הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 31, 2003-07-07 11:00

גילה גמליאל: בוקר טוב.

גילה גמליאל: נתחיל את הישיבה השלישית בנוגע למצוקות הכלכליות של האימהות החד-הוריות.

גילה גמליאל: אני אישית התקשרתי למנהיגה ויקי כנפו, סמל לגאווה מצד אחד, ומצד שני למצוקה קשה מאוד של הנשים החד-הוריות.

גילה גמליאל: אני התקשרתי אליה אתמול במהלך המסע שלה, היא הייתה ליד מכללת אחווה, ואמרתי לה שאנחנו מכנסות היום את הישיבה בנושא, ואני אשמח מאוד אם היא תגיע לכאן.

גילה גמליאל: בהתחלה היא נענתה לבקשה, אבל היום בבוקר היא הודיעה לנו שהיא לא תגיע, ושהיא קיבלה גם את אותה פנייה ממספר שרים נוספים, כולל משר האוצר, והחליטה שהיא מתכוונת לסיים את כל ההליכה עד ירושלים למרות היבלות, הכאבים והקשיים שיש לה בדרך.

גילה גמליאל: צריך לחזק את ידיה ולברך אותה על המעשה האמיץ שהיא עושה שמבטא ביצירתיות את המשבר, ומביע את כל רחשי הלב והכאב, וכל הכבוד שיש לה הכוחות להציג את זה בצורה כזאת.

גילה גמליאל: אני חושבת שצריך לחזק אותה; אני אישית מעריצה אותה על כך.

קריאות: עצרו אותה.

גילה גמליאל: לא נכון.

גילה גמליאל: לא עצרו אותה.

גילה גמליאל: למיטב הבנתי, היא נמצאת כרגע בשער הגיא; מפאת בעיות בטיחות ביקשו ממני להפסיק את ההליכה שלה לשעות הלילה, ויוכלו ללוות אותה ניידות המשטרה כדי שתגיע בבטחה; כלומר, לא פחות חשוב שהיא תגיע לכאן בריאה ושלמה.

גילה גמליאל: מדובר בכביש מהיר, אז לא מצאו אלטרנטיבה נכון לעכשיו, אבל גם זה כרגע נמצא בבדיקה.

גילה גמליאל: אני מכנסת את הישיבה גם בעקבות פנייתה של חברת הכנסת מרינה סולודקין.

גילה גמליאל: רצינו לקיים את הישיבה הזאת בשיתוף עם ועדת העלייה והקליטה.

גילה גמליאל: שיעור גבוה מאוד מאוכלוסיית הנשים העולות הן בין הנפגעות העיקריות של התכנית הכלכלית.

גילה גמליאל: אני מאוד מקווה שהזעקה של הגברת ויקי כנפו ביחד עם כינוס שלוש ישיבות מטעם הוועדה לקידום מעמד האישה עם כל החברות והחברים שנמצאים כאן היום, אולי בסופו של דבר גם יפקחו את לבם של פקידי האוצר ושל שר האוצר וייצרו מצב שבו כן ייענו לדרישות ולא יכבידו יתר על המידה על הנשים.

גילה גמליאל: אני אתן לחברתי, חברת הכנסת מרינה סולודקין לומר מספר דברים.

מרינה סולודקין: תודה רבה ליושבת-הראש של הוועדה למעמד האישה.

מרינה סולודקין: אני מאוד מודה לך שאנחנו מקיימים עכשיו את ישיבת החירום שלנו.

מרינה סולודקין: במשך שבועיים אני מקבלת פקסים בשפה הרוסית ובעברית, ואני יכולה לראות שכל המכות הכלכליות של יותר ממאה איש ששלחו לי פקסים אומרים שהם לא מסוגלים להסתדר עם המצב החדש.

מרינה סולודקין: הקבוצה של הנשים החד-הוריות נפגעה הכי קשה, הכי קטלנית, ואי-אפשר לסלוח על כך.

מרינה סולודקין: בכל קבוצת החד-הוריות קיצצו מ- 600 שקל עד 1200-1300 שקל.

מרינה סולודקין: אני שוב מדגישה, לא קיצצו 8%, לא 10%, לא 15%; לקבוצת החד-הוריות קיצצו שליש מההכנסות שלהן.

מרינה סולודקין: על זה אנחנו לא יכולים לסלוח.

מרינה סולודקין: יש לי זכות לדבר כאן, כי אני לא הצבעתי בעד התכנית הכלכלית, ואני הזכרתי את שר האוצר שעושה טעויות גורליות כלכליות, חברתיות וגם אנושיות.

מרינה סולודקין: דבר שלישי, קבוצת החד-הוריות העולות החדשות היא קבוצה גדולה מאוד, ומצבה גרוע פי כמה מכל אלה שנפגעו בכל הקבוצות.

מרינה סולודקין: למה?

מרינה סולודקין: אין משפחה תומכת, אין תשתית חברתית, אין דירה.

מרינה סולודקין: קיצצו גם את הסיוע בשכר דירה, קיצצו גם את הקצבאות, ומה שאני לא יכולה להבין – קיצצו אפילו את הזכות להרוויח.

מרינה סולודקין: פוגעים במוטיבציה לעבוד.

מרינה סולודקין: כששר האוצר הציג בפני סיעת הליכוד את התכנית הכלכלית שלו הוא אמר, שקודם כל הוא מקצץ את שכר הבכירים, ודבר שני – הוא רוצה לתת מוטיבציה לכל האחרים לצאת לעבוד.

מרינה סולודקין: כשאני פתחתי את התלוש שלי ב- 1 ביולי אני לא ראיתי שמישהו קיצץ שלי מהתלוש שלי.

מרינה סולודקין: אני אומרת לכם שזה נושא מורלי: קודם כל קיצצו לחד-הוריות, ועל שכר הבכירים שותקים.

מרינה סולודקין: לבכירים לא עושים קיצוצים רטרואקטיביים.

מרינה סולודקין: כחברי כנסת אנחנו צריכים לומר את זה מעל בימת הכנסת מפני שמאבדים את מוסריות השלטון.

מרינה סולודקין: קיצוצים רק לחלשים בזמן הזה ורטרואקטיבית – בושה וחרפה!

מרינה סולודקין: המספרים לפני התכנית הכלכלית מראים שחד הורית יכולה לצאת לעבוד ולקבל קצבה אם היא מרוויחה כ- 1085 שקל.

מרינה סולודקין: בתכנית החדשה אני רואה טיפשות כלכלית, ציניות וגם בורות שאין כמוה כשעכשיו מאפשרים להרוויח רק 400 שקל בלי לפגוע בקצבה שלך.

מרינה סולודקין: שוב פוגעים במוטיבציה של הנשים החד-הוריות לעבוד.

ואסל טאהא: זה עוד קיצוץ עקיף.

מרינה סולודקין: בין המסקנות של הוועדה שלנו, אחרי מה שנשמע מראשי הארגונים של החד-הוריות, גם מהדרג המוניציפלי שנמצא כאן ומראשי הארגונים הישראליים, אנחנו צריכים לדרוש משר האוצר לקיים את הבטחותיו ולתת מוטיבציה לצאת לעבודה, ולא לשבת בבית.

מרינה סולודקין: קבוצת חד-הוריות מקריית-אתא כתבה לי מכתב בעברית – פעם ראשונה שאני מקבלת מכתב בעברית, ואני מאוד משבחת את זה – שהן על סף רעב.

מרינה סולודקין: אישה אחת כתבה לי שהיא ניתקה את קווי בז"ק והיא לא יכולה לקבל שירות של הכבלים.

מרינה סולודקין: היא אמרה לי שיש רק שתי אופציות לה ולמשפחות כמוה: או לעזוב את הארץ או להתאבד.

מרינה סולודקין: מילים הכתובות שחור על גבי לבן.

מרינה סולודקין: ברוסית כותבות לי נשים: "מה הם רוצים מהילדים שלנו?

מרינה סולודקין: שיילכו לעסוק בזנות כדי לאכול בצורה נורמלית".

מרינה סולודקין: אני מדגישה, שזה המצב הברור בשיעורים גבוהים אצל האימהות החד-הוריות, ולא קיים באף קבוצה, וזה בלתי נסבל.

מרינה סולודקין: דבר שני, קודם כל קיצצו לחד-הוריות ולא קיצצו לבכירים, כולל חברי-כנסת, כולל שרים, כולל ראש הממשלה ואחרים.

מרינה סולודקין: משום שיש לי אינטואיציה חברתית גם בנושא רעבים אנחנו צריכים לחשוב על פתרון: אולי תלושי מזון, אולי קרן חירום במשרד האוצר למשפחות שלא מסתדרות עם הדברים הכי בסיסיים שאפשר לעשות.

מרינה סולודקין: אני רוצה לצאת מכאן גילה, גם בעזרתך, גם בעזרת כל הארגונים שיושבים כאן:

מרינה סולודקין: אם לחלק מהפתרונות אנחנו לא מבקשים כסף, אנחנו מבקשים שיקצצו בצורה שווה.

מרינה סולודקין: אי אפשר לחיות עם קיצוץ של 30% לקבוצה הכי חלשה.

מרינה סולודקין: מישהו מסית נגד חד-הוריות.

מרינה סולודקין: יש מיתוס שחד-הוריות לא יכולות לעבוד ולקבל הכל מהמדינה.

מרינה סולודקין: במכתבים שאני קיבלתי אין אף אישה שלא עובדת.

מרינה סולודקין: פנתה אלי עיתונאית מאוד מפורסמת מעיתון רוסי ואמרה שהיא מקבלת 4000-5000 שקל וקיצצו לה קצבה – 300 שקל.

מרינה סולודקין: זה לא הרבה, היא יכולה לסבול את זה; אבל יחד עם הקצבה קיצצו את הזכות לקבל כסף לסיוע בשכר דירה.

ויקטור כהנא: זה הולך ביחד.

גילה גמליאל: גם לתחבורה ציבורית.

מרינה סולודקין: היא אמרה לי שאפילו היא שעובדת כל הזמן מרגישה שהיא לא יכולה להסתדר.

מרינה סולודקין: אני שוב אומרת, שמשרד האוצר עשה דברים איומים מכל מיני בחינות.

גילה גמליאל: ייאמר לזכותה של חברת הכנסת, מרינה סולודקין וגם אני אף על פי שאנחנו בקואליציה שתינו לא הצבענו בעד התקציב.

גילה גמליאל: גם חבר-הכנסת ואסל טאהא, כמובן.

גילה גמליאל: ברשותך.

ואסל טאהא: גם אני הצבעתי נגד התכנית ובכל נאומיי הדגשתי את בעיית האימהות החד-הוריות.

ואסל טאהא: אני מזדהה עם כל מה שמנתה חברת הכנסת מרינה.

ואסל טאהא: בעיית האימהות החד-הוריות היא בעיה קשה, משום שנראה שהתא הזה עומד בסכנת חיים אמיתית, במיוחד כאשר אין משפחות תומכות ואין את מי לגייס למענן.

ואסל טאהא: אני מזדהה בכלל עם כל האימהות החד-הוריות במדינה.

ואסל טאהא: רציתי להדגיש גם את העולים מחבר העמים; אני בקשר עם כמה חברים מהצפון, ואני מכיר את המצב היטב, ותמיד הדגשתי שיש מן המשותף בין הנשים החד-הוריות העולות מחבר העמים לבין הנשים החד-הוריות.

ואסל טאהא: רציתי להעלות גם את עניין של האימהות החד-הוריות מהסקטור הערבי שסובלות קשות.

ואסל טאהא: כשמדברים על אבטלה, 80% מהנשים הערביות לא עובדות, כולל האימהות החד-הוריות.

ואסל טאהא: תארו לעצמכם כמה זה קשה.

ואסל טאהא: היו מפעלי טקסטיל בצפון שהעסיקו אימהות חד-הוריות וגם נשים, פירקו אותם והעבירו אותם לירדן; והיום הכל קורס; האבטלה גואה בסקטור הערבי.

ואסל טאהא: לכן לא ייתכן ולא מן הצדק להעמיס את כל העומס הכלכלי על השכבות החלשות, במיוחד על משפחות שסובלות ממצב סוציו-אקונומי קשה מאוד – האימהות החד-הוריות.

ואסל טאהא: לכן אני מוכן להתגייס לכל מערכה למענן.

ואסל טאהא: אני שולח את ברכותיי למנהיגה שעולה לרגל, היא עומדת בשער הגיא בדרכה לירושלים.

גילה גמליאל: משתי הישיבות שקיימנו בעבר בנוגע לנשים חד-הוריות טרם התכנית הכלכלית הייתה לנו הצלחה מזערית כלשהי בניסיון לצמצם את הפגיעה.

גילה גמליאל: בהרצאה בקיסריה שר האוצר התחייב לקריאה שלנו לשר האוצר לאפשר לנשים החד-הוריות לצאת ללימודים.

ברכה ארג'ואני: זה סותר זה את זה, גילה.

גילה גמליאל: לא סותר.

גילה גמליאל: לפי החוק היום, אם חד-הורית שרוצה לצאת ללימודים, מבטלים לה את זכויותיה בסל האימהות החד-הוריות.

אורנה ורקוביצקי: לא רק חד-הורית, כל אחד.

גילה גמליאל: אני הגשתי הצעת חוק בנושא הזה---

אורנה ורקוביצקי: כל מי שמקבל הבטחת הכנסה, לא רק חד-הורית.

גילה גמליאל: בסדר.

גילה גמליאל: היום אנחנו מתמקדים בסוגייה הזאת.

גילה גמליאל: אני רוצה קודם לשמוע את נציגות משרד האוצר כדי לדעת בבירור שהדברים האלה באים ממשרד האוצר חד-משמעית, ושיש משאבים לכך.

אודי בן-דרור: שר האוצר התייחס לנושא מתוך ראייה שהמטרה היא להפנות גם את מקבלי הבטחת הכנסה בכלל ונשים חד-הוריות בפרט לשוק העבודה.

אודי בן-דרור: כדי לסייע בכך הוא ציין מספר תחומים שבהם הוחלט להתמקד.

