הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 6, 2003-04-06 11:00

גילה גמליאל: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

גילה גמליאל: כינסתי את ישיבת החירום הזאת לאור הגזרות שעלולות ליפול על הנשים בעקבות התוכנית הכלכלית.

גילה גמליאל: ביקשתי שיהיה כאן נציג האוצר, ואודי בן-דרור נמצא פה כדי לתת לנו הסברים בסוגיות שנעלה.

גילה גמליאל: אני משערת שכולכן ראיתן את כל התוכנית הכלכלית ואת ההשלכות שעלולות להיות בפגיעה בנשים.

גילה גמליאל: יש כמה נקודות צורמות, ונתחיל מנושא העלאת גיל הפרישה לגיל 67 תוך הנחת יסוד שאנו לא יכולות להתעלם ממנה, כי אנו תמיד מדברות על שיוויון בין המינים.

גילה גמליאל: רוצים להשוות את גיל הפרישה, ואם מדברים על הפערים בשכר, שדיברנו עליהם ביום האישה הבינלאומי, הרי שאני מציעה שאם רוצים לעשות קיצוצים במגזר הציבורי, שיקצצו את הפער של ה-20% של הגברים לנשים.

גילה גמליאל: כך הפגיעה בנשים בקיצוצים המדוברים תימנע.

גילה גמליאל: גם בנקודה הזאת אני פונה אליך, כדי לפתור את זה.

גילה גמליאל: בצד האופרטיבי יש לקבוע רף מקסימלי של משכורות במגזר הציבורי, ואני לא מדברת בכלל על המגזר הפרטי, שזה עניין בפני עצמו.

גילה גמליאל: יש חובה לקבוע שכר מקסימום, ואנו נחשפים מדי יום לסכומי משכורות שאינם מתקבלים על הדעת במגזר הציבורי – פי שלושה או ארבעה ממשכורות מנכ"ל.

גילה גמליאל: יש לשים לדברים האלה גבול, ואני רוצה שנצא בקריאה לראש הממשלה ולשר האוצר בדבר הפיטורים הגורפים בנקודת הזמן הזאת.

גילה גמליאל: יש לבטל את רף הפיטורים הגבוה, שעלול לפגוע במספר נשים גדול, שהרי 67% מהמגזר הציבורי הם נשים.

גילה גמליאל: יש גם נושא מס הבריאות לנשים שהן עקרות בית, שכאן לא מכירים בעשייה של הנשים בבית.

גילה גמליאל: אלה הם שלושה דברים בקונצנזוס, ועליהם הייתי רוצה לצאת באמירה.

גילה גמליאל: אתן לגילה פינקלשטיין לפתוח, כי אני יודעת שהיא צריכה לצאת בהמשך.

גילה גמליאל: היה כאן לפני-כן חבר הכנסת רשף חן, שבא להתנצל ולומר שהוא יגיע מאוחר יותר, כי עליו להיות בוועדת החוקה.

גילה פינקלשטיין: כמובן שאני, שהייתי מחנכת למעלה משלושים שנה, מוחה על הקיצוץ בחינוך והקיצוץ במשכורות.

גילה פינקלשטיין: ברור שמדובר בקיצוץ למורות, כי הרוב הם נשים.

גילה פינקלשטיין: מדובר במשכורות כל-כך נמוכות, אז היכן יש לקצץ?

גילה פינקלשטיין: בייחוד אם לוקחים בחשבון שהחינוך הוא הקטר שיוביל את רכבת המשק הישראלי להצלחה, להתמודדות עם אבטלה ולהתמודדות עם עוני.

גילה פינקלשטיין: יצאתי במכתב ובפנייה ישירה לשר האוצר, כשראיתי שבתוכנית פוגעים בילדים שהם בחינוך מיוחד.

גילה פינקלשטיין: החלטנו בקדנציה הקודמת לשלב את ילדי החינוך המיוחד בחינוך הרגיל, כדי לאפשר להם להשתלב בחיים הרגילים.

גילה פינקלשטיין: בתוכנית החדשה אנו רואים שהמשאבים לילדים בחינוך המיוחד ששולבו בחינוך הרגיל יופסקו, וידונו בכל עניין לגופו.

גילה פינקלשטיין: אני מוחה על הנושא הזה, הפניתי את תשומת לב שר האוצר לכך, והוא אמר שיטפל בזה.

גילה פינקלשטיין: אני רואה כחובה לטפל בנשים, בילדים ובחלשים.

גילה פינקלשטיין: זו חובתנו כנשים – לפעול ולמחות.

גילה פינקלשטיין: אני לא יכולה לסיים את דבריי בלי להפנות את תשומת לבכם לנושא שלא שייך ישירות לכאן, אבל כולנו צריכות לצאת במחאה על כך; בעיתון שבת ראיתי שפרופסור מנחם אמיר, שהוא מאוד מכובד ולכן ראוי לפרס ישראל, אומר ש"יש נשים שתכונותיהן מעודדות גברים לאנוס אותן".

גילה פינקלשטיין: חייבת לצאת מחאה על כך.

גילה פינקלשטיין: האם אדם מכובד כמוהו אמר משפט כזה?

גילה פינקלשטיין: כולנו צריכות לבדוק את זה.

גילה פינקלשטיין: אם אכן אמר, צריך שהוועדה שמטפלת בנושא תטפל בזה.

אורית נוקד: אני מתנצלת על שאני צריכה לומר את דבריי ולצאת לוועדת הכספים.

אורית נוקד: אני חושבת ששם ניתן להשפיע, ויחד עם הוועדה למען הילד, גם שם אני חברה, מהווה את השילוב הנכון.

אורית נוקד: כשקראתי את התוכנית, עוד כשהתפרסמה באינטרנט לפני שלושה שבועות, ראיתי את הפגיעה הגדולה בציבור הנשים.

אורית נוקד: אנו לא יודעים איך יסתיימו הדברים, והלחצים שמופעלים במאבקים הציבוריים מתחילים לעשות את שלהם.

אורית נוקד: כינסו אותנו היום לוועדת הכספים, וזהו תהליך לא נכון, לדעתי; מתקיימים דיונים - ואנו מנסים למנוע את זה - מתקיימים דיונים בנושאים השונים ללא שאנו יודעים שיש הצעת חוק לפנינו.

אורית נוקד: בוועדת הכספים תובאנה ההחלטות הסופיות, ואז ניתן יהיה להגיש הסתייגויות.

אורית נוקד: אני רוצה שתדעו שמצאתי המון פגיעות, אני לרשותכם, ומתכוונת להגיש את כל ההסתייגויות לאורך כל החוק.

אורית נוקד: אני חוזרת לישיבה, כי חשוב להיות שם בכל רגע.

אלה גרא: התוכנית הכלכלית המוצעת משקפת אידיאולוגיה.

אלה גרא: היא לא באה במקרה.

אלה גרא: אם התוכנית תמומש, ישתנו פניה של מדינת ישראל ללא הכר, ולא יהיה זכר למדינת הרווחה.

אלה גרא: התוכנית מגדילה פערים בחלוקת ההכנסה, וכולנו שמענו שלמעלה מ-70% מהנטל נופל על ארבעת העשירונים התחתונים באוכלוסיה, ורק 4% מהנטל על שני העשירונים העליונים.

