומר לי, שהפכתי לאם חד הורית, עורך דין הבנק אומר לי בפירוש בטלפון: אני לא רוצה את הכסף שלך.

סימה חן: אני רוצה את הבית שלך.

סימה חן: כי מהכסף שלך אני עושה עמלה של עשרים אחוז, מהמכירה של הבית שלך אני ארוויח מאתים אלף שקל, ואת זה אני רוצה.

סימה חן: את הכסף הגדול, לא את הכסף הקטן.

סימה חן: ואני אתמול הייתי בהוצאה לפועל, עם הוראה של שופט, להביא כסף, כאשר כל המערכת חותרת למקום אחד: לממש את הבית הזה, לקחת במקום ארבעים אלף שקל ארבע מאות אלף שקל.

סימה חן: ולכן אני היום כאן.

סימה חן: בשביל זה אני כאן היום.

בילי וורבל: סליחה, מי שנותן לעורך הדין כוח, אם את מדברת על תהליכי מימוש, זה למעשה ההליכים המשפטיים.

בילי וורבל: כאשר עורך דין מתמנה לכונס נכסים,

סימה חן: איך הופך חוב של ארבעים אלף שקל למאה אלף, ואיך בגלל ארבעים אלף מוכרים בית של שלוש מאות אלף דולר?

סימה חן: מי מרשה דבר כזה במדינה הזאת?

סימה חן: והצעקה שלי הגיעה ללשכת נשיא המדינה ולכל מקום.

סימה חן: הבנק שולח לי מכתב, אני אמצה אתך את הדין.

סימה חן: בגלל שפנית ללשכת נשיא המדינה, אנחנו לא נבוא אתך למשא ומתן.

סימה חן: אנחנו נממש את הבית.

סימה חן: עונש, כי פנית למפקח על הבנקים, כי פנית לנשיא המדינה.

מרינה סולודקין: תני לנו שם של עורך הדין.

סימה חן: עורך דין אמנון אגסי, הנה, הוא פה.

גילה גמליאל: סליחה, עוד פעם תוכלי לתת לנו,

סימה חן: לפני שלוש וחצי שנים היה משבר בחיי האישיים.

סימה חן: היה לי חשבון קטן וסולידי בבנק הישיר הראשון, שהוא שלוחה של בנק לאומי.

סימה חן: איך שפרץ המשבר נשאר שם חוב של ארבעים אלף שקל.

סימה חן: כתוצאה מהמשבר אני נשארתי בלי העסק שהיה לי, אני אותה בעלת עסק שנשארה בלי עסק בלל פירוד, ואני גם לא יכולה לקבל שום זכויות לדיור אחר.

סימה חן: אמרתי, טוב, מה אתם רוצים?

סימה חן: לא זו בלבד שהבנק עשה שם כמה עבירות פליליות, כולל זה שהוא חתם עם בעלי הסכם שלא בידיעתי, שאת בעלי מוציאים מהחוב, והוא נותן איזה סכום קטן של עשרת אלפים שקל שגם את הסכום הזה שהוא שילם זה בכלל לא עודכן בתיקי ההוצאה לפועל, ורק אחרי שגיליתי את זה במקרה פניתי להוצאה לפועל ואמרתי: תבקשו לפחות לעדכן את מה ששולם.

סימה חן: אז אחרי דין ודברים כמה חודשים זה עודכן נומינלית.

סימה חן: כאילו בתום לב עורך דין הבנק עידכן את הסכומים שהוא קיבל.

סימה חן: הוא שכח לעדכן כמה סכומים, וגם הוא אומר לי: אני לא מוכן לדבר אתך.

סימה חן: אני רוצה את הבית שלך.

סימה חן: ארבעים אלף שקל.

סימה חן: או שאת שמה לי עכשיו ארבעים אלף שקל עכשיו על השולחן, או שאני מממש את הבית.

קריאה: ואז היא הופכת למחוסרת דיור.

גילה גמליאל: יש פה את היועצת המשפטית של שדולת הנשים, עורכת דין הלית, והיא תאמר מספר דברים

הלית כהן: אני רוצה רק בהקשר הזה, אינפורמציה שחשוב שגם הבנקים יידעו וגם הנשים יידעו.

הלית כהן: יש פסיקה שזו זכות בסיסית של כל אזרח לפנות החוצה למי שהוא רוצה, כמו כל זכות יסוד אחרת.