אודי בן-דרור: אחד מהם היה סבסוד מעונות יום משום שהם עשויים להוות חסם לאישה חד-הורית ביציאה לעבודה.

אודי בן-דרור: נושא שני הוא לימודים; אנחנו בוחרים---

גילה גמליאל: זה רק במתכונת בחירה?

אודי בן-דרור: לא, לא.

סופה לנדבר: ציניים.

סופה לנדבר: אתם שולחים אותם לעבוד.

סופה לנדבר: איפה הם יעבדו?

סופה לנדבר: 300000 מובטלים יש במדינה הזאת, אל תהיו ציניים כאלה.

סופה לנדבר: אתם לוקחים לחם מילדים.

גילה גמליאל: חברת הכנסת מרינה סולודקין.

מרינה סולודקין: אדוני, נציג משרד האוצר, אני רוצה לומר לך ששר האוצר הקודם וראש אגף התקציבים, מר אורי יוגב, הבטיחו בדצמבר 2002 לשר שרנסקי שתהיה זכות ללמוד ולקבל מלגת קיום דרך משרד האוצר לאוניברסיטאות ויכולים לפתור את הבעיה שאנחנו שנים מתעסקים בה בכנסת.

מרינה סולודקין: אני יחד עם חברת-הכנסת לשעבר, נעמי חזן היינו ראשי הלובי של החד-הוריות; שם במשך כמה שנים נוסח חוק שאפילו עבר קריאה טרומית, אבל בקריאה ראשונה אמרו שמחיר החוק מאוד גבוה – 200 מיליון שקל, וזה היה שקר.

מרינה סולודקין: אם אתם רוצים לומר שאתם תבדקו ותהיה ועדה – הכל מוכן – אתם באוצר צריכים להחליט: או אתם מאפשרים לאימהות חד-הוריות ללמוד או אתם לא רוצים שהם יצאו ממעגל העוני.

גילה גמליאל: בינתיים דחו לי בוועדת השרים את הצעת החוק שהגשתי.

גילה גמליאל: אני מגישה ערעור.

גילה גמליאל: בגלל זה אני שואלת, כי זה נראה לי סתירה שמצד אחד אומרים שיש משאבים לכך ומקצים כסף, ומצד שני דוחים לי את הצעת החוק.

גילה גמליאל: זה לא הסתדר לי כל-כך.

אודי בן-דרור: כמו שאמרה חברת הכנסת סולודקין הצעת החוק לאפשר למקבלי הבטחת הכנסה ללמוד בלימודים אקדמיים או אחרים – הצעה שעלתה פעמים רבות, והממשלה דחתה אותה פעמים רבות גם בגלל העלות התקציבית וגם מתוך הראייה שמי שמופנה ללימודים לא יכול לקבל כל עבודה ששירות התעסוקה מציע לו, וזה תנאי לקבלת הבטחת הכנסה: לעמוד גם במבחן ההכנסה וגם במבחן התעסוקה.

אידית טיטונוביץ': לא בכל גיל; עד גיל שנתיים יש פטור.

גילה גמליאל: אני לא חושבת שזה צריך להיות לפחות בתקופה הזאת.

גילה גמליאל: הדרישה לא הייתה לממן להן את הלימודים, אלא שמי שיוצאת ללימודים לא יפגעו לה בזכויותיה.

גילה גמליאל: זה להטמיע את הנתון שנשים חד-הוריות לא תוכלנה לצאת ללמוד, לא תוכלנה לצאת ממעגל המצוקה אם הן רוצות.

גילה גמליאל: ברור לכולם שמי שרוכשת השכלה גבוהה בסופו של תהליך הדלתות יותר פתוחות להשתלבות במעגל התעסוקה.

גילה גמליאל: אני לא מקבלת את ביטול הנושא פעם אחר פעם; אבל אם שר האוצר בכבודו ובעצמו בהרצאה בקיסריה אמר קבל עם ועדה שייתן את האפשרות לנשים החד-הוריות לצאת ללימודים, אני רוצה להבין למה לא קיבלו את הצעת החוק שלי מצד אחד; מצד שני, אם יש בזה ממש – איפה זה עומד מבחינת משרד האוצר?

גילה גמליאל: האם יש בשורה לנשים החד-הוריות שהן יכולות לצאת ללימודים כי יש סבסוד ממשרד האוצר?

גילה גמליאל: זאת השאלה, ואני רוצה לשמוע תשובות.

מרינה סולודקין: הפקידות הבכירה במשרד האוצר לא נותנת לעשות דברים נכונים, אפילו לא לשר האוצר.

מרינה סולודקין: אנחנו רואים את זה, ונתחשבן!

דוד טל: זו הייתה נימה של איום מרומז.

קריאות: ---

גילה גמליאל: לא כך אני מנהלת את הישיבות שלי.

גילה גמליאל: כל מי שירצה לדבר ידבר בזמנו.

גילה גמליאל: אנחנו רוצים את התשובות.

אודי בן-דרור: הגישה שלו היא שלא נכון לתת את הסיוע ללימודים על-תיכוניים דרך מערכת הקצבאות משום שזה יוצר הבחנה בין מקבלי הקצבאות.

אודי בן-דרור: הרי לא נוכל להבחין בין אימא חד-הורית שמקבלת את הקצבה ולומדת לימודים על-תיכוניים לבין מקבל קצבה אחר שרוצה לקבל את הקצבה וללמוד בלימודים על-תיכוניים.

קריאה: אז תעשה להם סימון מיוחד.

גילה גמליאל: במצב כזה לא דוחים הצעות חוק, יושבים ומנסים ללטש את החוק.

אודי בן-דרור: הדרך להתמודד עם רכישת ההשכלה לא צריכה להיות דרך מערכת הקצבאות.

אודי בן-דרור: הסיוע צריך להינתן, ושר האוצר הצהיר שהוא יינתן, אבל לא דרך מערכת הקצבה, אלא דרך מערכות אחרות.

מרינה סולודקין: מלגת קיום.

אודי בן-דרור: לא דרך קצבאות הקיום, אלא דרך סיוע בשכר לימוד, דרך סיועים שונים ממערכת הקצבה.

גילה גמליאל: זאת אומרת שישללו ממנה את זכויותיה כאם חד-הורית ויתנו לה זכויות בשכר לימוד.

אודי בן-דרור: לא ישללו, אלה הקריטריונים.

גילה גמליאל: זה פשוט אטימות מוחלטת, פשוט לא ייאמן.

גילה גמליאל: כל אחד רק מדבר על זה---

אורנה ורקוביצקי: זה לא יפתור את בעיית הילדים הרעבים כרגע.

מרינה סולודקין: אלה משחקים דוגמטיים.

מרינה סולודקין: הם בקיאים בזה.

גילה גמליאל: איזו אם חד-הורית תדרוש להפסיק את הקצבאות שבהן היא יכולה לממן את ילדיה בתמורה לסיוע בשכר לימוד.

גילה גמליאל: זה פתטי לחלוטין.

גילה גמליאל: ואם זה מה שנאמר כאן – זו פשוט שערורייה.

גילה גמליאל: לומר משהו שהוא פופוליסטי נטו, והוא לא בר-יישום.

גילה גמליאל: חוצפה! איזה מין דבר זה?

קריאות: ---

דוד טל: זו לי הפעם הראשונה בוועדה הזאת.

דוד טל: אני הגעתי משום שאני סבור שהנושא הזה מאוד חשוב.

דוד טל: תשמעו מה בעצם אומר נציג האוצר: הם קודם כל מקצצים, מחסלים, משמידים, דורסים ורומסים את האימהות החד-הוריות, ועכשיו, אחרי שהעבירו את התכנית הכלכלית הם בודקים איך אפשר לפצות אותם.

דוד טל: זה דבר שצריך היה להיעשות קודם; קודם הייתם צריכים לחשוב מה ההשלכות של זה; קודם הייתם צריכים לעשות חשבון לכמה אימהות חד-הוריות לא יהיה מה לאכול; קודם הייתם צריכים לראות כמה אימהות חד-הוריות לא יוכלו ללמוד, ואז להחליט שאולי זה לא מין התבונה להכניס לתכנית הכלכלית את האימהות החד-הוריות.

דוד טל: אולי זה לא מין התבונה, מתוך 2000 שקל להעביר 1200 או 1100 שקל לאחר קיצוץ מאם חד-הורית.

גילה גמליאל: למה לא באת לשתי הישיבות הקודמות?

גילה גמליאל: אולי זה גם היה מסייע בנושא הזה.

דוד טל: אני חבר בוועדות אחרות.

דוד טל: אני לא מנסה להיות פופוליסטי.

דוד טל: כמו שגבירתי יודעת, אני לא חבר בוועדה הזאת, ויש לי מחויבות לוועדות אחרות.

גילה גמליאל: אנחנו פה היינו צריכים את הסיוע באמת.

דוד טל: את הנושא הזה העלתה נציגת עיריית ראשון לציון, חברת המועצה, לריסה שהעירה את תשומת לבי, אז מצאתי לנכון להגיע לכאן.

דוד טל: זה לא פופוליסטי בכלל.

דוד טל: אני אמרתי לגבי התכנית הכלכלית, לא רק בנושא הזה, אלא גם בנושאים אחרים עוד טרם הבחירות.

דוד טל: ב"עם אחד" הצטרפנו לזה לאורך כל הדרך והסברנו את זה.

דוד טל: לצערי, הציבור לא הבין את זה ולא הפנים את זה; היום הציבור מרגיש את זה.

דוד טל: אני לא מתעסק עכשיו לבחירות, אבל אני פונה לאוצר: לא היה צריך לעשות את זה בצורה הפוכה ועקומה כזאת.

דוד טל: צריך לבדוק את זה בשום שכל, לראות באמת במה האימהות האלה יכולות לעמוד.

דוד טל: אם הן לא יכולות לעמוד יש נושאים אחרים שאפשר לקצץ בהם, ולא מאימהות האלה.

דוד טל: אתם רק מקצצים משום שלמשפחות החד-הוריות אין הכוח והיכולת לצרוח; אין הכוח והיכולת להילחם בכם; אין הכוח והיכולת לצאת כנגד הממשלה הזאת, ואתם עושים את זה פעם אחר פעם.

דוד טל: אתה עכשיו מנסה להציג לי פה מה אפשר לעשות, ובאיזו דרך.

דוד טל: מבחינתי, לו רק תעשה את זה – פחות תדברו ויותר תעשו בנושא הזה.

סופה לנדבר: אני לא כתבתי מכתב; כתבתי מכתב לראשי ועדות אחרות, כמו ועדת כספים וועדת עלייה, ואני רוצה להודות לך על קיום הישיבה היום.

סופה לנדבר: כיושבת ראש התארגנות יוצאי מדינות חבר-העמים, כיושבת ראש לובי למען עלייה אני רוצה לומר שמספרים שונים מעידים על כך שאגרסיה היא תוצאה של קיבה ריקה.

סופה לנדבר: לעיתים קרובות רואים במסך הטלוויזיה איך אוספים אוכל לתת בהפסקת צהריים לילדים בבתי-הספר.

סופה לנדבר: קיבה ריקה גורמת לאגרסיה לילדים קטנים שנמצאים בבית-הספר כשהם רואים שלשכן שלהם בשולחן הלימודים יש אוכל, ולו אימא לא יכולה ולא מסוגלת לתת אפילו אוכל לצהריים.

סופה לנדבר: אנחנו יוצרים השלכות שאחנו אחראים להן: פשע בקרב בני-הנוער; מצב הלימודים במדינת ישראל – כולנו לפני מספר ימים קראנו באיזה מקום אנחנו נמצאים כמדינה במערכת החינוך ואיזה חינוך אנחנו נותנים לילדים שלנו.

סופה לנדבר: אחד הדברים שגורמים למצב הזה הוא קיבה ריקה לילדים, וחלקם נמצאים במשפחות חד-הוריות.

סופה לנדבר: אני צריכה להזכיר לחברים שנמצאים כאן וגם לחד-הוריות וגם לחברי-כנסת שמפלגת העבודה יצאה מהממשלה משום שחשבנו שכאשר מקצצים, מקצצים אצל כולם.

סופה לנדבר: אם מקצצים אצל חד-הוריות, מקצצים אצל מתנחלים; אם מקצצים אצל קשישים, מקצצים אצל מתנחלים.

דוד טל: זה לא מונע ממנה להצביע על תקציב 2003 כשהיו הקיצוצים הללו.

דוד טל: אני רק מתקן אותה.

סופה לנדבר: אל תנסה---אני לא התערבתי כאשר דיברת.

דוד טל: אני רוצה שאנשים יידעו את העובדות.

דוד טל: אתם הצבעתם בעד הקיצוצים הללו בתקציב.

גילה גמליאל: סליחה, אני מבקשת.

גילה גמליאל: עם כל הכבוד לכולם, אנחנו בדיון מאוד ענייני, ואנחנו רוצים להיות מאוד פרודוקטיביים.

גילה גמליאל: אני מבקשת מסופה לנדבר לקצר, יש הרבה נואמים.

סופה לנדבר: אנחנו מתכוונים לפרסם רשימה של חברי-כנסת שהצביעו בעד התקציב הזה ובעד הקיצוץ הזה.

סופה לנדבר: אנחנו מתכוונים לעשות את זה בכל אמצעי התקשורת כדי שחד-הוריות וילדיהן יידעו מי הוציא להם לחם מהפה.

סופה לנדבר: שמעתי את שר-האוצר בכבודו אומר שהוא לא ידע איך זה יפגע בחד-הוריות; אני רוצה להזכיר דף כלשהו בהיסטוריה שמשלמי המסים שילמו בשביל חיתולים של ביבי נתניהו 2500 שקל לכל ילד, אז לא יכול להיות שהוא לא יודע שמשפחה חד-הורית צריכה לשלם לאוכל, ללימודים, לספרים וכדומה.

סופה לנדבר: חברי-כנסת שחושבים בלי ציניות על חד-הוריות צריכים לזכור שאסור לצאת לחופשה לפני שיחזירו לחד-הוריות את כל הכספים שקיצצו אצלם משום שזה יפגע בחד-הוריות ובילדים, ואסור שב- 2003 נהיה במצב כמו שאנחנו נמצאים בו היום.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: ברכה ארג'ואני, בבקשה.