אלה גרא: התוכנית פוגעת במיוחד בציבור רחב של נשים: מורות ועובדות ציבור אחרות, עקרות בית, יולדות, אמהות חד-הוריות, גמלאיות וקשישות.

אילנה כהן: ואחיות.

אלה גרא: התוכנית פוגעת במקומות העבודה העיקריים של המעמד הבינוני – שירות המדינה, הרשויות המקומיות והשירותים הממלכתיים.

אלה גרא: כמחצית מכלל הנשים המועסקות בישראל מועסקות במגזר הציבורי, ובתוך מגזר זה מהוות הנשים שני שלישים מכלל העובדים.

אלה גרא: התוכנית הכלכלית צפוייה לפגוע באישה השכירה וגם בעקרת הבית.

אלה גרא: אנחנו, בשדולת הנשים, בחרנו להתמקד בארבע קריאות; אנו קוראות לממשלת ישראל להוביל אותנו אל מחוץ למיתון הנוכחי על-ידי הגדלת השקעת הממשלה בתשתיות – הן בתשתיות החינוך והרווחה והן בתשתיות הטכנולוגיות במקום קיצוצים חוזרים ונשנים.

אלה גרא: הבראת מדינת ישראל תיעשה רק אם האוצר ישקיע וייצור מקומות עבודה יחד עם התייעלות המגזר הציבורי.

אלה גרא: התייעלות זו אינה פיטורים.

אלה גרא: זה שינויים ארגוניים וקביעת סדרי עדיפויות.

אלה גרא: לא פיטורים של מורות ועובדות סוציאליות.

אלה גרא: אנו קוראות להטלת מס על רווחי הון בבורסה במקום הטלת העול על ציבור נרחב של נשים.

אלה גרא: כיום במדינת ישראל מוטל מס מחזור על עסקאות בורסה בגובה של חצי אחוז בלבד.

אלה גרא: שדולת הנשים בישראל מציעה להטיל מס על רווחי הון בבורסה כפי שנהוג בכל המדינות האחרות.

אלה גרא: ההון בבורסה שייך לבעלי אמצעים אמידים, ובאופן מפתיע ממוסה בשיעור נמוך ביותר.

אלה גרא: כידוע לכולנו, בעולם רק אחוז אחד מההון מוחזק על-ידי נשים.

אלה גרא: מס הכנסה אינו מכיר בהוצאות הבסיסיות ביותר של האישה – הוצאות הטיפול בילדים, שהכרחיות לשם יציאתה של האישה לעבודה.

אלה גרא: העלויות הגבוהות הכרוכות בטיפול בילדים מונעות לעיתים קרובות מנשים לצאת לעבודה, מכיוון שרוב משכורתה של האישה מיועדת לטיפול בילדים.

אלה גרא: בטווח הרחוק הפגיעה היא הן באישה עצמה, שלא השתלבה במעגל העבודה ומתקשה לעשות כן בגיל מבוגר יותר, והן בחברה כולה, שמבזבזת ומפספסת משאב אנושי כה גדול ואיכותי.

אלה גרא: אנו שותפות מזה זמן רב, יחד עם נעמ"ת וארגוני נשים אחרים, להצעה לתיקון חקיקה להכרה בהוצאות טיפול בילדים.

אלה גרא: 51% מתושבי מדינת ישראל הם נשים, אך רק 48% מהן עובדות.

אלה גרא: נראה שחקיקה כזאת תוסיף נשים רבות למעגל העבודה.

אלה גרא: היא גם תטרום לעלייה בגביית המסים, משום שתעודד דיווח אמת בסקטור הטיפול בילדים.

אלה גרא: חקיקה זו טרם עברה בשל התנגדות האוצר מסיבות תקציביות.

אלה גרא: אנו מצטרפות להצעת ההסתדרות להטיל מלווה חובה על אזרחי מדינת ישראל.

אלה גרא: מלווה החובה מהווה חיסכון ולא מיסוי.

אלה גרא: היא פרוגרסיבית, ובעבר הוכחה בעתות משבר במדינה.

אלה גרא: אנו קוראות לכל הנוכחים והנוכחות כאן להצטרף לכל ארגוני הנשים ביום שלישי ב-09:45 מול משרד האוצר בהפגנה, שם נביע שוב ושוב את קריאתנו.

אלה גרא: אני קוראת לכל חברות הכנסת להצביע נגד התוכנית הזאת, או במקרה הרע ביותר להימנע – או שלפחות לא תהיינה שם.

אלה גרא: לא ייתכן שנשים תרמנה את ידיהן עבור תוכנית כזאת.

טליה לבני: הפעם נזדמנה לכן, חברות הכנסת, שעת מבחן.

טליה לבני: ציבור הנשים לא מיוצג בכנסת בהתאם למשקלנו באוכלוסיה, ונבחרת חברות הכנסת - מוטלת על כתפיה כל האחריות לעצור את התוכנית הזאת.

טליה לבני: הקמנו קואליציה של כל ארגוני הנשים, ונעשה ככל יכולתנו כדי לסייע לכן להיאבק כדי לעצור אותה.

טליה לבני: אבל אתן חייבות לעצור אותה, כי זאת תוכנית שקרית.

טליה לבני: זאת תוכנית של אחיזת עיניים, שמנצלת מצב בטחוני ומצב כלכלי, אולי, כדי לשנות את מערך ערכיה של מדינת ישראל.

טליה לבני: יש פה שינוי ערכי, וגם ניסיון להחזיר אחורנית מאבק עיקש של שלושים או ארבעים שנה של כל ארגוני הנשים במדינת ישראל.

טליה לבני: כפי שקראתי בקריאת הביניים, אין אישה שלא תיפגע, ולא סתם הטילו את כל הפגיעה על ציבור הנשים – אולי מפני שבפעם הקודמת לא הצלחנו למנוע את הפגיעה בנשים החד-הוריות, שבמאי רק יתחילו להרגיש את הגזרות שהוטלו ב-2002.

טליה לבני: רק אז הן יחושו שמקוצץ שליש מהבטחת ההכנסה.

טליה לבני: היום אני אומרת: תכנית שקרית, כי אילו מצבה של מדינת ישראל היה כל-כך גרוע כפי שמנסים למנוע בתוכנית המהפך הזה, לא היו מדברים על הקדמת הרפורמה במס, שעולה למדינת ישראל כשניים וחצי מיליארד.

טליה לבני: לא היו מדברים על החזרת התקרות לביטוח הלאומי, שהכניסו רק השנה 1.6 מיליארד לקופת הביטוח הלאומי, מזה 1.4 מיליארד משכירים ו-200 מיליון מעצמאים.

טליה לבני: לא היו מדברים באותה נשימה על העלאת הגמולים לקרנות הפנסיה, ותמיד היה יחס של שני שליש – מעביד, ושליש – עובד.

טליה לבני: היום אומרים, שאם יעלו את הגמולים למעסיקים, מיד ייתנו להם הנחה בביטוח הלאומי.

טליה לבני: ההנחה הזאת, שניתנת גם עבור מעסיקים שמעסיקים למעלה ממיליון איש שלא מבוטחים בתנאי פנסיה, עולה 1.8 מיליארד.

טליה לבני: המתנה שניתנת למי שלא ישלמו כלל היא 800 מיליון.

טליה לבני: אני יכולה להמשיך ולמנות סך-הכל, שהוא כמעט כל הקיצוץ.