הלית כהן: ומן הראוי שהבנקים יהיו מודעים לזה.

הלית כהן: מותר להן לפנות למי שהן רוצות

סימה חן: חייב שיהיה חוק שאי אפשר לממש דירה אם החוב הוא לפחות שלושים אחוז.

סימה חן: הם הולכים לעשות פה כסף גדול עלי.

סימה חן: אומרים לי, את חייבת טובה, יש לך נכס.

סימה חן: אנחנו נמצה אתך את הדין.

גילה גמליאל: את הפנייה האישית שלך תעבירי לנו בצורה מסודרת, וננסה לפתור אותה באופן אישי.

גילה גמליאל: השאלה נשאלת מבחינת הבנקים, מה עושים בסיטואציות כאלה?

גילה גמליאל: האמת היא, שזה באמת גובל בחוסר היגיון

סימה חן: חוסר תום לב מובהק.

בילי וורבל: קודם כל, כדי לסבר את האוזן, החוב של גברתי הוא לבנק לאומי לישראל ולא לבנק לאומי למשכנתאות.

בילי וורבל: לכן אני לא מכירה את המקרה שלך.

בילי וורבל: אני יודעת שבנק לאומי למשכנתאות מקבל פניות מעמותות, מחברי כנסת, מעוזרים פרלמנטריים, מלשכת נשיא המדינה, ועונים ומתייחסים לכל הפניות.

גילה גמליאל: אבל הוא אמר לנו כאן שמדובר על חמישה עשר אלף בתים.

אריה כהן: יש ארבע עשרה אלף הוראות פינוי.

אריה כהן: מבקשים פינוי שמונת אלפים, כמה מבצעים – תשאלו את החברות המבקשות.

אריה כהן: מגיעים תמיד להסדרים.

בילי וורבל: אני לא יכולה להצהיר כאן שלא מתבצעים פינויים ביוזמת הבנקים?

סימה חן: לי יש כבר הודעת פינוי על הבית שלי.

סימה חן: קיבלתי הודעת פינוי.

בילי וורבל: שוב אני אומרת, הודעת פינוי אין משמעותה פינוי בפועל.

בילי וורבל: גם כאשר יוצאת הודעת פינוי,

סימה חן: אי אפשר לעצור את הטירוף הזה, אי אפשר לעצור אותו.

גילה גמליאל: מעבירים לי פה הערה, שהיא אכן מאוד מאוד רלבנטית לצורך הדיון פה בוועדה לקידום מעמד האישה.

גילה גמליאל: את כל הדברים האלה, לדוגמה, הרי נשים חד הוריות מרביתן הן בפילוח שגם מציגים לנו ממשרד הרווחה, הן נשים גרושות.

גילה גמליאל: זה שהנטל עבר על כתפי האישה, האם החד הורית, התביעות האלה לא ראינו אותן עטים על אותם דברים שלא משלמים את המזונות.

גילה גמליאל: וזו הערה באמת במקומה לצורך הדיון.

גילה גמליאל: שבסופו של ההליך לא רק שכל הנטל נופל על הכתפיים, גם משאירים אותה עם כל.

גילה גמליאל: זה פשוט רק מראה את כל העמדות והגישה שאנחנו מדברים עליהם באופן כללי לגבי זה, ואני מקבלת את ההערה הזו, ואכן היא היתה צריכה להיאמר.

גילה גמליאל: מה שאנחנו נעשה זה כזה דבר: ראשית, אני שמחה שמנכ"לית עמידר פתרה את הבעייתיות הזאת, והנושא שלך ייבחן מחדש.

גילה גמליאל: אני מאוד מקווה גם שהתוצאות יהיו טובות ושתהיי מאושרת את, ושלושת הילדים שלך, ושיהיה לך באמת כל טוב.

גילה גמליאל: לגבי המקרה שלך, תעבירי לנו את הפרטים ואנחנו נבחן אותם, ונטפל בו ממש באופן פרטני.

גילה גמליאל: אנחנו נפנה מכאן בקריאה לשר האוצר על מנת שיבחן גם את כל מה שקשור ללימודים במוסדות להשכלה גבוהה.

גילה גמליאל: לא רק לבחון, אלא גם שנקבל את הנתונים בנושאים האלה.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך גם את משרד התמ"ת על קורסי ההעשרה, אני שמחה שזה קיבל ביטוי.

גילה גמליאל: לגבי הקורסים אני יודעת, שם ביקרנו בסיורים.