ברכה ארג'ואני: גילה, תודה שכינסת את הישיבה, וגם לך, מרינה.

ברכה ארג'ואני: כולנו מכירים את העובדות ואת ההשלכות.

ברכה ארג'ואני: אתם מקבלים פקסים, ואני מקבלת אצלי אנשים בתוך הבית יום ולילה.

ברכה ארג'ואני: מאות אנשים מגיעים אליי לא רק ממשפחות חד-הוריות, אלא גם נשים אחרות במצוקה.

ברכה ארג'ואני: אני אומנם לא עובדת בשכר, אלא מקבלת הבטחת הכנסה, אבל מצד שני אני עובדת כל-כך הרבה שעות בהתנדבות, ואני אומרת שהמדינה משלמת לי את המשכורת.

ברכה ארג'ואני: אני רוצה לחשוב איך אנחנו חושבים על דברים מעשיים כדי לתקן את כל העוולות שנעשו כלפי המשפחות החד-הוריות וכלפי הילדים שלנו במיוחד.

ברכה ארג'ואני: קודם כל אנחנו מבקשים להיפגש עם ביבי נתניהו.

ברכה ארג'ואני: אם הוא לא רוצה להגיע לחדר הזה ולשמוע אותנו פה בחדר של הוועדה, יש טעם שנבקש ממנו לקבל משלחת של נציגות המשפחות החד-הוריות.

דוד טל: אם גילה תזמין אותו הוא בטח יבוא.

קריאות: הוא לא רוצה לקבל אותנו.

גילה גמליאל: להזכירכם, היה כאן השר ממשרד האוצר, מאיר שטרית.

גילה גמליאל: בפניו פרשנו את כל הטענות בנושא הנשים החד-הוריות והתכנית הכלכלית בכלל, מהיבט הנשים.

גילה גמליאל: חלק מהדברים שהצגנו אכן קיבלו את ההתייחסות בתכנית.

ברכה ארג'ואני: מה שביבי דיבר בכנס קיסריה הוא לא מציאותי, זה לא רלוונטי, זה לא אמיתי.

ברכה ארג'ואני: הוא זורה חול בעינינו, צוחק לנו בעיניים ורוצה להיראות כבן אדם הטוב שמיטיב אתנו, וזה לא נכון.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לתפוס אותו במילים שלו.

ברכה ארג'ואני: אני יודעת שמתארגנות כל מיני קבוצות ברחבי הארץ לעשות כל מיני פעילויות; זאת ההזדמנות לשבת עם צוות עבודה ולעשות את זה באופן הארצי ביותר.

ברכה ארג'ואני: דבר שני, אני כן עומדת על כך שביבי נתניהו – ולא מאיר שטרית, שהוא שר משני במשרד האוצר – שהתחיל את כל התכנית הכלכלית הזאת כשהיה ראש הממשלה, שהוא יבוא לפה.

ברכה ארג'ואני: אני רוצה לראות איך אתם פונים ומביאים אותו לפה, ואם הוא לא רוצה לבוא – אנחנו נלך אליו.

דוד טל: אני מבקש שזה יהיה חלק מהסיכום של הוועדה לדיון הזה.

ברכה ארג'ואני: אם הוא לא רוצה לקבל אותנו רשמית, אני מציעה לכל חברותיי כאן להתארגן ובעוד יום-יומיים נלך אליו הביתה ונחסום לו את הדרך.

ברכה ארג'ואני: הילדים שלו יותר טובים משלי?

ברכה ארג'ואני: הם לא בני-אדם כמו הילדים שלי?

גילה גמליאל: בואו נתקדם.

גילה גמליאל: אין ספק, ברכה---

ברכה ארג'ואני: יושבת כאן עינב שהיא אישה עובדת, והיום היא צריכה לקבל 99 שקל מהבטחת הכנסה.

ברכה ארג'ואני: אני רוצה שתשמעו אותה.

גילה גמליאל: אין בעיה, אנחנו נשמע את כולן.

גילה גמליאל: אין ספק שאני מסכימה לדרישה החד-משמעית להיפגש עם בנימין נתניהו, שר האוצר.

ברכה ארג'ואני: שיסתכל בעיניים של הילדים שלנו.

גילה גמליאל: עם כל הכבוד, יש לי הרבה כבוד לנציג האוצר שמגיע לכאן לא בפעם הראשונה, אבל אנחנו לא מקבלים את התשובות לא משום שהוא לא מכיר את החומר – הוא מכיר אותו מצוין – אלא משום שאין לו הכלים לתת לנו אותן.

ויקטור כהנא: אז שישלחו לנו נציג אחר שיש לו תשובות.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: הנציג לטעמי, אכן צריך להיות שר האוצר.

קריאות: ---

גילה גמליאל: סליחה! חלק מהדרישות שלנו בסיכום הישיבה יהיה לכנס ישיבה עם כל הפורום המכובד הזה ועם שר האוצר.

גילה גמליאל: לא צריך להגיע למצב שמתוך תסכול וייאוש צריך לעשות מעשה כמו ויקי כנפו כדי להיפגש עם שר האוצר.

גילה גמליאל: צריך להבין שאת המצוקות האלה צריך לשמוע מהשטח ולא להיות מנותקים כדי לקבל את ההחלטות הנכונות, ולא לעשות מעשי עוולה כמו שנעשו בהחלטות הגורפות בקיצוץ של התכנית הכלכלית.

גילה גמליאל: אני רוצה לשמוע את יפה יוסיפיאן וג'ודי דון שמייסדות את הפורום הארצי של משפחות חד-הוריות.

גילה גמליאל: אני קיבלתי את המכתב ששלחתם אליי, ואמרנו שנעלה את זה בישיבה.

יפה יוסיפיאן: דשים ולשים את כל הנושא של התקציב.

יפה יוסיפיאן: אנחנו רוצות לדבר על המזונות; המזונות מהביטוח הלאומי שניתנות למשפחות חד-הוריות.

יפה יוסיפיאן: יש לי נוסחה שאני מאוד מבקשת ששר האוצר יסביר לי מה הנוסחה אומרת.

יפה יוסיפיאן: אני לא פונה אליך אישית, אני יודעת שאתה עובד באוצר; אני פונה למשרד האוצר שיסביר לנו המשפחות החד-הוריות למה עושים את העוולה הזאת.

יפה יוסיפיאן: אם עובדת צריכה להגיע לביטוח לאומי, היא צריכה להשתכר 4000 או 3000 או 5000 שמגיעים לה מזונות שהבעל משלם.

יפה יוסיפיאן: למה אתם צריכים לקחת את הכסף הזה?

יפה יוסיפיאן: הבעלים משלמים את הכסף הזה, ואתם לקחתם את זה.

יפה יוסיפיאן: כל הקצבה של הקיצוצים הייתה אמורה להיות אך ורק לשם הבטחת הכנסה.

יפה יוסיפיאן: זה כסף שהמדינה ושר האוצר מקבלים את זה, וצריכים לשלם את זה לנשים.

יפה יוסיפיאן: כתוב פה בטבלה של ביטוח לאומי שאישה זוכה עד גיל 55, וזוכה למעלה מגיל 55.

יפה יוסיפיאן: אימא בת 55 היא כבר לא אם חד-הורית.

יפה יוסיפיאן: את אותם תנאים שהיו לה לפני-כן השארתם.

יפה יוסיפיאן: מדוע?

יפה יוסיפיאן: למה לא אימא שמפרנסת את הילדים שלה בכבוד ומגיעה לביטוח לאומי כדי לקבל את הכסף שהבעל נותן לה?

יפה יוסיפיאן: למה לעשות עוד רע למשפחות החד-הוריות?

יפה יוסיפיאן: למה להקשות על המשפחה החד-הורית, ולהגיד: "את עובדת, אבל לא מגיע לך".

יפה יוסיפיאן: זה מזונות שמגיעים לי עבור הילדים שלי.

יפה יוסיפיאן: זה מה שחשוב.

יפה יוסיפיאן: זו הנקודה שצריכה להיות ברורה.

יפה יוסיפיאן: שר האוצר מקבל את זה.

יפה יוסיפיאן: אין פה שום תקציב של משרד האוצר.

אורנה ורקוביצקי: זה עיוות.

יפה יוסיפיאן: אני מוכנה להביא את הנוסחה ולהסביר.

יפה יוסיפיאן: אני תמכתי בנושא מאוד.

יפה יוסיפיאן: אני אם חד-הורית שמפרנסת את הילדים בכבוד: אני עובדת, אני נוסעת כל היום כדי לפרנס את הילדים שלי! לא ביקשתי שקל מהמדינה! אני רוצה שהמזונות ישולמו כמו שצריך!

יפה יוסיפיאן: אתם הבאתם את הנושא של הבטחת הכנסה.

יפה יוסיפיאן: זה מה שאנחנו חשבנו שיהיה: הבטחת הכנסה כנגד משהו שאתם נותנים לאימא חד-הורית.

יפה יוסיפיאן: זה היה חלק מתכנית "ויסקונסין" שעשיתם, ואנחנו התנגדנו אליה, כי אמרנו שאי-אפשר לתת לאימא חד-הורית ללכת לעבוד ותפרנס את עצמה ותשמור על הילדים.

גילה גמליאל: יפה, תודה.

יפה יוסיפיאן: אני חייבת לשאול את שר האוצר על הנוסחה הזאת.

יפה יוסיפיאן: אני רוצה לדעת מה הנוסחה הזאת אומרת.

גילה גמליאל: על פניו זו שערורייה שנוגעים לאישה שעובדת בכספי המזונות.

קריאות: ---

יפה יוסיפיאן: אני רוצה לדעת מה הנוסחה אומרת.

יפה יוסיפיאן: אני מדברת באופן כללי.

יפה יוסיפיאן: אני רוצה להראות בטבלה משהו אחד פשוט.

יפה יוסיפיאן: אני רוצה להבהיר את הנקודה של המזונות, אני לא סתם מתעקשת.

יפה יוסיפיאן: יש פה טבלה של ביטוח לאומי שאף אימא חד-הורית לא מבינה אותה.

גילה גמליאל: יפה, ברשותך.

גילה גמליאל: אנחנו רוצים שבסופו של דיון---

דוד טל: סליחה, גבירתי, אולי תאפשרי לה?

דוד טל: אני לא הבנתי את סוף דעתה.

גילה גמליאל: חבר-הכנסת דוד טל, אני מבינה שזו פעם ראשונה שאתה כאן, אבל פה כל אחד מדבר בזמנו.

דוד טל: שמתי לב שפה לא מדברים כל-כך בזמנו.

גילה גמליאל: כן.

גילה גמליאל: כל אחד מדבר בזמנו, ואתה סיימת את הדיבור.

גילה גמליאל: יפה וג'ודי, הבהרנו את הנקודה שלכן.

דוד טל: אמרתי שהיא לא ברורה לי.

גילה גמליאל: סליחה, ברשותכם, אני מנהלת פה את הישיבה.

דוד טל: זה מצוין שאת מנהלת את הישיבה, אבל חבר-כנסת לא הבין, לא ירד לסוף דעתה.

דוד טל: אני צריך להבין.

דוד טל: מה הדבר הזה?

דוד טל: אני מבין שיש לכם רוב דורסני בכנסת, והצבעתם עבור התכנית הזאת, ואתם מכים על חטא.

גילה גמליאל: אני לא הצבעתי עבור התכנית הזאת.

גילה גמליאל: תפסיק להיות פופוליסט בישיבות שלי!

דוד טל: זה פופוליסט?

דוד טל: לשמוע זה גם פופוליסט?

דוד טל: אני רוצה להבין, אז זה גם פופוליסט?

גילה גמליאל: חבר-הכנסת דוד טל, אם אתה לא מכבד את הוועדה, ואם אתה לא מכבד את התנהלות הישיבות שלי, אתה מוזמן לתפוס רגליים וללכת!

דוד טל: מי שאמר לי את זה פעם אחרונה כבר לא נמצא בכנסת.

גילה גמליאל: אה, כן?

דוד טל: אז את לא תגידי לי מה להיות ולא להיות, עם כל הכבוד לך.

דוד טל: אני מבקש להבין את מה שהגברת אומרת פה.

דוד טל: זה דבר אלמנטרי.

דוד טל: מה, את רוצה למרוח פה את הדיון?

דוד טל: זו לא חוצפה?

דוד טל: זו מריחה של דיון.

גילה גמליאל: עם כל הכבוד לך, זה שהקול שלך קצת יותר חזק משלי---

דוד טל: אני מבקש ממך ברצון רב---

גילה גמליאל: אני קוראת לך לסדר פעם ראשונה, פעם שנייה, פעם שלישית, אני מבקשת מהביטחון להוציא אותו החוצה.

גילה גמליאל: אני לא יכולה לנהל את הישיבה שלי.

דוד טל: אני רוצה להבין, ואת מונעת ממני.

גילה גמליאל: אני לא אסבול התנהלות כזאת בישיבות שלי.

גילה גמליאל: אני מאוד מצטערת!

גילה גמליאל: עם כל הכבוד שיש לי אליך, אם אתה לא שומע את הדברים שאני רוצה לומר ולנהל, אתה לא תנהל פה את הישיבות.

דוד טל: אני לא מתכוון לנהל פה את הישיבות.

גילה גמליאל: זו פעם אחרונה שאתה מתערב לי בהתנהלות של הישיבה.

גילה גמליאל: זה פשוט מחדל! אני מבקשת ממך לקום.

דוד טל: אין צורך, אני קם לבד.

גילה גמליאל: או שאתה מתכוון לשבת פה ולתת לי לנהל את הישיבה, או שאתה קם והולך מפה!

דוד טל: אני מתכוון לקום וללכת, אבל אני מוחה על כך שאת לא נותנת לאנשים לומר את דברם; חברי-כנסת רוצים להבין, ואת מונעת מהם!

גילה גמליאל: תודה רבה.