טליה לבני: אני נכנסת רק לנושאים שהם פרופר.

טליה לבני: מקצצים רק מציבור הנשים, ציבור שיש לו פחות כלים ארגוניים כדי להיאבק.

טליה לבני: בכל הנושא של מדיניות השכר אנו הנפגעות העיקריות.

טליה לבני: פה, לפחות, יש לנו ההסתדרות, שיש לה כלים ארגוניים והכריזה על סכסוך עבודה ותצא לשביתה, אבל יש לנו מגרש שניתן להיאבק בו.

טליה לבני: במגרש האחר, של ביטול מענק הלידה לאחר הילד הראשון – מה קרה?

טליה לבני: מדינת ישראל התייחסה לערך של משפחה, לערך של עידוד ילודה ולערך של נשים עובדות כדבר ערכי.

טליה לבני: היום הכל מקוצץ.

טליה לבני: מדינת ישראל מנסה לעודד נשים לצאת לעבודה לצד גידול הילדים, כדי לעודד זוגות צעירים.

טליה לבני: האם הנושא נבחן?

טליה לבני: הקיצוץ בשכר, כשמדובר על קיצוץ במגזר הציבורי, הרי שמתוך אותן 480 אלף, 84.4% מהנשים אינן מרוויחות פעם אחת את השכר הממוצע במשק.

טליה לבני: מהציבור הזה הולכים להוריד בין שכר המינימום לבין פעם אחת השכר הממוצע במשק.

טליה לבני: כלומר, נשים שמרוויחות 5,000 ₪ - יורידו להן כ-400 שקלים, ויתנו אותם לבכירים.

טליה לבני: זה אבסורד.

טליה לבני: אם זה לא היה קורה במדינה שלנו, היינו חושבים שזאת אחיזת עיניים או קסם, לנסות להאכיל אותנו את זה.

טליה לבני: האחריות היא כולה עליכם, חברי הכנסת.

קולט אביטל: גם עליכם.

גילה גמליאל: עצם כינוס הישיבה הזאת ונכוחות חברות הכנסת מעידים על הצעדים.

גילה גמליאל: אלה אמרה שהיא פונה אל חברות הכנסת להצביע נגד.

גילה גמליאל: זה קל לחברות הכנסת מהאופוזיציה, אך בעניין אלה שבקואליציה - ישנו חוק שאומר שאם הופכים את ההצבעה להצבעת אי-אמון, מי שמצביעה נגד לא תוכל להתמודד בפעם הבאה.

קולט אביטל: אין חוק כזה.

קולט אביטל: אולי בליכוד.

גילה גמליאל: זה לא סותר את המשך הדרישה בעניין הימנעות בהצבעה או לא להגיע.

גילה גמליאל: אבל זה לא רלוונטי אם זה עובד בכל מקרה.

רלי בן-דוד: אז מה הטעם שאני פה?

רלי בן-דוד: אם את אומרת לי מראש שאת תצביעי בעד, למה אני כאן?

רלי בן-דוד: זה בזבוז זמן.

גילה גמליאל: כדי שהדיון יהיה מועיל, אנו צריכים להציע כאן הצעות אופרטיביות.

גילה גמליאל: אלה דיברה על ארבע הצעות, ואני רוצה לשמוע הצעות נוספות מהדוברות, כדי שהדיון יהיה פורה.

טליה לבני: אני מצפה שלא יפגעו במענקי הלידה, שלא יפגעו בקצבאות הילדים לארבעת הילדים הראשונים, שלא יבטלו את טיפות החלב, שלא יפגעו בשכר המגזר הציבורי, שלא יהיה מס בריאות לעקרות הבית.

טליה לבני: שלא יהיו קיצוצים במגזר הציבורי, שזה למעשה חיסכון של כמילארד שקל במגזר הציבורי בפיטורי נשים.

טליה לבני: לא להקדים את הרפורמה – 2.5 מילארד, לא להחזיר את תקרות הביטוח הלאומי – 1.6 מילארד ואם יעלו דמי הגמולים, בשום פנים לא להפחית את הביטוח הלאומי למעסיקים באחוז, שזה 1.8 מילארד.

ברכה ארג'ואני: אני מאוכזבת שהוועדה לא הכריחה את שר האוצר להגיע הנה.

ברכה ארג'ואני: אודי בן-דרור לא יוכל לעשות דבר בעניין הזה, והוא לא בין מקבלי ההחלטות.

גילה גמליאל: את הטיעונים שלי בנושאים שדיברתי עליהם היום העליתי בצורה חד-משמעית בישיבה של סיעת הליכוד, והוועדה לא יכולה להכריח אף-אחד להגיע לכאן.

ברכה ארג'ואני: לא זימנתם אותו.

ברכה ארג'ואני: כאם חד-הורית, אני לא רואה שיש משהו שמטפל באמת בשורש הבעיה של המשפחות החד-הוריות.

ברכה ארג'ואני: בעבר היתה ועדה שטיפלה בנושא המשפחות החד-הוריות, ואני מציעה לך להקים ועדה כזאת, למשפחות חד-הוריות.

גילה גמליאל: דיברנו בישיבה הקודמת על כך שתתכנס ישיבה מיוחדת לנושא הנשים החד-הוריות יחד עם ועדת הכספים.

גילה גמליאל: זה יקרה בהקדם.

ברכה ארג'ואני: ישיבה אחת זה לא מספיק.

ברכה ארג'ואני: אל תעשי את הטעות שעשתה יעל דיין.

ברכה ארג'ואני: היא הכניסה את הנושא הזה כנושא כללי.

ברכה ארג'ואני: אנו כל הזמן קוראים לשר האוצר, אז למה אנו יושבים כאן?

ברכה ארג'ואני: זה סתם בזבוז זמן.

גילה גמליאל: אני הצבעתי נגד התוכנית הכלכלית בסיעת הליכוד.

ברכה ארג'ואני: אבל במליאה תצביעי בעד, כי את פוחדת על הכסא שלך.

גילה גמליאל: אני יכולה להבין את הכאב שלך, אבל הדברים שלך אינם תורמים.

אילנה כהן: שום תוכנית, מה שלא נעשה לעצמנו – אף אחד לא יעשה לנו.

אילנה כהן: מפכ"ל המשטרה אמר שהוא מוכן לשכב על הכביש, ועובדה שעזרו לו.

אילנה כהן: חייבת לצאת מכאן קריאה של משלחת נשים, ששר האוצר חייב לקבל אותה.

אילנה כהן: העובדה שיושבים פה זה טוב, אך בינתיים הימים עוברים, וב-14 בחודש יצביעו.

אילנה כהן: ניקח את טיפות חלב, למשל; האוצר משך את האחיות שנתיים, כי הן נשים.

אילנה כהן: כשסיימו לטפל באבעבועות, ביום חמישי, הוא אמר לי: "הן נורא נחמדות, עבודתן לתפארת, אך נסגור את טיפות החלב".

אילנה כהן: ב-11 הוצאתי את כל האחיות מטיפות החלב, כי לא ייתכן שבחקיקה יסגרו שרות ויעשו פגיעה בנשים.

אילנה כהן: הרי נשים עובדות שם, ורוצים להעביר אותן לקופות החולים.

אילנה כהן: זאת בסך-הכל נסיגה אחורה של כל השדולות למיניהן, מה שלא תעשו.

אילנה כהן: לא צריך לחכות להצבעה.

אילנה כהן: אם הוא לא יסכים למשלחת של נשים, כל יום צריך לעמוד על ידו ולהשמיע.

אילנה כהן: ביום ראשון ישבתי בוועדת חריגים במשרד הבריאות, ועד היום היו להם תשע משרות אמון.

אילנה כהן: היום הוסיפו עוד 5 משרות אמון, וזה 50% תוספת.

אילנה כהן: זה דבר שלא יכול להיות.

אילנה כהן: אם לא רוצים נסיגה אחורה של מעמד הנשים, אפשר לעשות "מעמד אינפוזיה".

אילנה כהן: אם הוא קיבל את כל השרים, וויתר לשרים רק בשביל שיצביעו, הוא צריך לקבל את המשלחת של הנשים, ולהתייחס אליה.

אילנה כהן: אם לא, נגיד בקול רם שביבי הוא נגד נשים.

ורד רביבו: גם ביבי, שחושב שהוא יכול לעשות את ישראל כמו ארצות הברית, טועה.

ורד רביבו: הוא לא יכול לעשות את זה.

ורד רביבו: פה זאת מדינת רווחה, ומי שמאכיל אותו היום הוא העשירון העליון, שבו הוא פוחד לפגוע.

קולט אביטל: המצב מוכר וידוע, התקציב הזה הוא תקציב של הבראה, והוא מחלה מאוד גדולה.

קולט אביטל: ככל שמתכוונים לבצע את התקציב הזה, הוא רק מרחיב את מעגל העוני, ומכניס יותר אנשים לאבטלה.

קולט אביטל: אין שום חוק שמונע בעד אנשים שנמצאים בקואליציה להצביע נגד התקציב.

קולט אביטל: יש משמעת קואליציונית, אך אין כל חוק בעניין הזה.

קולט אביטל: אין כל הבדל בין קואליציה לאופוזיציה.

קולט אביטל: כולנו יחד צריכות להצביע נגד התקציב.

קולט אביטל: אני זוכרת שאנחנו, חברות הכנסת, ביקשנו לדבר על ראש הממשלה, ודיברנו גם עם אהוד ברק, שלא השתגע על מעמד האישה וגם עם אריק שרון.

קולט אביטל: אני חושבת שאנחנו, חברות הכנסת, צריכות ללכת לדבר עם ראש הממשלה ועם שר האוצר.

קולט אביטל: אני גם חושבת שאנחנו חייבות להצטרף למאבק ציבורי עם כל ארגוני הנשים.

קולט אביטל: חייבים להוציא את הנשים החוצה, ולא – נישאר הנשים שמדי פעם פותחות את הפה.

קולט אביטל: אני מכירה את נתניהו, וכך הוא יתייחס אלינו.

קולט אביטל: אני מסכימה עם כל מלה שאמרה אלה: זה סוף מדינת הרווחה.

קולט אביטל: ברגע שאומרים שזה מה שיחזיר את האנשים לעבודה, הרי שעושים בדיוק את ההפך.

קולט אביטל: אני מציעה שנצא מכאן עם מטה מאבק משותף.

קולט אביטל: זאת הדרך היחידה.

אלה גרא: יש מטה של הארגונים, ואנו צריכות את חברות הכנסת אתנו.

רן מלמד: לתוכנית יש די הרבה סעיפים - אני, אגב, חושב שנושא טיפות החלב ייפתר – ואני חושב שחובת הארגונים וחברות הכנסת היא לעשות אלפי הסתייגויות לסעיפים השונים.

רן מלמד: ההסתייגויות חייבות לעלות.

רן מלמד: בעניין הפעילות המחאתית: אני יודע שביום שלישי יש הפגנה, ויגיעו אליה כמה אלפים.

רן מלמד: אני חושב שמה שצריך לעשות הוא משהו שלא נעשה אף פעם; אף-אחד לא מבין את החשיבות הגדולה של ציבור הנשים העובדות בשירות הציבורי, ואני חושב שביום שלישי, בין 10 ל-12 בבוקר, כל ציבור הנשים בשירות הציבורי במדינת ישראל צריכות להפסיק לעבוד.

רן מלמד: כך הציבור במדינת ישראל יקלוט את משמעות העניין.

רן מלמד: ביבי רוצה להיות רובין הוד מודרני.

רן מלמד: חלק גדול מהמלחמה שלנו בתוכנית הכלכלית הזאת היא להילחם בכלים התקשורתיים וההסברתיים, שביבי משתמש בהם, ואני קורא לאחד את הכוחות שלנו ולעשות את זה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לשבח את גילה גמליאל, על שעשתה את הישיבה הזאת.

מרינה סולודקין: אני עדה לכך שמדי ישיבת סיעת ליכוד גילה מתעמתת בענייני התוכנית הכלכלית והפגיעה בנשים.

מרינה סולודקין: אנו צריכים לכבד את זה, וזה מאוד קשה – בייחוד בקדנציה הראשונה.

מרינה סולודקין: אני מצטרפת לקריאה שעלתה כאן ללכת להפגנות.

מרינה סולודקין: בלי זה, שום דבר לא יעזור.

מרינה סולודקין: ארגונים שיושבים כאן יכולים לתכנן, וגם אנו, חברות ה כנסת, נעשה את שלנו.

מרינה סולודקין: יש לי היסטוריה של מאבקים בעד נשים, ואני יכולה להתמקד בכנסת בדבר אחד, כמו בתקציב 1997 - זה היה אז חצי נקודת זיכוי.

מרינה סולודקין: זה היה אז נגד כולם, וזה קיים עד היום.

מרינה סולודקין: אין הבדלים משמעותיים בין שמאל לימין, ומדובר במאבק מקיר לקיר.

מרינה סולודקין: לא סתם אני וגילה פינקלשטיין יושבות פה.

מרינה סולודקין: אני מתמקדת במאבקי במשכנתות, כי המשכנתות לצעירים והמשכנתות לעולים זה צירוף של פגיעות במשפחה הישראלית; מדובר גם במענקים, גם בקצבאות, גם בקיצוצים וגם במשכנתות, ולכן קשה יהיה להקים משפחות בישראל.

מרינה סולודקין: שלחתי מכתבים לראש הממשלה ולשר האוצר, והסברתי שאיני יכולה להצביע בעד התוכנית בגלל כל עניין המשכנתות.

יהודית זוסמנוביץ': אנחנו לא נחמדות ולא רוצות להיות נחמדות, אף-על-פי שכך מתייחסים אלינו.

יהודית זוסמנוביץ': אם הוגי התוכנית לא התחשבו בנו ולא זימנו אותנו, ארגוני הנשים, לשמוע מה בפינו בעניין איך נשתלב בתוכנית כזאת לטובת המדינה, הרי שאנו צריכות להכריח את הוגי התוכני הזאת לשמוע אותנו כדי שייקחו אותנו בחשבון.

יהודית זוסמנוביץ': יקחו אותנו בחשבון כשנאמר להם שיש לנו מה לומר.

יהודית זוסמנוביץ': אתן, חברות הכנסת, התחייבתן לסדר יום נשי.

יהודית זוסמנוביץ': כל אחת מכן דיברה על מעמד האישה כשהלכתן לבחירות.