דוד טל: זו זכות שלך כאם חד-הורית לומר את דברך כאן בוועדה.

גילה גמליאל: יש פה כנראה היום עומס של אנשים, אז הם לא יודעים איך בדרך-כלל הישיבות מתנהלות פה.

גילה גמליאל: בדרך-כלל על מי מנוחות; עד שנקודות לא מוסברות לגופן אף אחד לא יוצא מכאן.

גילה גמליאל: להכניס פוליטיקה בכל תחום, במיוחד בתחומים שיש בהם קונצנזוס, זה לא רציני ולא מקצועי.

גילה גמליאל: יושב פה חבר-הכנסת ואסל טאהא, שהוא בכלל--- אין שום קשר ורלוונטיות, כל אחד מתבטא ברצינות ובמקצועיות.

גילה גמליאל: אבל ברגע שהנושאים המקצועיים מאבדים את העניין, זה לא רציני.

גילה גמליאל: עם כל הכבוד לחבר-הכנסת, גברים שיבואו לצעוק בישיבות שלי בוועדה, אני לא אתן לזה יד.

רשף חן: למה דגש על גברים בעניין הזה?

רשף חן: אם נשים יצעקו לא יגרשו אותן?

רשף חן: אני מוחה על האפליה הזאת.

יפה יוסיפיאן: אני מאוד מבקשת להדגיש את הנושא.

גילה גמליאל: אני פשוט רציתי לנווט אותך לנקודה אחת שיש פה.

גילה גמליאל: אנחנו לא סתם מזמינים את הנציגים ממשרד האוצר, מהמשרד לביטוח לאומי וכו'.

גילה גמליאל: את רוצה להציג לנו נתונים שקשורים למשרד לביטוח לאומי.

גילה גמליאל: מכיוון שכך, איפה הנציגות מטעם ביטוח לאומי?

גילה גמליאל: את לא מראה.

גילה גמליאל: אני ביקשתי להראות לי את הנתונים כדי שנדע במה מדובר.

גילה גמליאל: אם את תדברי ככה, אף אחד לא יבין, אז לא יעזור גם אם תדברי על זה שעה.

עינב סיטי: אני מדברת בקשר למקרה שלה.

עינב סיטי: אף אחד לא מבין שבינואר יצא חוק חדש, חוק ההסדרים החדש, שאומר שמקצצים את המזונות לנשים.

עינב סיטי: הווה אומר: לא מקצצים, אלא ממש מפסיקים ונותנים להידברות מול הבעל דרך ההוצאה לפועל.

עינב סיטי: אז ביטוח לאומי יוצא מהתמונה.

עינב סיטי: הוא לא עשה עד כה כלום גם ככה.

עינב סיטי: אני קיבלתי עבור שלושה ילדים 1200 שקלים בלבד בחודש – אני אישה עובדת – גם את זה הפסיקו לי.

עינב סיטי: אני מקבלת מינואר 99 שקלים, והמשכורת שלי היא 2600 שקל בלבד.

עינב סיטי: אני צריכה לפרנס את הילדים האלה בכבוד.

עינב סיטי: אנשים רומסים אותי בכל מקום כי אין לי מה לשלם.

עינב סיטי: אני על סף דמעות עכשיו, ואולי גם על סף התמוטטות.

עינב סיטי: אני לא יודעת מה אתה עושה כאן, אני אפילו לא רואה אותך רושם משהו; זה נורא כואב לי ומעליב אותי.

עינב סיטי: אנשים פה עם לב עמוס.

עינב סיטי: עם מי נדבר?

עינב סיטי: ביבי לא רואה אותנו ממטר.

ברכה ארג'ואני: הוא לא רוצה לשמוע אותנו.

עינב סיטי: אני מקבלת 99 שקלים מביטוח לאומי.

עינב סיטי: ניגשתי להוצאה לפועל, ואמרו לי:"בסדר, תוך שלושה שבועות את יוצרת איתו קשר, ננסה לאתר אותו".

עינב סיטי: הוא כבר ידע שפניתי להוצאה לפועל, והוא הצליח לברוח ולחמוק לאוסטרליה בלי להודיע.

עינב סיטי: גם אבא של ילדים שראו אותו פעם בשבוע בשבת ארבע שעות וגם לא מקבלת כסף.

עינב סיטי: היום הילדה שלי רוצה נעליים, אין לי נעליים.

עינב סיטי: למה אני צריכה להגיע למצב כזה?

עינב סיטי: אני אישה עובדת, אישה שהולכת על פי חוק, הכל בסדר, לפי הספר.

עינב סיטי: איך הגעתי למצב הזה?

עינב סיטי: לפעמים אין לי נסיעות לנסוע לעבודה שלי.

עינב סיטי: אני רוצה מאוד להיות בעבודה, להחזיק אותה.

עינב סיטי: מה עושים?

עינב סיטי: עם מי אני מדברת?

עינב סיטי: אין לי פתרונות.

ברכה ארג'ואני: גם להם אין פתרונות.

גילה גמליאל: את רוצה לחדד את הנקודה, יפה?

ויקטור כהנא: אין לב, אין פתרונות.

יפה יוסיפיאן: אני רוצה להסביר כי אני עשיתי עבודה מעמיקה בנושא אף על פי שאני לא מזלזלת חלילה וחס בנציגת הביטוח הלאומי.

יפה יוסיפיאן: אני רוצה לשאול את משרד האוצר שאלה מאוד חשובה.

ויקטור כהנא: אנחנו יודעים שלא הביטוח הלאומי אשם.

יפה יוסיפיאן: אני מאוד מבקשת, אני לא סתם עשיתי עבודה.

יפה יוסיפיאן: אני מבקשת שמשרד האוצר ייתן לנו תשובה מה אומרת הנוסחה הזאת?

יפה יוסיפיאן: ביטוח לאומי יכול לתת לי אינפורמציה מה קיבלתי, ומה אקבל; לא מספיק שהם קיזזו בשכר הממוצע במשק שזה במקום 13% שעד היום נתנו, נותנים 7%, נוסף לזה הם הורידו את גובה המזונות למשפחה חד-הורית.

יפה יוסיפיאן: אם הייתי מקבלת 3000 שקל, היום אני מקבלת 2790, 3890.

גילה גמליאל: צריך לחדד שאת המזונות לא המדינה משלמת בכלל.

קריאות: בדיוק.

יפה יוסיפיאן: זה כל העניין.

גילה גמליאל: ברשות

גילה גמליאל: כם, בואו נשמע את נציגי הביטוח הלאומי שיחדדו את הנקודה הזאת.

גילה גמליאל: מי נציג הביטוח הלאומי?

אורנה ורקוביצקי: מבחינה אנושית, ולא תחת כותרת התפקיד, לבי עם כל אלה שנפגעו מאוד מאוד מהתכנית הכלכלית הזאת גם במזונות וגם בהבטחת הכנסה.

אורנה ורקוביצקי: זה לא סוד שהמוסד לביטוח לאומי התריע פעמים רבות בכל הדיונים שהיו בממשלה ובכנסת על ההשלכות החמורות של הקיצוצים האלו, כולל סימולציות של דוגמאות של נשים שעובדות וחיות גם מביטוח לאומי – מה יקרה להן לאחר הקיצוצים מבחינת גובה התשלום.

אורנה ורקוביצקי: לצערי הרב, הממשלה אישרה את זה ואחר-כך הכנסת הקודמת.

אורנה ורקוביצקי: ליתר דיוק – שכולם יידעו – זו תכנית כלכלית מספר אחת של 2003 שאושרה בדצמבר 2002 בידי הממשלה והכנסת הקודמת.

אורנה ורקוביצקי: אנחנו ביצענו את זה רק לאחרונה כי היינו צריכים מספר חודשים להיערך ולתקן את כל המערכות שלנו כי התיקונים מאוד רחבים וגדולים.

אורנה ורקוביצקי: חוק המזונות בא לתת למוסד לביטוח לאומי את האפשרות לממש זכויות של נשים שיש בידיהן פסקי דין למזונות, ולא מצליחות לגבות את זה ישירות מהבעל.

אורנה ורקוביצקי: אבל מאז ומתמיד זה היה כפוף למבחן ההכנסות, וחוק המזונות קובע שהאישה תקבל לידיה את הנמוך מבין גובה פסק הדין או גובה התקנות, והתקנות יתייחסו למבחן הכנסות עד גבול מסוים, אם אישה עבדה הורידו לה מסכום המזונות וכדומה.

אורנה ורקוביצקי: מאחר שמבחן ההכנסות בחוק המזונות נשען על מבחן ההכנסות של חוק הבטחת הכנסה – כאשר קיצצו בתכנית הכלכלית הזאת בגמלאות הבטחת הכנסה ובכל מה שקשור למבחן ההכנסות – זה חל אוטומטית גם על מקבלות מזונות.

אורנה ורקוביצקי: לכן הפגיעה החמורה הייתה גם במקבלות מזונות וגם על מקבלות הבטחת הכנסה, והחמורה ביותר היא הפגיעה בנשים שגם משתכרות.

רשף חן: זאת אומרת שזו פגיעה כפולה.

אורנה ורקוביצקי: לחלקן זה הופסק לחלוטין, ולחלקן זה ירד באופן ניכר.

אורנה ורקוביצקי: ממוצע ההורדה של הבטחת הכנסה היה כ- 600 שקל, כשהקיצוץ לחד-הוריות היה הגבוה ביותר – למעלה מ-1000 שקל דווקא לאלו שעובדות, ואותו דבר במזונות.

יפה יוסיפיאן: במזונות 1700.

אורנה ורקוביצקי: פשוט להעמיד את הדברים על דיוקם: את אמרת שזה לא הוגן כי הביטוח הלאומי גובה את זה מהבעל, והוא שם את זה לאוצר.

אורנה ורקוביצקי: זה לא נכון משום שהביטוח הלאומי גובה מהבעל את מה שהוא שילם.

אורנה ורקוביצקי: אם הוא הצליח לגבות מהבעל את מלוא פסק הדין, יותר ממה שהוא נתן לאישה, את ההפרש הוא תמיד יזרים לאישה.

אורנה ורקוביצקי: זה החוק, וככה זה עובד.

אורנה ורקוביצקי: הוא לעולם לא משאיר את הכסף אצלו.

אורנה ורקוביצקי: מלוא הכסף שהוא גובה מהבעל.

אורנה ורקוביצקי: אם יש לך פסק דין של 3000, קיבלת מהביטוח הלאומי 2000; ביטוח לאומי הצליח לגבות ממנו 3000 שקל, והוא יעביר לך 1000 שקל בנוסף.

יפה יוסיפיאן: אני אמרתי שביטוח לאומי מקבל מהבעל את המזונות; אמרתי שהממשלה לא הקצתה לזה תקציב, אז למה לקזז את זה?

אורנה ורקוביצקי: זה משהו אחר.

אורנה ורקוביצקי: צריך פשוט להעמיד את הדברים על דיוקם שביטוח לאומי גובה מהבעלים את מה שהוא שילם לנשים.

אורנה ורקוביצקי: אם הוא מצליח לגבות יותר הוא תמיד יעביר את ההפרש לאישה.

יפה יוסיפיאן: איך האישה יודעת שהם יעבירו?

אורנה ורקוביצקי: את לא סומכת על הביטוח הלאומי, זה משהו אחר.

רשף חן: הביטוח הלאומי מנסה לגבות יותר?

אורנה ורקוביצקי: מהבעל?

אורנה ורקוביצקי: כן.

אורנה ורקוביצקי: לפי היכולת הכלכלית.

אורנה ורקוביצקי: אנחנו מאוד מוגבלים כי בדרך כלל מדובר בבעלים---

רשף חן: אבל המטרה היא פסק הדין.

אורנה ורקוביצקי: בוודאי.

רשף חן: לא רק כיסוי ההוצאות.

אורנה ורקוביצקי: בוודאי.

גילה גמליאל: יפה, קיבלת תשובה לגבי הנתון שרצית לדבר איתנו עליו?

גילה גמליאל: תשובת הביטוח הלאומי סיפקה אותך?

גילה גמליאל: חשוב לדעת אם הנקודה הזאת הובהרה או לא הובהרה.

מיכאל אזוב: עינב לא קיבלה תשובה.

מיכאל אזוב: מה היא עושה עכשיו כשהבעל ברח מהארץ?

מיכאל אזוב: ממי היא מקבלת?

מיכאל אזוב: איך היא חיה?

גילה גמליאל: מביטוח לאומי היא אמורה לקבל.

קריאה: המזונות ניתנים לילדים, ולא להורים.

גילה גמליאל: לגבי הילדים אנחנו שואלים.

מיכאל אזוב: בפסק הדין כתוב 2000 שקל, היא קיבלה עד עכשיו 1200 שקל, ועכשיו היא מקבלת מינואר 99 שקלים, והגרוש ברח לאוסטרליה.

גילה גמליאל: ברשות

גילה גמליאל: כם, אני רוצה לקבל הסבר לגבי הנתון שהן מעלות כרגע.

רבקה פריאור: אני לא רוצה להתייחס אישית לאף אחד מהמקרים שמדברים כאן כי לא בדקתי אותם מול המערכת.

רבקה פריאור: אני מניחה שהן אומרות אמת כי אין לי סיבה להניח דבר אחר, אבל אני מנסה לדבר ברמת העיקרון.

רבקה פריאור: הביטוח הלאומי משלם – כמו שאורנה אמרה – את הנמוך מבין התקנות או פסק הדין.

רבקה פריאור: אם פסק הדין גבוה מהתקנות אנחנו נכנסים לבדוק את מערכת הזכאויות, לפי הכללים של תקנות הביטוח הלאומי ושל חוק המזונות שזהים לחלוטין כמו חוק הבטחת הכנסה.

רבקה פריאור: אם האישה עובדת והשתכרה קודם 1200 שקל, שהיו הכנסה לא נחשבת לצורך חישוב גובה הקצבה – במסגרת חוק ההסדרים – קבע המחוקק שההכנסה המותרת להם היא 450 שקלים, אז ההפרש בין 1200 לבין 450 יקוזז מהקצבה.