יהודית זוסמנוביץ': אנו, ארגוני הנשים, עושות את העבודה בשטח, ואתן נמצאות ברמת החקיקה.

יהודית זוסמנוביץ': אם לא תהיה עבודה משותפת, הרי שאתן לא רלוונטיות, וזה יחזור אליכן על-ידי ארגוני הנשים.

יהודית זוסמנוביץ': אנחנו, כל ארגוני הנשים, הקמנו מטה משותף, ואנו יוצאות למאבק משותף; בשבוע שעבר קיימנו כנס בבית סוקולוב; מחר מתייצבות כל הנשים שמייצגות את ארגוני הנשים אצל נשיא המדינה, כדי לומר שהתכנית שזאת לא תעבור; ביום שלישי, ב-09:45, מול משרד האוצר, כל הארגונים יחד יפגינו.

יהודית זוסמנוביץ': אתן, חברות הכנסת, חשוב מאוד שתביעו את הסולידריות שלכן בהתייצבות יחד אתנו; ביום רביעי נעשה מיצג מיוחד, וביום חמישי ב-15:00 נפגין מול מלון "סיטי טאוואר", שבו מתקיימת הוועידה של התעשיינים העשירים, של הגברים בלבד.

יהודית זוסמנוביץ': בין הדוברים אין אף דוברת אחת, ואני קוראת לכולם להגיע לשם.

יהודית זוסמנוביץ': כל מי שמאמין במאבק החברתי שלנו מוזמן להיות באירועים האלה.

יהודי רקנטי: אני מצפה מהוועדה לשכנע חברי כנסת שמדובר פה בניסיון להשתיק את האישה.

יהודי רקנטי: כל התפיסה הכלכלית והשינויים שעומדים לקרות הם שינויים אנטי-חברתיים.

יהודי רקנטי: מדובר פה בלעשות את האישה יותר תלויה, ועושים את זה על-ידי כך שיש לה פחות עצמאות כלכלית.

יהודי רקנטי: חברות הכנסת של מעמד האישה - ולא משנה לאיזו מפלגה הן השתייכו - שמו תמיד מעל כל האינטרסים את נושא מעמד האישה.

יהודי רקנטי: ברגע שהאישה לא תהיה עצמאית כלכלית, יש הליכה אחורה, ואז האישה לא עצמאית גם בתחומים אחרים.

יהודי רקנטי: מדובר פה באנשים עם תפיסת עולם שחלפה מן העולם.

יהודי רקנטי: לכן אני מבקשת שהוועדה תהיה מאוד אחראית לנושא הזה, ותתן את הטון בתוך הבית הזה וגם מחוץ לבית.

יהודי רקנטי: מדובר בבוחרות ובבוחרים שנתנו תמיכה לנציגים האלה, והם סומכים עליכם.

אהלה אוחיון: כולם מתייחסים פה לנשים, ואני רוצה להתייחס בעיקר לילדים שהולכים להיפגע מהתוכנית הכלכלית של החד-הוריים של הדו-הוריים.

אהלה אוחיון: אני כמעט הייתי בסטטיסטיקה של אישה מוכה, וכמעט לא עשיתי את זה בגלל המצב הכלכלי.

אהלה אוחיון: אני עד עכשיו בקשר עם נשים חד-הוריות, והן פונות אלי נשים ואומרות שהן מוכות שנים בבית, ועכשיו הן גם מוכות כלכלית.

אהלה אוחיון: אין להן כל תמיכה בבית, וכשכל המחירים של המוצרים עולים ומן הצד השני השכר נשחק - איפה הצדק?

אהלה אוחיון: נשים אומרות, שבמקום להתגרש הן יישארו בבית ולא יקבלו מכות מהגזרות הכלכליות, שהן לא עומדות בהן.

אהלה אוחיון: גם בגבעתיים זוגות צעירים, שמשלמים כמה אלי שקלים משכנתה מדי חודש, מתחילים לריב בבית, ויש יותר תלונות שנובעות מריבים ומכל מה שיוצא מהם.

אהלה אוחיון: הכל נובע ממצב כלכלי רע בבית.

אהלה אוחיון: ישנן נשים שחיות לבד, ובעליהן לא משלמים מזונות.

אהלה אוחיון: הולכים עכשיו גם להוריד שעה וחצי משעות הלימוד, ובמצב כזה, היכן יהיו הילדים אחרי הצהרים?

אהלה אוחיון: אני פונה בעיקר אליך, נציג האוצר; עם החוק של מבחן תעסוקה, אם אמא רוצה להיות עם הילד שלה, ותגיד שהיא לא יכולה לעבוד אחרי הצהרים, היא הרי תיחשב לסרבנית.

אהלה אוחיון: אם היא תישאר בבית כמובטלת, יטילו עליה מס נוסף.

אהלה אוחיון: אז מה נשאר?

אהלה אוחיון: כל הגורמים האלה מובילים לחוסר אונים.

אהלה אוחיון: ההצעה שלי היא שיטילו את המסים המוטלים על בעלי ההון.

אהלה אוחיון: כנראה שפוחדים שהם ישקיעו בחו"ל, אז אולי כדאי שיגבילו את הייבוא ארצה.

אהלה אוחיון: בנוסף, אם ייצרו יותר מקומות עסוקה, אנשים יהיו פחות מובטלים.

אהלה אוחיון: אם יתייחסו לכך שהעובדות הסוציאליות כורעות מעומס העבודה, לכך שהחינוך יורד בערכו והפשע רק עולה, לאן מדינת ישראל תגיע?

אהלה אוחיון: הורי הם ילידי הארץ, והם זוכרים את ימי הצנע.

אהלה אוחיון: הם אומרים שגם כשלא היה לחם לאכול, הם לא זוכרים מצב – מורלי בעיקר - כמו זה שקיים כיום.

גילה אשרת: אני לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו, ואנו מצטרפים אליהם.

גילה אשרת: התוכנית מהווה פגיעה בנשים גם בסעיפי העיקריים וגם בסעיפים אחרים, שנחשבים קטנים, וכשהם יעלו, יש לתת עליהם את הדעת.

גילה אשרת: אזכיר את ייקור תעריפי הנסיעה, שפוגע בנשים הרבה יותר מגברים; הקיצוץ בחינוך וקיצור יום העבודה ימנע מנשים לצאת לעבודה וכך הלאה.

גילה אשרת: אני חושבת שיש להתייחס גם לסעיפים האלה.

גילה אשרת: יש לצאת למאבק שהתחלנו בו ולקדם את הפגישה עם שר האוצר, אך בכל מאבק כזה יש לחשוב על אלטרנטיבות.

גילה אשרת: אלה ציינה חלק מהן, והן צריכות להיות בנושא של הקצאת משאבים לתשתיות כמו רכבות.

גילה אשרת: זה ייצור את הפיתוח העתידי של המדינה, וייתן פתרון זמני לבעיית האבטלה.

גילה אשרת: אולי יש לחוקק את כל חוק התקציב מחדש, במקום לתקן אותו כל-כך הרבה פעמים.

גילה אשרת: אנחנו, ויצ"ו, ניתן את ידנו למאבק הזה, ונהיה שם.

נדיה חילו: אני חושבת שאנו לא יכולים לצפות היום מה יקרה עם התוכנית הזאת, וכל החלק הערכי-אידיאולוגי של מדינת רווחה מתמוטט בה.

נדיה חילו: מאוד חשובה ההצטרפות של חברות הכנסת למאבק, וכפי שארגוני הנשים מתאחדים יחד, חשוב שתצא קריאה מהוועדה הזאת לחברות הכנסת להצטרף למאבק בשם כל הארגונים ובשם הוועדה הזאת.

נדיה חילו: אני ערה לקושי שלך בין האחריות לוועדה והאחריות כחברת כנסת, אך איזו רלוונטיות תהיה לוועדה הזאת אם לא תמצאי את הדרך – והיא לא קלה - למחות על התוכנית?

נדיה חילו: אני מציעה שתמצאי דרך להראות את המחאה שלך בתור יושבת-ראש הוועדה.

נדיה חילו: אחרת איני יודעת איזו רלוונטיות תהיה לוועדה הזאת מבחינת ההצטרפות שלנו בעתיד.

גילה גמליאל: אכן הצבעתי נגד בישיבת הסיעה בצורה חד-משמעית.

גילה גמליאל: יתרה מזאת, כינסנו היום את הוועדה, ואם היו שומעים את כל הנשים טרם כתיבת הדברים, אולי הדברים היו נכתים אחרת.

גילה גמליאל: חשוב לנו לשמוע את הארגונים.

גילה גמליאל: קראתי את כל מה שהגיע אליי, ואני לוקחת הכל לתשומת לבי.

גילה גמליאל: ראיתי לנכון לכנס את הישיבה כדי לשמוע את כולן ולהציג מפה אמירה.

גילה גמליאל: מובטח לנו על-ידי שר האוצר, שנלך לקו של קיצוצים במשכורות הגרנדיוזיות שנחשפנו אליהן, וזה חלק אינטגרלי.

גילה גמליאל: התוכנית היא לא חד-משמעית.

גילה גמליאל: אם כל נשות ישראל היו יוצאות באמירה, ודאי שהדברים היו קלים יותר, והדברים היו מקבלים פן שונה.

גילה גמליאל: הטלת מס בריאות על נשים לא-עובדות, למשל, הוא אינו מתקבל על הדעת, ואין בו שום היגיון.

גילה גמליאל: כך גם בעניין הפיטורים; בהתחלה דיברו על 16 אלף מקומות, זה ירד ל-6,000 מקומות אחרי הקריאה שלנו כאן, ועדיין יש להמשיך ולתקוף את הנושא.

גילה גמליאל: יותר מזה; במגזר הציבורי חייב להיות שכר מקסימום, והמשכורות שקיימות לא מתקבלות על הדעת.

גילה גמליאל: יש לבוא באמירה של שלבים; ראשית תקצצו במשכורות עתק במגזר הציבורי, אחר-כך תקבעו שכר מקסימום, אחר-כך, במצוקת הקיצוצים, יש לדאוג להקפאת תוספות היוקר במקום לפטר עובדים, ושלב רביעי - אולי – הוא קיצוץ של אחוז או שניים מהמשכורות.

גילה גמליאל: אני מאמינה שאחרי הצעדים האלה לא יגיעו לפיטורי אנשים במגזר הציבורי שמשכורותיהם הן משכורות מינימום או השכר הממוצע במשק.

גילה גמליאל: בעניין מס הבריאות; יש להיאבק בזה כמו עם חצי נקודת הזיכוי.

גילה גמליאל: יצאתי מפה בקריאה בתחילת דברי; דיברנו בישיבות הקודמות על פערי השכר בין נשים לגברים.

גילה גמליאל: אם אחרי הכול, יצטרכו לקצץ, שיקצצו במשכורות הגברים.

גילה גמליאל: כך תהיה אמירה של שיוויון בשכר בין נשים וגברים.

גילה גמליאל: אני מסכימה עם חברותיי, שתקום משלחת של חברות כנסת מכל הסיעות, שתיפגשנה עם שר האוצר.

גילה גמליאל: באופן אישי, את כל מה שאמרתי כאן אמרתי באופן חד-משמעי לשר האוצר כיושבת ראש הוועדה למעמד האישה.

גילה גמליאל: יש פה אמירה א-מפלגתית ברגע שכל חברות הכנסת דורשות להיפגש עם שר האוצר, ונדאג להעביר את הדרישה הזאת.

גילה גמליאל: אני מצטרפת אל המאבק הציבורי של הארגונים, מברכת על יוזמת האחדות הזאת, אעזור לכן בכל מה שצריך.

גילה גמליאל: זו חובה הדדית, שהארגונים יידעו לאחד את הארועים, כדי שגם אנו נתעדכן עליהם – ולא בדיעבד.

גילה גמליאל: אני רוצה להעיר על הדברים ששמעתי מנעמ"ת; איני חושבת שזה המקום לצאת נגד הרפורמה במס.

גילה גמליאל: אני מאוד מאמינה בה, אישית.

גילה גמליאל: המלחמה לא צריכה להיות נגד משהו אלא מלחמה למען נשים.

גילה גמליאל: הרפורמה במס חשובה לכולם, כולל נשים.

טליה לבני: אם אין כסף, איך אפשר לתת כסף?

גילה גמליאל: זה לא הנושא שאני צריכה להילחם עליו בנקודת הזמן הזאת.

גילה גמליאל: ברגע שיוצאים נגד הרפורמה במס, מאבדים מחצית מדעת הקהל בנושא המאבק.

גילה גמליאל: זה לא הנושא שאני רוצה להציג במאבק הכללי.

טליה לבני: אבל זה עומד אחד מול השני.

גילה גמליאל: אני לא מסכימה שזה אחד מול השני.

גילה גמליאל: אפשר למצוא פתרונות אחרים.

גילה גמליאל: במגזר הציבורי יש לעשות את אותן רפורמות שדיברתי עליהן במשכורות, בהקצאת משכורת מקסימלית, הפחתת שכר הגברים כדי להשוות לנשים, ואז – אם עוד יהיה צורך – העלאות היוקר.

גילה גמליאל: רק אחר-כך יידרשו קיצוצים של מקסימום שני אחוז במשכורות – מה שלא יצטרכו להגיע אליו, לטעמי.

שירי רגב מסלם: בעניין גיל הפנסיה והעלאת הגיל לזכאות לקצבת זקנה; אנו חושבות שזאת היא אחת הפגיעות הקשות ביותר בנשים העובדות בתוכנית הזאת, ולכן כל הדיבורים על תמריצים לעבודה לא חלים פה.

שירי רגב מסלם: השינוי הזה מקומם כי משתמשים במילה "שיוויון" שימוש ציני; לא מדובר בהשוואת הנשים לגברים אלא בשלילת ההטבה היחידה שניתנה לנשים מתוך ההכרה באפליה שלהן לאורך כל שנות העבודה שלהן.

שירי רגב מסלם: אנו יודעים, שהשכר של נשים נמוך יותר לאורך כל השנים, תנאי העבודה שונים, וזאת היא, למעשה, ההטבה היחידה שניתנה לנשים.

שירי רגב מסלם: האפליה הכי קשה בנשים היא בעיית האבטלה, ובייחוד לאחר גיל 54.

שירי רגב מסלם: יש לזכור שרק 35% מהנשים עובדות לאחר גיל 54.