רשף חן: את יכולה להגיד, פחות או יותר, מה הטבלה אומרת?

רשף חן: איזו הכנסה לא תזכה אותה בכלום?

קריאות: ---

גילה גמליאל: סליחה.

גילה גמליאל: אם כל אחד ידבר עם השני לא נבין שום דבר.

גילה גמליאל: אני הסכמתי היום לקבל קהל גדול בגלל רגישות הנושא, אבל זה מאוד מקשה על ניהול הישיבה.

גילה גמליאל: יפה, מכיוון שנתת את הטבלה הזאת, את רוצה להסביר במספר מילים?

יפה יוסיפיאן: זו טבלה שמקבלים מביטוח לאומי כדי להסביר לך בדיוק מה קורה איתך.

יפה יוסיפיאן: בהרבה מאוד ארגונים פרסמו את הטבלה הזאת שמראה את הנתונים מצדה הימני של הטבלה.

יפה יוסיפיאן: זו הטבלה שמראה מה היום משפחה חד-הורית עם ילדים או בלי מקבלת.

יפה יוסיפיאן: בטבלה הזאת יש נתונים של אישה עובדת; כלומר, אם אישה מרוויחה 2337 שקל, זה גובה התקרה שמגיעה לה – 1393 מביטוח לאומי; לפני-כן הגיע לה 1741; אבל אם תסתכלו בסעיף למעלה כתוב "זוכה מעל 55".

יפה יוסיפיאן: זה מה שהיה גם לפני התקציב החדש.

יפה יוסיפיאן: עד לפני התקציב החדש כל החד-הוריות היו מקבלות את סכום דומה, לפי גובה הקצבה.

גילה גמליאל: לא היה הפרש גילאים.

גילה גמליאל: לא היו עושים: "מ – עד".

יפה יוסיפיאן: לא היה הפרש גילאים, זה מה שהיו מקבלים.

גילה גמליאל: אבל אישה למעלה מגיל 55 היא אם חד-הורית?

גילה גמליאל: במובן של הילדים!?

ויקטור כהנא: יש לי אם חד-הורית בת 58.5 עם תאומים בני שנתיים וחצי.

גילה גמליאל: המספר הוא קטן ביחס.

גילה גמליאל: זו הציניות.

יפה יוסיפיאן: זה העניין, כמה חד-הוריות יש בגיל 55?

גילה גמליאל: בלי לפגוע באף אחת, רציתי להמחיש את הציניות בקביעת הגיל 55 כי מגיל 55 יש מספר יחסית קטן.

יפה יוסיפיאן: אני אשאל אותך בסוף, ואני לא כועסת עליך.

אודי בן-דרור: יש פה פשוט אי דיוקים במהות, אני לא נכנס למספרים.

יפה יוסיפיאן: הטבלה מצד ימין היא הטבלה שכיום כל מי שמקבל הבטחת הכנסה מקבלת.

יפה יוסיפיאן: הנתונים בצד ימין הם גובה התקרה.

יפה יוסיפיאן: לא רק את גובה התקרה הורידו; אם הייתי מקבלת משכורת של 5000 שקל, גובה התקרה היום הוא 2716 שקל; אז גובה התקרה שמותר היה לי לקבל הוא 3485, לפי פסק הדין; היום ביטוח לאומי השאיר את זה לזוכות בגיל 55, והורידו לאימהות שהן מתחת לגיל 55, והן הרוב.

יפה יוסיפיאן: זה האבסורד! נוסף לזה, לא רק שהורידו את גובה הקצבה שמגיעה, אלא הורידו גם את השכר הממוצע במשק; מ- 13% שמגיעים למשפחה חד-הורית מהשכר הממוצע במשק הורידו את זה ל- 7%.

יפה יוסיפיאן: זה משמעותי.

יפה יוסיפיאן: מ- 487 שקלים ל- 1184 שקל.

יפה יוסיפיאן: הורידו לנו פעמיים: לא רק בהכנסה, אלא גם בגובה שיעור השכר הממוצע במשק.

יפה יוסיפיאן: אני למטה כתבתי את הנוסחה שלי; אני רוצה לשאול את שר האוצר מה זה אומר.

יפה יוסיפיאן: אני משתכרת 4196 שקלים ברוטו; אני מבקשת מביטוח לאומי את המזונות שמגיעים לי בגובה 3000 שקל.

יפה יוסיפיאן: אתם מורידים לי את ה- 487 שקל שיוצא לי 3709 שקל; יש פה 60%, מה זה 60% שאתם מורידים?

יפה יוסיפיאן: עלמה אתם מקזזים 60%?

יפה יוסיפיאן: אנחנו רוצים לדעת מה זה.

אודי בן-דרור: אני לא רוצה להיכנס לכל מקרה ספציפי, אלא להסביר את השיטה.

אודי בן-דרור: המוסד לביטוח לאומי לא נועד להיות צינור בין הבעל לבין האישה.

אודי בן-דרור: אם הבעל היה משלם את המזונות לא היה צריך את חוק הבטחת תשלום כי התשלום היה משולם ישירות.

אודי בן-דרור: חוק המזונות להבטחת תשלום חוקק אומר שכשהבעל לא משלם את המזונות, הביטוח הלאומי משלם לאישה ומתחשבן עם הבעל בהצלחה מועטה.

אודי בן-דרור: הוא לא מצליח לגבות את הכספים; זו ההתייחסות לטענה שגובים ממילא, אז למה לא לשלם את המזונות.

אודי בן-דרור: כמו שאמרה גברת ורקוביצקי מהביטוח הלאומי: במקרים שבהם הביטוח הלאומי מצליח לגבות את סכום החוב מהבעל הוא מעביר אותם לאישה גם אם הסכום הוא מעבר לגג המזונות שהביטוח הלאומי צריך לשלם.

אודי בן-דרור: מבחן ההכנסה במזונות מקביל למבחן ההכנסה במערכת הבטחת ההכנסה.

אודי בן-דרור: השינויים לא נעשו כשינויים ממוקדים מול אוכלוסיית מקבלות דמי מזונות, אלא בוצעו הפחתות במערכת הבטחת הכנסה; בעניין זה גם גיל 55 הוא לא גיל ספציפי למקבלות דמי מזונות או לאימהות חד-הורית, אלא כללי על כלל מקבלי הבטחת הכנסה, והמחוקק קבע שמעל גיל 55 ההפחתה לא חלה.

אודי בן-דרור: 60% היה סכום שעד אליו לא מתחשבים בהכנסות מעבודה, ומעבר לאותו סכום יש קיזוז של 60% של שכר מדידה, כל שקל משכר מוריד 60 אגורות מהגמלה עד נקודת היציאה שבה הגמלה מתאפסת.

יפה יוסיפיאן: למה?

גילה גמליאל: מה זה אומר?

אודי בן-דרור: העניין הוא מבחן ההכנסה.

יפה יוסיפיאן: אבל יש פה מבחן ההכנסה.

יפה יוסיפיאן: אני מרוויחה כ- 4000 שקל.

גילה גמליאל: למה יש התחשבות כפולה?

אודי בן-דרור: 2716 שקל זו הקצבה המלאה למקרה של אישה חד-הורית עם שני ילדים.

אודי בן-דרור: זה לא ייחודי למערך התשלום של דמי המזונות, אלא מקביל להבטחת הכנסה.

אודי בן-דרור: זאת גם הגמלה לאם חד-הורית עם שני ילדים במערכת הבטחת הכנסה שלא מקבלת דמי מזונות.

אודי בן-דרור: 2716 שקלים הוא הסכום שמשולם לזכאית למזונות שאין לה הכנסות משכר, או שהכנסותיה נמוכות ומגיעות עד ל- Disregard, מה שמתייחס לשכר הממוצע.

אודי בן-דרור: ה- Disregard הוא 7% מהשכר הממוצע, קצת פחות מ- 500 שקלים.

אודי בן-דרור: עד אז לא מתחשבים בהכנסה, ומעבר לכך – כן.

רשף חן: וחוץ מ- 2716 שקל, אישה חד-הורית שיש לה שני ילדים, היא יכולה מבחינת

רשף חן: כם לפרנס את שני הילדים האלה עם 2716 שקל?

אודי בן-דרור: אני אשמח להתייחס לזה, אבל אני רוצה לסיים להסביר.

יפה יוסיפיאן: כן, כן.

יפה יוסיפיאן: מ- 1700 מזונות שקיבלנו אנחנו מקבלים 487 שקלים.

רשף חן: זה מה שרציתי לדעת.

רשף חן: הקצבה כמעט לא קיימת עכשיו.

רשף חן: כמה זה קצבת ילדים?

רשף חן: 400 שקל?

רבקה פריאור: 144 שקלים ועוד 144 לשני---

עינב סיטי: שלושה ילדים עם 99 שקל מזונות.

עינב סיטי: זה האבסורד!

אודי בן-דרור: זו לא התכנית הכלכלית שעברה עכשיו, אלא בדצמבר 2002.

אודי בן-דרור: נקודת היציאה של אישה חד-הורית עם שני ילדים ומעלה מהמערכת הייתה כמעט ב- 7000 שקלים ברוטו של שכר עבודה, וצריך לסבר את האוזן ולהיזכר מה מטרת החוק.

רשף חן: אז למה הורדתם את ה- Disregard?

רשף חן: ה- Disregard נועד כדי להוציא אותן לעבודה.

גילה גמליאל: נכון.

אודי בן-דרור: השארנו Disregard.

אודי בן-דרור: השארנו קיזוז של 60%.

אודי בן-דרור: צריך להיזכר גם באיזה קונטקסט זה הובא.

מרינה סולודקין: עושים קבלות, מקבלים.

קריאות: ---

גילה גמליאל: סליחה.

גילה גמליאל: עכשיו נשמע את פרופ' סמדר לביא מארגון "אחותי".

סמדר לביא: אני רוצה לשים את הדגש על כל החקיקה הנוכחית ולהשוות אותה לחקיקה התאצ'ריסטית ולחקיקה של רייגן.

סמדר לביא: כל החוקים שאתה מדבר עליהם – תסתכל לי טוב בעיניים – אתה מהנדס אותי חברתית.

סמדר לביא: אני חד-הורית, אני בעיקר מובטלת, אני פרופסור – כך שהשכלה לא עוזרת – ואני מזרחית.

סמדר לביא: אין לי בעל אשכנזי תעשיין או טייס שיממן לי את התחביב שלי לעבוד באוניברסיטה.

סמדר לביא: כשהילד שלי גדל ונתקל במנגנון האשכנזי המפלה של האליטה.

מרינה סולודקין: מה עם עולים?

סמדר לביא: הוא גדל כדי להבין שאתה רוצה להנדס אותו חברתית.

מרינה סולודקין: מה עם עולות חדשות?

סמדר לביא: עולות חדשות נמצאות באותו מצב.

אודי בן-דרור: מה זה קשור?

סמדר לביא: זה קשור כי כשאני הולכת לתור בביטוח הלאומי רוב הנשים שמחכות אתי בתור הן קווקזיות ומזרחיות ותיקות.

סמדר לביא: אין שם אשכנזיות ותיקות מהחברות שלך מהאוניברסיטה.

גילה גמליאל: סליחה.

גילה גמליאל: פרופ' סמדר לביא, תודה רבה.

אודי בן-דרור: לא נאה ולא יאה לדבר ככה.

גילה גמליאל: אני חושבת שזה לא מכובד.

גילה גמליאל: הבן-אדם עובד במשרד האוצר, הוא מכבד אותנו בנוכחותו כדי להציג לנו את הנתונים.

גילה גמליאל: הוא לא הכתובת להטיל עליו את ההאשמות ובטח לא כאן בישיבה.

מרינה סולודקין: וגם את מזרחית, ואני עולה.

מרינה סולודקין: על איזה סבל אנחנו שומעים כאן?

קריאות: ---

גילה גמליאל: ברשותכם!

גילה גמליאל: בדרך כלל מנהלים פה ישיבות רגועות, על מי מנוחות.

גילה גמליאל: כל אחד אומר מה שעל דעתו.

גילה גמליאל: אם אלו המצוקות שהיא רוצה לשדר כאן זו זכותה.

גילה גמליאל: לא חייבים להסכים אתה ולפתוח במקהלה.

גילה גמליאל: סיימי מה שיש לך לומר, ונעבור הלאה.

סמדר לביא: בדרך-כלל חוקי הסדרים הם חוקי הנדסה חברתית.

סמדר לביא: מדינת ישראל כיום החליטה להנדס את החד-הוריות מחוץ לחברה; להנדס את המזרחיות לחזרה לשורשים ולחזרה בתשובה; להנדס את הרוסיות מחו"ל כי בלאו-הכי מטילים ספק ביהדותן; ולהנדס את האשכנזיות בחזרה למשפחה הגרעינית שלהן.

גילה גמליאל: אפשר להתמקד עכשיו לא בשיעור אקדמי?

סמדר לביא: אני מסרבת להיות מהונדסת.

סמדר לביא: הבעיה השנייה היא של הערכאות המשפטיות.

סמדר לביא: זאת בעיה שלא שייכת רק לעניין המזונות, אלא גם לעניין האימהות והילדים שמעיזים להתלונן על אלימות במשפחה ולשבור את מעגל האלימות.

סמדר לביא: בדרך-כלל המתקשרות אליי---

גילה גמליאל: זה לא הנושא כרגע.

גילה גמליאל: הגדרנו את הנושא בצורה ברורה: המצוקה הכלכלית של החד-הוריות.

סמדר לביא: זאת מצוקה כלכלית שהמערכת המשפטית זורקת את המשפחות אליה.

גילה גמליאל: פרופ' לביא, עם כל הכבוד, קיימנו פה ישיבות בנושא אלימות ובנושאים אחרים.

גילה גמליאל: את רוצה לומר רק במשפט אחד משהו לגבי הנושא?