שירי רגב מסלם: משמעות העלאת גיל הפרישה לפנסיה לגיל 67 היא שאותן נשים יישארו חסרות אמצעים לחלוטין או עם פנסיה זעומה.

שירי רגב מסלם: דבריי מגובים על-ידי המשנה לנגיד, שהוא פרופסור לכלכלה ומומחה לתחום הפנסיה.

שירי רגב מסלם: הוא אומר בכתבה ל"הארץ" שהשינוי בפנסיה טוב, והוא אומר שיש בעיה עם עידוד לפנסיה מוקדמת – גם אצל גברים וגם אצל נשים.

שירי רגב מסלם: המשמעות של זה היא שגברים ישלמו 2% יותר עבור הפנסיה, ויקבלו 12% פחות.

שירי רגב מסלם: הוא גם מציין שעבור נשים הבעיה תהיה הרבה יותר חמורה, ואני מבקשת את התייחסות האוצר לכך.

אודי בן-דרור: הרבה נקודות הועלו, ואתייחס לעיקריות ביניהן.

אודי בן-דרור: התוכנית הכלכלית הוגשה מתוך בעיה תקציבית - ירידה חדה בהכנסות המדינה וצורך להפחית בהוצאות הממשלה בכלל ובפרט בהוצאות בתשלומי העברה, שעלו כאחוז מהאוצר.

אודי בן-דרור: היה צורך להפחית, כמו שכבר נעשה בתוכניות קודמות.

אודי בן-דרור: המטרה בתוכנית הכלכלית היא לא רק להפחית אלא גם לעודד השתתפות בשוק העבודה.

אודי בן-דרור: נושא הרפורמה במס, שהוזכר, הוא חלק מרכזי מאוד בתוכנית הכלכלית מתוך שאיפה להגדיל ההשתתפות בשוק העבודה.

אודי בן-דרור: שיעורי המיסוי הגבוהים הם בעיה מבנית בשוק העבודה, ויש להוריד אותם, כי ההורדה שלהם---.

אלה גרא: זאת הבעיה, שהם משלמים 70% במקום 65% ?

אלה גרא: החשיבה שלכם מעוותת, עם כל הכבוד.

אודי בן-דרור: נושא נוסף שהועלה כאן הוא הפחתות השכר במגזר הציבורי.

אודי בן-דרור: זאת דוגמה להפחתה שמוצגת כהפחתה נגד נשים, אך זאת לא הפחתה נגד נשים.

אודי בן-דרור: במגזר הפרטי בשנים האחרונות לא רק שהשכר ירד, אלא מספר מקומות העבודה צומצם בצורה משמעותית, ובאותו זמן במגזר הציבורי נוספו משרות, והשכר המשיך לעלות.

אודי בן-דרור: לכן מציעים להפחית בכמות העובדים ובשכר.

אודי בן-דרור: מגזר ציבורי בגודל שקיים בישראל לא מצריך משאבים כל-כך גדולים, שלא מותירים הקצאת משאבים למטרות אחרות.

טליה לבני: בניכוי הוצאות הביטחון---

אודי בן-דרור: אי-אפשר להתייחס לניכוי הוצאות הביטחון, כי ההוצאות קיימות, והוצאות הביטחון הן שם.

אודי בן-דרור: בעניין העלאת גיל הפרישה; זו מגמה כלל-עולמית, ומדינות מערביות רבות דוחות את גיל הפרישה לגיל 67 ו-68.

אודי בן-דרור: יש כאלה שהרחיקו לכת והעלו אותו אפילו עוד יותר; תוחלת החיים עלתה, הפריון גדל, והעניין הזה מתבקש.

אודי בן-דרור: גם פה לא מדובר בהחלטה נגד נשים אלא בהשוואה של גיל הפרישה.

אודי בן-דרור: הסיבה לגיל 60 לאישה ו-65 לגבר היא לא אפליה אלא סיבה היסטורית.

טליה לבני: אבל היתה לכך סיבה.

גדעון סער: מה ההצדקה לכך?

אודי בן-דרור: קשה לרדת לשורשים של ההבדל הזה, ויש מגמה של יציאה מהשוני הזה, שהיום הוא לא רלוונטי.

אודי בן-דרור: שר האוצר אמר שהוא מוכן לשמוע אלטרנטיבות

קריאה: אבל הוא אמר שאין לו זמן להיפגש אתנו.

אלה גרא: אנחנו פנינו לשר האוצר בצורה מסודרת, וביקשנו להיפגש.

אלה גרא: יש לו זמן לנציגי ההון, לנציגי התעשיינים, לארגון המעסיקים – לכולם.

אלה גרא: אני קיבלתי טלפון מהלשכה, וביקשו ממני להתקשר עוד שלושה חודשים.

אלה גרא: אני מציעה שהוא ימצא את הזמן להיפגש אתנו.

אלה גרא: אתם, הכלכלנים הצעירים, אולי תוציאו כסף כדי להוציא את ישראל מהמיתון?

אלה גרא: מספיק עם התיאוריות.

אלה גרא: אתם מגדילים את הפערים החברתיים.

אלה גרא: הקדמת הרפורמה; אתם רוצים בו-זמנית לקחת מהעניים ולתת לעשירים.

אלה גרא: זה לא ייאמן.

אלה גרא: אנו מבינים שאתם צריכים לקצץ, אך אולי תעשו מיסוי על ההון?

אלה גרא: אולי שינוי מבני במקום שעות קצה של המורים?

אלה גרא: אנו מכירות את משרדי החינוך והרווחה, שהשירותים שלהם הם חשובים ביותר.

אלה גרא: תעשו סדר ולא פיטורים היכן שהכי קל.

אלה גרא: מה עם כל גמלאי צה"ל, שזה פרה קדושה?

אלה גרא: חלקם עובדים בשירות המדינה, הם במקרה גם גברים, והכנסתם היא על חשבון המדינה.

אלה גרא: אני מלאות הערכה כלפי מי שהוא גמלאי של צה"ל ומוכן להמשיך לתרום למדינה, אך אין הצדקה שהוא יקבל גם גמלה וגם שכר בזמן כזה.

אלה גרא: על התלוש שלו הרי יש עשרות אלפי שקלים של פנסיה ועוד עשרות אלפי שקלים של משרה.

אלה גרא: קחו גם את זה בחשבון.

אלה גרא: לא ייתכן שהוא יקבל את הכנסתו פעמיים.

ורד רביבו: האם שר האוצר מודע למצוקה של החד הוריות?

ורד רביבו: הוא יודע שיש נשים שמוכנות לתרום איברים כדי להחזיק בית עם ילדים?

ורד רביבו: הוא שומע את מה שקורה בתקשורת?

ורד רביבו: הוא רואה טלוויזיה?

ורד רביבו: הוא שומע את הסיפורים המצמררים שמועלים בתוכניות של רפי רשף?

יהודית רקנטי: בבסיס תפיסת העולם של משרד האוצר עומדת השאלה, איך לא יברח ההון מהארץ .

יהודית רקנטי: אתה התחלת את דבריך, אם הבנתי נכון, בכך שאתם רוצים לשמור על ההון שעוד לא ברח.

יהודית רקנטי: אין דגש על הנשים, וכספן לא בחוץ.

יהודית רקנטי: הן רק יוצרות בארץ.

יהודית רקנטי: המסר שהייתי מבקשת ממך להעביר הוא לשמוע דעות אחרות.