סמדר לביא: כששופטת מחליטה שאימא שהעזה להתלונן על בעל מכה או על אבא אונס משתילה לילדים סיפורים, הילדים האלה משוללי מזונות, ילדים מרדניים; הם נזרקים למערכת הרווחה שבמקום לעזור לאימא ולילדים שהעזו להתלונן ולא הלכו דרך מעון לנשים מוכות, היא מפעילה את חוק הנוער "טיפול והשגחה", שולחת את הילדים למוסד ואת האימא לאבדון.

מרינה סולודקין: היו לנו שתי ישיבות.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: אני מבקשת מכולם לכבד את הנוכחים ואת הדיון.

גילה גמליאל: אנחנו מתמקדים בנושא טעון; לא בכדי אנחנו מכנסים ישיבה שלישית בנושא הזה.

גילה גמליאל: יש מישהי מהעולות שנמצאת כאן?

סבטלנה זבגורודני: בעקבות הגזרות הכלכליות האלה יש לנו כאבים בתחום הכלכלי ובתחום החברתי.

סבטלנה זבגורודני: לפני-כן היה מצב קשה, אבל יציב.

סבטלנה זבגורודני: עכשיו אין לנו ביטחון כלכלי, ואנחנו פוחדים שיזרקו אותנו מהבית השכור והממושכן כי אין לנו כסף.

סבטלנה זבגורודני: המשפחות החד-הוריות חושבות כל הזמן איך לצמצם את ההוצאות המינימליות שלנו.

סבטלנה זבגורודני: אני מבקשת מהוועדה המכובדת להילחם על כבודנו ועל העלאת גובה השכר.

סבטלנה זבגורודני: במצב הזה איןטעם לעודד אותנו לעבוד.

סבטלנה זבגורודני: משפחה עם ילד אחד צריכה לגדל אותו בסכום של 3000 שקל; היא משלמת כל חודש 2000 שקל לשכר דירה.

סבטלנה זבגורודני: 500 זה ארנונה-מים וכו'.

סבטלנה זבגורודני: אין כסף לקנות לאכול.

ג'ודי דון: שולחים אותך לבית תמחוי לאכול שם.

סבטלנה זבגורודני: לא נותנים לנו לעבוד ולפרנס את הילדים שלנו.

סבטלנה זבגורודני: במשכורת למזונות יש סיוע, אבל זה לא הפתרון לבעיה הזאת.

ג'ודי דון: איך הילדים שלך יתחילו את שנת הלימודים?

סבטלנה זבגורודני: צודקת.

ג'ודי דון: ילדים מגיל 14 לא מקבלים את המענק ללימודים.

ג'ודי דון: בחופש הגדול הם לא הולכים לאף מקום.

סבטלנה זבגורודני: אני חושבת מה אפשר לעשות עכשיו?

סבטלנה זבגורודני: לתת לנו קצת יותר כסף.

סבטלנה זבגורודני: פחות מ- 500 שקל זה הסכום שאנחנו מחפשים עכשיו.

מרינה סולודקין: כולן עובדות.

גילה גמליאל: כולן עובדות.

גילה גמליאל: זו המצוקה.

סבטלנה זבגורודני: אני מנהלת את הסניף פחות משמונה חודשים.

סבטלנה זבגורודני: כבר פנו אליי 400 נשים.

סבטלנה זבגורודני: רק באשקלון יש יותר מ- 1500 חד-הוריות.

סבטלנה זבגורודני: כולן עובדות!

ג'ודי דון: את תקבלי את הסכום הזה אם את עובדת או לא.

רשף חן: הדברים שלי מופנים בעיקר אליך, משרד האוצר.

רשף חן: אני מדבר מנקודת מבט קפיטליסטית לחלוטין.

רשף חן: אני בפירוש לא חושב שהמדינה צריכה לחלק משאבים.

רשף חן: אני נמצא היטב ימינה בסקלה של המפה הכלכלית.

רשף חן: ; אבל יש יתרון אחד שמוסכם גם על התאצ'ריסטים שבינינו: יש מינימום שמתחתיו אנחנו לא מוכנים לחיות.

רשף חן: אנחנו לא מוכנים להביא את האזרחים שלנו לחרפת רעב.

מרינה סולודקין: אבל הצבעת בעד התכנית.

מרינה סולודקין: זה ברור.

רשף חן: כשאתה קובע כללים, לפי קריטריונים, בסוף התהליך אתה חייב להסתכל על התוצאה ולשאול את עצמך אם התוצאה מתקבלת על הדעת.

רשף חן: אם היא לא מתקבלת על הדעת אז יכול להיות שהכללים שלך לא נכונים; המסלול שהלכת בו הביא אותך לתוצאה שאינ המתקבלת על הדעת.

רשף חן: אני מכיר בתפקידי הקודם הכרתי הרבה משפטנים שהיו עושים את הטעות הזו: מתחילים בנתיב כלשהו, מגיעים לתוצאה, ולא מרימים את העיניים כדי לשאול את עצמם האם מישהו יכול לחיות כך.

רשף חן: אם אתה אומר לי שאני יכול למצוא עצמי במצב שאני צריך לגדל את שני הילדים שלי עם אותם 2716 שקל – אי-אפשר! אין דרך שבן-אדם במדינת ישראל יכול לגדל שני ילדים ולפרנס את עצמו עם אותם 2716 שקל.

רשף חן: אי-אפשר! בואו נניח שיש עוד 288 שקל קצבת ילדים ועוד העזרה שמקבלים בשכר דירה.

קריאות: לא, לא.

אודי בן-דרור: לא כולל בסכום.

גילה גמליאל: אבל זה גם בוטל.

קריאות: הסיוע בשכר דירה ירד ל- 600 שקל.

רשף חן: אני מניח שהסיוע האמיתי הוא בערך 3500 שקל.

רשף חן: זה עדיין סכום בלתי אפשרי.

רשף חן: אתה מבין שזה כולל את כל ההוצאות, כולל שכר דירה.

רשף חן: ; והאבסורד הוא ששכר דירה במקום שבו יש עבודה הוא יקר מאוד.

מרינה סולודקין: אז למה שינוי הצביעה?

רשף חן: אתה יכול לקבל שכר דירה נמוך במקום שאין בו.

רשף חן: בואו נחסוך עכשיו את ההתנגחויות הפוליטיות וננסה לבדוק איך אפשר לפתור את הבעיה.

רשף חן: נדמה לי שאי-אפשר לחיות עם התוצאה.

רשף חן: אתה אומר, בצדק, שלא כיוונו על ציבור האימהות החד-הוריות.

רשף חן: אבל מה לעשות שהציבור הזה מהווה את חלק הארי בקרב ציבור מקבלי הבטחת הכנסה – 60%.

רשף חן: פגעת בו.

רשף חן: אנחנו לא יכולים לא להבין שעצם המשימה לגדל לבד ילדים – הגדרה של אם חד-הורית – היא משימה בלתי אפשרית.

רשף חן: אם אתה רוצה לעבוד אתה צריך להשקיע יותר מהסכום שאתה מרוויח כדי להחזיק את הילדים.

מרינה סולודקין: למי אתה מסביר את זה?

רשף חן: עיקר הבעיה פה היא שהפחיתו את סכום ה- Disregard הפחתה ניכרת.

רשף חן: מה בעצם אנחנו עושים בעניין הזה?

רשף חן: בשביל מה זה טוב?

רשף חן: אין שום סיבה שמדינת ישראל לא תאמר לאימהות החד-הוריות שהיא מבינה שזו סיטואציה קשה לכולם; יש סכום מסוים שאתן מקבלות, לא משנה כמה תרוויחו.

רשף חן: אז בסדר – אם היא מרוויחה 10000 שקל ומעלה – אז לא.

רשף חן: לעודד כך לצאת לעבודה, ולא להתחשבן איתן על כל גרוש.

רשף חן: זה כמו הסיפור עם מס-הכנסה: אתה מעלה את מס-ההכנסה אז מעלימים מס.

רשף חן: מה עשית?

רשף חן: ההיגיון הכלכלי בזה לא עובד.

רשף חן: צריך לאפשר להן לחיות כי זה מצב בלתי-אפשרי.

אודי בן-דרור: לפני ההפחתות הקצבה לאם חד-הורית עם שני ילדים ויותר הייתה כמעט 3500 שקלים, לפני ההטבות הנלוות, לפני הסיוע בשכר דירה וההנחות בארנונה.

אודי בן-דרור: לפני התכנית הכלכלית היה גם פטור מאגרת טלוויזיה והנחה בתחבורה ציבורית.

אודי בן-דרור: לצד זה, שכר המינימום שהוא השכר האלטרנטיבי למקבלי הבטחת הכנסה שיוצאים לעבוד הוא כ- 3300 שקלים.

רשף חן: אבל זו לא תהיה סיטואציה של אם חד-הורית.

גילה גמליאל: יש מצבים שאי-אפשר לעשות הכללות כל הזמן.

גילה גמליאל: יש סיטואציה מסוימת שהיא בעייתית.

רשף חן: זה מינימום לשני הורים.

רשף חן: אם שניהם יוצאים לעבוד, כל אחד מהם מקבל את המינימום הזה.

גילה גמליאל: ברשותכם, סליחה.

גילה גמליאל: אהלה אוחיון, בבקשה.

אהלה אוחיון: כשיש יחסים טובים בין בני הזוג הגרושים, והאישה מקבלת את המזונות לא דרך המוסד לביטוח לאומי, ויש לה פסיקה של 7000 שקל לשני ילדים או לשלושה, אז כל הכבוד ונהדר שהוא נותן לה את הכסף ישירות.

אהלה אוחיון: זה יוצר פערים עם ילדים אחרים שמקבלים את הקצבה דרך ביטוח לאומי.

אהלה אוחיון: לדעתי, ביטוח לאומי לא צריך להיכנס, ואין לו זכות להיכנס לפסיקה שהתקבלה בבית-משפט; כלומר, אם פסקו לאישה 4000 שקל, מה שפסקו – פסקו.

אהלה אוחיון: אם מצליחים לתפוס את הבעל לשעבר, לגבות את הכסף ולהביא אותו ישירות בלי להקפיא אותו ולהשאיר אותו, לא להוציא אותו עד סוף השנה, לא לתת לאישה הפרשים.

אהלה אוחיון: כמה שפסקו, ככה לתת לה כדי לצמצם את הפערים בין הילדים השונים בגירושים.

אהלה אוחיון: אני הקשבתי רוב קשב לכנס הכלכלי בירושלים ולכנס קיסריה.

אהלה אוחיון: אני רוצה להתייחס לדבריו של ראש הממשלה, שלצערי, כושף גם הוא, אני הייתי ממש בעדו קודם.

אהלה אוחיון: הוא אמר שאנשים עובדים כמו בעולם השלישי ורוצים משכורת כמו בעולם הראשון.

אהלה אוחיון: מצדי שירוויחו 2700 שקל, כמו שאני מקבלת לפעמים, אם אני עובדת 8 שעות מלא מתחת לשכר המינימום וצריכה לתמוך בחייל משוחרר, מאבטח כרגע ומפרנס את עצמו; בחייל בגולני שבקושי יוצא הבייתה; ובילדה בת 16 שמסתובבת בין בתי-הקפה ומשקרת שהיא בת 17 כדי שיקבלו אותה לעבודה, והיא עדיין לא מוצאת עבודה – לא בבאר-שבע, במקום שאבא שלה נמצא, ולא בגבעתיים אצל אמא שלה.

אהלה אוחיון: היא משקרת ואומרת שהיא בגיל מבוגר יותר כדי שיהיה לה לסיגריות, והיא לא מוצאת את עצמה.

אהלה אוחיון: אבא שלה לא עובד, ולא יכול לשלם בשבילה שום דבר.

אהלה אוחיון: יש עוד מקרים בגבעתיים שנשים אמרו שהן לא יכולות לבקש מזונות מהאבא כי הן היו מוכות ומאוימות, ואם הן יבקשו הן לא יקבלו.

אהלה אוחיון: אם זה שכר המינימום, שלא יעלו את החלב, שלא יעלו את דמי הלימוד בבית-הספר, את הטיולים, את סל התרבות, את התשלומים.

אהלה אוחיון: שלא יעלו את כל הדברים האלה.

אהלה אוחיון: אז ההוצאות יהיו 1000 שקל, והמשכורת היא 3000 שקל – יהיה הגיוני מה שהאוצר אומר.

אהלה אוחיון: רציתי לומר לנציג "עם אחד" שישב פה שהוא היה בעד עד שהוא הגיע לאותה סיעה, וכל השביתות שקיימו אותה סיעה היו בשביל 50 שקל תוספת יוקר.

אהלה אוחיון: אני לא מזלזלת לא ב- 50 שקל ולא באגורה, אבל צריך לחשוב גם מה תורמים 50 שקל.

אהלה אוחיון: אם אתם מדברים על שכר מינימום, דיברו על 4000 שקל, אבל ההוצאות הן מינימום.

אהלה אוחיון: כשאתה אומר שהפחיתו משכר הדירה ל- 600 שקל, שכר הדירה שאני מכירה הוא לא פחות מ- 470$ לחדר וחצי.

אהלה אוחיון: עם כל הכבוד להפחתה שלכם, אם שכר הדירה הוא 200-250$ אני אקבל; אבל כששכר הדירה הוא רק מ- 450$ ומעלה, ועכשיו בעלי הדירות דורשים להעלות אותו שוב בגלל הנפילה של הדולר, אז איפה ההיגיון?

אהלה אוחיון: הפחתם ב- 600 שקל.

אהלה אוחיון: איפה כל זה מתייחס לשכר המינימום.

אהלה אוחיון: הרבה נשים פוחדות להתלונן, והרבה מהן סגרו תיקי גירושים כי הן לא רוצות לעמוד במכה הכלכלית.

אהלה אוחיון: הן מעדיפות להישאר עם המכות בבית, עם האלימות בבית.

אהלה אוחיון: אין פתרון לנשים; יש יותר אלימות, יש יותר ילדים שיורדים לפשע כדי להשיג כס.

אהלה אוחיון: ; יותר גנבות בסופר-מרקטים כי ילדים רעבים.

ישראלה בן-אשר: בנוסף לתפקידי כיועצת אני מטפלת בנושא הדיור, כך שכל מה שנאמר כאן הם סיפורים שאני שומעת במשרדי.

ישראלה בן-אשר: אני הגעתי לכאן כי הרגשתי מתוסכלת בתפקידי; אליי באות הנשים כיועצת ראש העיר למעמד האישה, והן אומרות לי שאין להן יותר כתובת, אני הכתובת האחרונה; אני מודה באשמה – אני לא כתובת.

ישראלה בן-אשר: לא הראשונה ולא האחרונה.

ישראלה בן-אשר: אין לי כלים, אני לא יודעת איך, אני לא יודעת מה.

ישראלה בן-אשר: אני מנסה בכל כוחותיי.

ישראלה בן-אשר: חשבתי שהוועדה שלנו היא המקום שצריך לצאת עם דברים אופרטיביים.

ישראלה בן-אשר: אני מתחברת למה שאמרת, אבל אני רוצה לבוא לפני-כן עם תכנית אלטרנטיבית, שאנחנו הנשים מציגות אותה, ולא רק עם הקושי של המחסור.

ישראלה בן-אשר: לפרוט ברחל בתך הקטנה את כל המספרים, ואנחנו נציע איך לעשות את הדברים, ואיך להיות גם פרודוקטיביות ושיהיה גם נכון תקציבית, ועל-פי הצרכים שלנו שאנחנו יודעים אותן היטב.

ישראלה בן-אשר: אני מציעה את עצמי ואת חברותיי כיועצות.

ישראלה בן-אשר: יש היום כוח של יועצות ברשויות שמקבלות מידע ויכולות אחר-כך לעשות עם זה דברים.

ישראלה בן-אשר: אני מציעה את שירותינו בשמן – הרשות יושבת כאן ותגבה אותי – לעזור, לבוא עם תכנית ולא להיפגש סתם.

ישראלה בן-אשר: הדברים היום לא רלוונטיים.

ישראלה בן-אשר: אי-אפשר לחיות כאן, כולנו הבנו.

ישראלה בן-אשר: זאת הצעתי, לכן אני כאן, וזה מה שאני מצפה לו.

ג'ודי דון: למה לחד-הוריות אין נציגות בוועדות הפנימיות?

ג'ודי דון: איך הממשלה יכולה להבין מה הבעיה של חד-הורים כשאין נציגות?

ג'ודי דון: למה אנחנו לא דורשים את זה?

ג'ודי דון: אני חד-הורית נכה, הילד שלי חי 17 שנה מקצבת הנכות שלי.

ג'ודי דון: אני לא מקבלת מזונות, כי אין כפל קצבאות.

ג'ודי דון: אני צריכה לחשוב אם לקנות לו את האוכל או לקנות לי את התרופות החודש.

ג'ודי דון: למה הילד שלי לחיות על הקצבה שלי?

ג'ודי דון: למה אין בוועדות הפנימיות חד-הוריות?

ג'ודי דון: חשוב לנו שישמעו אותנו מקרוב.

אידית טיטונוביץ': אני מתחברת מאוד חזק למה שישראלה מראשון אמרה.

אידית טיטונוביץ': כמי שפוגשת הרבה מאוד נשים בלשכה שלי בנעמ"ת בתל-אביב אני עומדת די חסרת תשובות.

אידית טיטונוביץ': אני שומעת על נשים חד-הוריות שבבוקר מתקשרות זו לזו כדי לשאול מי הצליחה להשיג את השוקו והלחמנייה כדי שהיא תוכל לשתף את חברתה.

אידית טיטונוביץ': זה הגיעה לכך שאין לנשים היום כסף לתת לילדים את ארוחת העשר.

אידית טיטונוביץ': אני כבר לא מדברת על ארוחת צהריים מוכנה.

אידית טיטונוביץ': אני נרגשת; אף על פי שאני לא חד-הורית אני סופגת את הטלפונים האלה, את הפגישות האלה – עניין של יום-יום בעת האחרונה.

אידית טיטונוביץ': אי-אפשר לעמוד מנגד ולעצום עיניים.

אידית טיטונוביץ': אם עוסקים בדרכים לקידום הנשים ולהצלת הנשים, אני רוצה בקצרה לסקור שלושה נושאים מתוך העבודה היומיומית שלי.

אידית טיטונוביץ': נשים החד-הוריות מנסות להתקבל לעבודה ונחסמות.

אידית טיטונוביץ': ברגע שמדובר על אישה ואם לילדים קטנים המעסיק – מבלי לומר כמובן מדוע – לא מקבל אותה לעבודה.

אידית טיטונוביץ': צריך לתקוף את העניין הזה בתמריצים למעסיקים שיקבלו לעבודה את האימהות החד-הוריות כדי שיקבלו את היחס הראוי להן.

אידית טיטונוביץ': אנחנו מדברים על חוק שוויון קבלה לעבודה, אבל זה לא מה שקורה בשטח.

אידית טיטונוביץ': הדברים קשים מאוד להוכחה, עורך-דין היא לא יכולה להשיג, אבל בפועל נשים חד-הוריות לא מצליחות לעבוד גם כשהן רוצות ומעוניינות.

אידית טיטונוביץ': נושא שני שבו אני נתקלת שוב ושוב עוסק בנושא של גביית מזונות מהאבות.

אידית טיטונוביץ': אני לא חושבת שהמדינה צריכה בהכרח לשלם את המזונות במקום אבות.

אידית טיטונוביץ': אם האב נסע לאוסטרליה זו באמת בעיה, אבל אם הוא נמצא כאן מנגנוני האכיפה דרך ההוצאה לפועל, לא מצליחים לגבות מזונות.

ויקטור כהנא: אימהות הולכות פעם בחודש לחתום שם.

ויקטור כהנא: למה?

אידית טיטונוביץ': צריכים למצוא את הדברים לעידוד הנשים לאכיפה ישירה מול האבות באמצעות לשכות ההוצאה לפועל, שהיום משותקות במידה רבה.

אידית טיטונוביץ': הנושא האחרון שמתחילים לדון בו סוף-סוף, הוא ההכרה הטיפול בילדים.

אידית טיטונוביץ': היום מבחן התעסוקה מגיל שנתיים, עד לאחרונה הוא היה מגיל שבע.

אידית טיטונוביץ': בעבר אישה שצעיר ילדיה היה בן שבע לא הייתה צריכה לעמוד במבחן תעסוקה, היום כבר מגיל שנתיים היא צריכה לעמוד במבחן.

אידית טיטונוביץ': גיל שנתיים הוא גיל שהילדים עדיין לא במסגרת, מישהו צריך לטפל בהם, יש לכך עלויות.

אידית טיטונוביץ': אם לא נכיר בעלות הזאת אין כדאיות כלכלית לצאת לעבודה, ואז אנחנו שוב מקבעים את הנשים במעגל העוני.

גילה גמליאל: גם על כך דיבר שר האוצר בקיסריה, לגבי מעונות יום.

מרי חדאייר: אני רציתי להתייחס להודעה שהייתה אתמול בתקשורת.

מרי חדאייר: שר האוצר החליט להקים קרן מיוחדת לנושאים האלה, יותר מ- 25 מיליון.

מרי חדאייר: הבנו שיש מי שיעמוד בראש הקרן.

מרי חדאייר: אם ייקבעו שם הקריטריונים ייעשה צדק שיוכל לסייע לנשים.

מרי חדאייר: לא אומרים את זה, אבל מרבית הנשים החד-הוריות כן עובדות.

מרי חדאייר: הן עובדות בעבודות מזדמנות שאין בהן תנאים סוציאליים.

גילה גמליאל: 70% מהנשים החד-הוריות עובדות בעבודות מוכרות.

מרי חדאייר: אנחנו חייבים לצאת מכאן ולתת להן תמריצים, לאותן נשים שרוצות ובחרו לעבוד.

מרי חדאייר: לתת להן תמריצים ולא להוריד אותם.

מיכל שמאי: עורכת-הדין מנעמ"ת הזכירה בשתי מילים; יש עתירה של האגודה לבג"צ על הקיצוצים, ושם הודתה המדינה שהם לא לקחו בחשבון מהו המינימום הדרוש לקיום מינימלי של בן-אדם כשהם קיצצו בהבטחת ההכנסה.

מיכל שמאי: הם הודו בבית-משפט שהם לא ידעו מהו המינימום שדרוש לקיום.

אודי בן-דרור: לא, לא.

אודי בן-דרור: מה שהם טענו---

מיכל שמאי: אני יודעת מה הם טענו, אני הייתי שם.

אודי בן-דרור: גם אני הייתי שם.

אודי בן-דרור: הם טענו שאין כזה דבר.

אודי בן-דרור: בשום מקום בעולם מערכת הקצבאות לא בנויה כך.

מיכל שמאי: עורכת-הדין מנדל אמרה במפורש שהם לא לקחו בחשבון.

מיכל שמאי: בנוסף לקיצוצים שנעשו בחוק ההסדרים לעניין ביטול הפטור לאימהות חד-הוריות לגבי מבחן התעסוקה של ילדים למעלה מגיל שנתיים.

מיכל שמאי: צריך להוסיף את זה כי זה בנוסף לקיצוצים הקיימים.

מיכל שמאי: נוסף לקיצוצים של אימהות חד-הוריות עם יותר משלושה ילדים שזכאיות לדיור ציבורי ולא מקבלות, ומתמודדות עם שכר דירה בשכירות חופשית, ולא בדיור הציבורי.

מיכל שמאי: היום הן צריכות לשלם הרבה יותר שכר דירה.

מרינה סולודקין: את יודעת מה עשו לדיור הציבורי?

מרינה סולודקין: סגרו את כל התכניות.

מיכל שמאי: האיסור להשתמש ברכב, מדובר בנשים שצריכות רכב שעולה אולי 1000 שקל, והן צריכות אותו כדי להביא אוכל מ"פתחון לב" מראשון או כדי לקחת ילדים לטיפולים רפואיים.

גילה גמליאל: תודה רבה.

רחל אגמון: התקציב של 20 מיליון אמור לעבור למשרד הרווחה כדי לתת מענה למשפחות חד-הוריות.

רחל אגמון: שר הרווחה אמור לכנס ועדה – אני אמורה להיות בתוך הוועדה.

רחל אגמון: מ- 111 אלף משפחות חד-הוריות כמעט 60% מקבלות קצבאות של ביטוח לאומי, גם אם ניקח 60 אלף משפחות, 20 מיליון לחלק ל- 60 אלף – חד פעמי – זה 333 שקלים לכל משפחה.

רחל אגמון: חד פעמי.

רחל אגמון: אני עשיתי את החשבון הזה עם מנהל האגף שלי לפני שבאתי הנה כדי להגיד לשר האוצר שיסתכל בראי.

קריאות: עצוב, זה ממש עצוב.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: זה נתון שחשוב לשמוע.

רחל אגמון: שר האוצר אמר שהוא יעזור למשפחות חד-הוריות לסדר ילדים במעונות בתשלומים.

רחל אגמון: אנחנו יודעים שההנחות הגדולות ביותר שניתנות לילדים במעונות הוא למשפחות חד-הוריות.

רחל אגמון: כך שלא היה צריך את העזרה החדשה הזאת, ושר הרווחה הגיב כך לשר האוצר.

רחל אגמון: בדפים שמחלקת המחקר בכנסת הכינה לקראת הישיבה היה כתוב שאחת ההטבות למשפחות החד-הוריות הוא קדימות והכשרה מקצועית.

רחל אגמון: חשוב לזכור, שכדי שאימהות חד-הוריות תצאנה לעבודה צריך לקרות משהו.

גילה גמליאל: הכל חשוב, אנחנו מוגבלים בזמן, ויש כאן הרבה נואמים.

רחל אגמון: צריך לתרגם את החוק לת'כלס.

רחל אגמון: הייתה הצעה שהזכויות שקיימות היום לאלמנים ולאלמנות במוסד לביטוח לאומי לקדם מסלול של שיקום שכולל לימודים מכל הסוגים, כולל לימודים באוניברסיטה ולקבל בו-זמנית דמי מחיה כדי שאפשר יהיה ללמוד – להחיל אותם על כל יתר ה- 80-90 אלף משפחות חד-הוריות כשידוע שרק חלק מהמשפחות תוכלנה לצרוך את זה.

רחל אגמון: הוגשה תכנית למינהלת הביטוח הלאומי, התחיל משא-ומתן על תמחור – מיליארדים של כסף – זה היה אולי חלק מהדברים שיכלו להוציא את המשפחות החד-הוריות מסיכון לסיכוי.

רחל אגמון: התכנית הזאת לא קרמה עור וגידים, אולי יבוא יום שבו נוציא אותה מהכוח אל הפועל וירווח לרבים.

נלי פלוצקר: אפשר לבוא בגישה דומה לזו של הגברת אגמון שצריך להתייחס לאימהות החד-הוריות כמישהו שמשקמים אותו בביטוח לאומי ובתכניות שיקום מקצועי.

נלי פלוצקר: יכולה להיות גישה אחרת: אם חד-הורית היא בדיוק כמו כל אחד אחר, ולא צריכה קביים, אלא קצת הטבות נוספות שיש.

נלי פלוצקר: לכן יש בהחלט קדימות לאימהות חד-הוריות בכל הקורסים שאנחנו עושים.

נלי פלוצקר: מכיוון שתבוא מסה גדולה של אימהות חד-הוריות לשירותי רווחה, אנחנו מכינים תכניות ויש לנו כבר תכניות למקבלי הבטחת הכנסה.

נלי פלוצקר: אבל יש דבר חשוב מאוד שנשים צרכו מאוד וקיצצו לנו – השלמת השכלה.

נלי פלוצקר: השלמת השכלה היא בסיס גם ללימוד מקצוע ולכניסה וחזרה לשוק העבודה.

נלי פלוצקר: יש הרבה נשים שזה מספיק להן.

גילה גמליאל: דבר חמור.

נלי פלוצקר: כלי שהיה לנו, ולקחו לנו אותו.

נלי פלוצקר: לאנשים ערביות זה קריטי.

גילה גמליאל: להבהיר פה נקודה: מי שלא יכולה לבצע השלמת השכלה לא יכולה בכלל לגשת להכשרה מקצועית.

נלי פלוצקר: דיברו על זה בסיור שהייתם בצפון, וזה דבר מאוד חשוב כי יש לזה תרומה גם מעשית וגם לדימוי העצמי.

נלי פלוצקר: בלעדיו אנחנו לא יכולים.

דינה בן-עזרא: אנחנו נמצאים פה היום בישיבת חירום שדנה במצב הכלכלי של משפחות חד-הוריות.

דינה בן-עזרא: נכון שיש דברים שאנחנו כן רוצות לעשות ולהציע תכנית אלטרנטיבית, אני מסכימה לכל מה שנאמר ולתקן כל מיני עיוותים קטנים בנושא של הכשרה מקצועית וכל מיני דברים כאלה; אבל אנחנו צריכים לחשוב מה אנחנו עושים היום.

דינה בן-עזרא: היום יש משפחות שאין להן אוכל.

דינה בן-עזרא: אני הייתי שמחה לראות מהחדר הזה קריאה לאלתר למשרד האוצר ולממשלה לבטל את הגזרות של המשפחות החד-הוריות, להחזיר את חלק מהסיוע לשכר דירה, לתקן את החישוב של מס הכנסה ושל השלמת הכנסה ושל המזונות.

דינה בן-עזרא: לעשות את זה עכשיו כדי שאנחנו נוכל להתארגן, ולחשוב איך אנחנו יכולים לדאוג למשפחות.

אורנה זקן: אנחנו צריכים להיאבק בכמה חזיתות.

אורנה זקן: הדרך של ויקי כנפו היא אחת מהן.

אורנה זקן: אם אנחנו רוצים באמת לעורר דעת קהל ולזעזע את המדינה, אנחנו חייבים להצטרף אליה.

אורנה זקן: מחר תנועת "אחותי" ו"הקשת המזרחית" ב-12:00 ברמזור של גינות סחרוב ללות את ויקי עד משרד האוצר.

אורנה זקן: אם זה יעבור עם שובל עלוב של אנשים אז יידעו שאפשר לעשות אתנו מה שהם רוצים, אבל אם יגיעו המון נשים וגברים עם ילדים, אני מאמינה שזה יכול לעשות משהו.

מרינה סולודקין: באיזו שעה?

אורנה זקן: מחר ב- 12:00.

אורנה זקן: אני מבקשת שתעבירו את זה לכל מי שאתם מכירים, בכל רשימות התפוצה שלכם בדואר האלקטרוני ובטלפון, ותדאגו להעביר גם לתקשורת.

ויקטור כהנא: עכשיו חופש גדול, והאימהות החד-הוריות עם ילדים קטנים לא יכולות לצאת להשתלמות בין השעות 8:00 עד 16:00.

ויקטור כהנא: לא יכולות לעזוב את הילדים בבית.

ויקטור כהנא: הן מקבלות סירוב, אורנה יודעת על מה אני מדבר.

ויקטור כהנא: צריך לעשות משהו עם הדבר הזה.

גילה גמליאל: זה באמת משהו נקודתי.

גילה גמליאל: תעביר אליי.

ויקטור כהנא: זה שייך לאוצר, לא לביטוח לאומי.

גילה גמליאל: תעביר את זה אלינו, ואנחנו נבדוק את זה.

גילה גמליאל: יש מקום בשם הוועדה לברך את הגברת ויקי כנפו שבשתי רגליה מבטאת בדיוק את מה שכל אחת פה מרגישה בלב, את כל המצוקות שצריכים לספוג אותן ביום-יום.

גילה גמליאל: לקום בבוקר וללכת ממצפה רמון לירושלים, אם זה לא יעיר את האנשים ואת מקבלי ההחלטות בכל מה שקשור לנושא הזה, זה הגבול.

ויקטור כהנא: כשיש אחת ויחידה, אז בטח שלא.

גילה גמליאל: אני מברכת על ההצעה שצריך ללוות אותה.

גילה גמליאל: אני אישית רציתי לקבל אותה כאן, אבל אני מכבדת את החלטתה לסיים את הליכתה עד ירושלים, ונקבל אותה מחר כאן בברכה.

גילה גמליאל: דברים כאלה הם סמל ומודל למה שניתן לעשות.

גילה גמליאל: אנחנו מברכים אותה ונגבה אותה, ומחר נצטרף אליה במסע הזה.

עינב סיטי: איזה סמלים אנחנו צריכים להראות כאן?

עינב סיטי: עד שלא יקרה משהו שיטריף את המדינה, כמו אימא שתשרוף את עצמה עם ילדיה בבית---

גילה גמליאל: עינב, סליחה, מיצינו את הדיון.

גילה גמליאל: אפשר להבין את התסכול ואת ההרגשות הקשות.

גילה גמליאל: בישיבות הקודמות כן יצאנו בנושאים פרודוקטיביים בחלק מהדברים.

גילה גמליאל: כמו שאתם יודעים, אי-אפשר לשנות הכל בישיבות האלה.

גילה גמליאל: בסך הכל חברת הכנסת מרינה סולודקין ואני לא הצבענו בעד התקציב בידיעה ברורה שזה בלתי נסבל מה שרוצים לגזור שם.

גילה גמליאל: חשוב לציין שהזעקה באה עכשיו, אבל רוב הגזרות נעשו בכלל בממשלה הקודמת לפני שהיינו בכנסת.

גילה גמליאל: לכן לא אהבתי את כל הצעקות הפופוליסטיות.

גילה גמליאל: מרבית הגזרות שפוגעות בנשים החד-הוריות נעשו בכנסת הקודמת.

גילה גמליאל: נכון להיום, הצעקה קמה משום שהיו חכמים לומר שהגזרות יתחילו בשנת 2003, אז היום מרגישים את זה על הבשר, אבל חובה לציין שאלה דברים שנעשו קודם.

גילה גמליאל: אין ספק, שגם הגזרות בתכנית הכלכלית הוסיפו על הדברים; ברגע שמקצצים בקצבאות ילדים בתחבורה ציבורית ובשכר דירה, קל וחומר יש כאן פגיעה קשה ומחפירה יותר.

מרינה סולודקין: סוגרים תכניות של דיור ציבורי.

גילה גמליאל: דיור ציבורי, ועוד מספר גזרות שאפשר למנות כאן.

גילה גמליאל: נוצר מצב בלתי-נסבל כי אנחנו צריכים להתמודד עם זה גם, לא רק לחוקק את זה.

גילה גמליאל: אלה דברים שחשוב להעלות אותם כי אלה נקודות שצריך ללמוד: אם רוצים לשנות דברים לא צריך לחכות שזה יקרה בפועל.

גילה גמליאל: הצעקה הייתה צריכה לקום כבר הרבה קודם, ואז היה הרבה יותר קל.

קריאות: היא קמה כבר.

גילה גמליאל: אני לא מאשימה חלילה.

גילה גמליאל: זו לא האשמה, אלא ניסיון להמחיש שביטול הגזרות שקיבלו את אישור הפרלמנט הוא קשה.

גילה גמליאל: אני קוראת מפה לשר האוצר להיפגש עם הנציגות הזאת, שישמע את המצוקות אחת לאחת.

גילה גמליאל: אני רואה פה צורך גדול להיפגש.

גילה גמליאל: אני הייתי מאוד גאה בגברת הזאת.

גילה גמליאל: אני כל פעם מזכירה אותה כי כששמעתי אותה היום, היא אמרה: "סליחה, שר האוצר לא צריך להיפגש רק אתי, הוא צריך להיפגש עם כל נציגות הנשים החד-הוריות ולשמוע את המצוקות".

גילה גמליאל: עצם הקריאה הזאת צריכה לצאת מפה בצורה ברורה: שר האוצר ישמע את נציגות הנשים החד-הוריות.

גילה גמליאל: אם מחר יהיו הרבה נשים שיגיעו ויביעו את התמיכה המסיבית שר האוצר לא יוכל להתעלם מכך ויצטרך להיפגש עם כולן.

גילה גמליאל: יותר מזה, זה לא רק לשמוע, זה גם לתת פתרון.

גילה גמליאל: אין ספק שיש מדיניות במשרד האוצר שמציגה תמונה מעוותת, כאילו הנשים החד-הוריות הפכו לאויב שצריך להילחם בו; הן אלו שבגינן כל הגזרות הכלכליות צריכות לבוא לידי ביטוי כי הן אשמות.

גילה גמליאל: זו ממש הסתה כלפיהן.

מרינה סולודקין: מסיתים, מסיתים.

גילה גמליאל: כביכול אם יפגעו בנשים החד-הוריות, יפתרו את המצוקות הכלכליות במדינת ישראל.

גילה גמליאל: שערורייה! רואים את זה נדבך על נדבך בכל החקיקות האחרונות שנעשו.

גילה גמליאל: כביכול הנשים החד-הוריות הן חלק ממכלול שצריך לפגוע בו.

אורנה ורקוביצקי: זו אמירה חברתית של כנסת ישראל.

אורנה ורקוביצקי: האוצר הציע, הכנסת הצביעה.

גילה גמליאל: אנחנו לא הצבענו, אז אני מרשה לעצמי לומר את הדברים האלה.

גילה גמליאל: אני גם לא אומרת אותם עכשיו, אמרנו אותם גם בשתי הישיבות הקודמות, וקיבלנו עונש.

גילה גמליאל: אני ומרינה בעונש בגלל זה.

מרינה סולודקין: הפקידות הגבוהה במשרד האוצר עשתה מהפכה שקטה ושברה את מדינת הרווחה.

קריאות: ועוד איך, נכון מאוד.

גילה גמליאל: אמרתי בישיבת הסיעה, בואו נראה אתכם חודש אחד מתמודדים עם משכורת כזאת, אולי אז תפנימו.

גילה גמליאל: אולי מכיוון שאני גדלתי עם אם חד-הורית נכה, אנחנו כילדים לא רצינו להוות נטל, ולכן יצאנו לעבוד בגיל צעיר.

גילה גמליאל: אבל בצורה חד-משמעית אני אומרת: לא צריכים להגיע לזה.

גילה גמליאל: אני שמחה שגם חבריי שדבקים בקפיטליזם אומרים שלא צריכים ליצור סיטואציות בלתי-אפשריות למחיה.

מיכאל אזוב: קיצוץ שכר הבכירים לא עבר בכנסת.

גילה גמליאל: זה דבר חמור.

גילה גמליאל: המסקנות צריכות להיות חד-משמעיות: שר האוצר ומשרד האוצר יתנו גם לנשים החד-ההוריות לחיות בכבוד.

גילה גמליאל: הנשים לא מבקשות כאן פריבילגיות, הן מבקשות שיינתנו הכלים לעבוד ולפרנס בכבוד את הילדים.

גילה גמליאל: אני תמיד מאוד חוששת מקרנו הסיוע כי הן מנציחות, אבל כדי לפתור את המצוקות שהועלו כאן, צריך להגביל את זה בזמן – לשנה.

גילה גמליאל: במהלך השנה תינתן אפשרות לבצע את החקיקה.

גילה גמליאל: את אומרת "לא", אבל אי-אפשר לשנות חוק.

גילה גמליאל: יוצאים עכשיו לפגרה של 4 חודשים.

מיכל שמאי: תלושי מזון.

גילה גמליאל: אם רוצים לתת מענה ולהיות פרודוקטיביים צריך להבין שגם הליך החקיקה כדי לשנות תיכנס לתוקף – שתינו בעונש, אבל אחרי העונש שלנו – באוגוסט יוצאים כולם לפגרה, במשך שלושה חודשים אין בכלל על מה לדבר, לא ניתן להציע הצעות חוק בכלל.

גילה גמליאל: כלומר, אם מישהו אכן יסכים להעלות את הנושא הזה, זה יהיה אחרי הפגרה, בסביבות נובמבר-דצמבר.

מיכל שמאי: הקפיאו עד עכשיו, שימשיכו להקפיא.

גילה גמליאל: סליחה, ברשותכם.

גילה גמליאל: כדי שזה יקרה זה צריך לעבור שלוש קריאות.

גילה גמליאל: אפשר להיות פופוליסטיים.

מיכאל אזוב: את אמרת שהאוצר דחה את זה.

גילה גמליאל: זה לא האוצר, זה ועדת השרים.

מיכאל אזוב: אז מה את מצפה שהיא תגיש ערעור?

גילה גמליאל: בעקבות המצוקה שהגענו אליה שמובילה נשים לצעוק בקול לא מובילה אותנו, אלא לקרוא באופן חד-משמעי להקים קרן לסיוע חירום כדי שיינתנו פתרונות במשך השנה הקרובה, שהקרן תהיה מוגבלת למשך שנה – ולא כמו שסיפרה הגברת שנותנים 300 שקלים בצורה שפוגעת בנשים, ולא מסייעת בידן.

גילה גמליאל: האמירה בדבר עידוד נשים לצאת לעבודה תקבל את הביטוי האמיתי, ויבטלו את ההגבלה על הסכום למשכורות בנוסף לקצבה כדי לעודד נשים לצאת לעבודה, ולא לפגוע בהן, כפי שקורה כיום.

גילה גמליאל: אנחנו דורשים שכל הקיצוצים לא יחולו רטרואקטיבית, אלא מעכשיו, ולא ייצרו חובות מאין לנשים.

גילה גמליאל: תודה רבה לחברת הכנסת מרינה סולודקין שדאגה להעלות את הנושא; לכל חברי הכנסת שהגיעו לכאן; גם לחבר הכנסת דוד טל שהגיע לכאן, אני לא רגילה להוציא מישהו, כל חברי הכנסת מכל סיעות הבית מדברים כאן, אין פה מקום להתלהמות ולצעקות, זה לא מכובד.

גילה גמליאל: אני מצטערת שנאלצתי להוציא אותו, אבל אני מקווה שלהבא יבינו החברים שכשמנהלים ישיבות צריך לנהל אותן כך שכל אחד יוכל לדבר ולא לצעוק.

גילה גמליאל: צריך לכבד את המעמד ואת הישיבות.

גילה גמליאל: תודה רבה.