יהודית רקנטי: אל תהיו נעולים על תפיסה כלכלית אחת ויחידה.

יהודית רקנטי: תגיש את הדברים ששמעת כאן לשר האוצר, שר האוצר ישמע אותך יותר מאשר אותנו, ואם הוא ישמע את הפסיכולוגיה שלנו, אולי דברים ישתנו.

טליה לבני: אנחנו העלינו נושאים, והוא אומר שמדובר בכל הציבור ולא רק בנשים.

טליה לבני: אבל אנחנו מהוות שם 84.4%.

טליה לבני: אז על מה הוא מדבר?

שירי רגב מסלם: אנחנו, עמותת "איתך", לא יוצאים נגד הרפורמה בעניין הפנסיה.

שירי רגב מסלם: לכן התשובה שלך, שזה מה שנהוג במדינות מערב, ממש לא רלוונטי.

שירי רגב מסלם: כל שינוי בהסדר פנסיה חייב להתייחס לנתונים כיום.

שירי רגב מסלם: המצב בעבר לא רלוונטי.

שירי רגב מסלם: המצב כיום הוא שיש אפליה בשוק העבודה, וההטבה של יציאה מוקדמת לפנסיה היא מאוד חשובה, כי בפועל הן מפסיקות לעבוד בגיל 54.

שירי רגב מסלם: איך הן יחיו בין גיל 54 לגיל 67?

שירי רגב מסלם: זה המצב בפועל.

שירי רגב מסלם: גם המשנה לנגיד, שהוא מומחה לפנסיה ולא יוצא נגד הסדר הפנסיה באופן כללי, אמר את זה.

נדיה חילו: התחושה היא שמי שיושב בראש הפירמידה, שר האוצר, לא יודע מהן ההשלכות האמיתיות של הדברים, שהציבור כאן דיבר עליהן.

נדיה חילו: האם זה עובד דרכך?

נדיה חילו: אני מאמינה בדרך ישירה בהעברת מסרים.

נדיה חילו: נראה לי שמשלחת של נשים יציגו את הכאב שלנו בצורה הבהירה ביותר, וזה עדיף פי כמה על נציג שמעביר את הדברים.

גילה גמליאל: נדרוש ישיבה משותפת.

נדיה חילו: גם אם זה יועבר, אני לא יודעת אם זה יעבור בדרך ישירה ואמיתית.

אודי בן-דרור: אעביר את הטענות הלאה לממונים עליי ולשר.

אודי בן-דרור: הנושא של הפנסיה וגיל הפרישה הוא חלק מתוכנית כוללת בנושא הפנסיה, וזה נושא שנמצא במשא ומתן מול ההסתדרות.

אודי בן-דרור: אין טעם להיכנס לכל רכיב לכשלעצמו, כי הכל הוא חלק מתוכנית כוללת.

אודי בן-דרור: כשאת שואלת מה יהיה עם הנשים עד אותו גיל מסוים, הרי שהחלטת הממשלה הטילה על שר העבודה לבחון את מצבן של נשים בשוק העבודה ולגבש תוכניות לעידוד השתתפות בגילאים מבוגרים בשוק העבודה.

אודי בן-דרור: בנושא של הגדלת הוצאות, הרי שמצב שבו כלכלת ישראל נמצאת היום, הגדלת הוצאות אינה דבר פשוט.

אודי בן-דרור: זה אומר שלא נותנים לנו הלוואות לחו"ל, זה אומר שאי-אפשר לממן את ההוצאות, זה אומר משבר פיננסי – לא דבר שרוצים להגיע אליו.

אודי בן-דרור: התוכניות הכלכליות שנעשו לאחרונה נוצרו בראש ובראשונה כדי למנוע משבר פיננסי, שזה בדיוק מה שיקרה אם יוגדלו ההוצאות.

גילה גמליאל: אם יורידו שכר לגברים במגזר הציבורי, זה יפתור את הבעיה.

אודי בן-דרור: אם הכוונה היא להפחית את השכר לגברים, אז אני יכול לומר שאני לא מכיר מישהי שעושה את מה שאני עושה ומשתכרת פחות.

אודי בן-דרור: אני יודע שהתופעה קיימת, אך איני מבין את ההצעה.

גילה גמליאל: זאת בדיוק ההצעה שלנו.

גילה גמליאל: כך תהיה השוואת שכר הנשים והגברים.

אודי בן-דרור: בכל אופן, שר העבודה אמר שהוא מוכן לשמוע אלטרנטיבות.

אלה גרא: לפני שבוע שר הרווחה אמר פה שכל משפחה חמישית, כל אדם רביעי וכל ילד שלישי יורד מתחת לקו-העוני כתוצאה מהתוכנית הזאת.

אודי בן-דרור: אני אעלה הלאה את הטענות שהועלו.

רשף חן: אני מתנצל על שלא הייתי פה, הייתי בוועדת חוקה.

רשף חן: לא שמעתי את כל מה שנאמר פה, ולכן אני מצטער אם אני בדבריי.

רשף חן: אני חושב שהבעיה העיקרית בטיפול בתוכנית הכלכלית היא פופוליזם.

רשף חן: המדינה נמצאת בבעיה אמיתית, שיש לפתור אותה, וכשאין כסף, יש להקטין הוצאות.

רשף חן: אין דרך אחרת.

רשף חן: יש לקצץ ממקום מסוים, והדיון היה צריך להיות דיון ציבורי בנושא הזה.

רשף חן: במקום זה, כל קבוצת לחץ אומרת "לקצץ, אך לא אצלי.

רשף חן: אצלי הכל חשוב, ולכן אסור לקצץ אצלי".

רשף חן: הכל באמת חשוב, ואם מישהו פה רוצה שיתייחסו ברצינות לדבריו, הוא צריך לבוא עם הצעות קונקרטיות, ולהציע מהיכן לקצץ.

רשף חן: התזה של משרד האוצר היא שהוא נתן הטבות גורפות לקבוצות אוכלוסייה גדולות, ובמסגרת הסל הזה ישנם אנשים שלא צריכים לקבל את ההטבה.

רשף חן: הם רוצים לצמצם את ההטבות האלה לנזקקים באמת ולא ללכת לפי ההגדרות הגורפות.

רשף חן: לטעמי, זו גישה נכונה.

רשף חן: לכן, עצם העובדה שמישהי אישה או אם חד-הורית, לא אומרת בהכרח שהיא צריכה לקבל תמיכה.

רשף חן: היא צריכה לקבל תמיכה אם היא צריכה לקבל תמיכה.

רשף חן: שמעתי כאן הצעה בחצי אוזן, להוריד את השכר לכל הגברים במגזר הגברים כדי להשוות אותו לשכר הנשים.

רשף חן: מי שהציע את ההצעה הזאת הוא שוביניסט.

קריאה: לא שמעת את ההסבר.

רשף חן: אם יראו לי של מקרה של אישה וגבר שמקבלים שכר שונה עבור אותה עבודה, אאבק בכל הכוח.

רשף חן: זו חכמה קטנה מאוד לומר למשרד האוצר "תפתרו את הבעיה, אבל לא אצלנו".

טליה לבני: העלינו אפשרויות מהיכן לקצץ.

טליה לבני: אף-אחד לא אמר פה משפט כזה.

אתי לבני: גם אני נאלצתי להיעדר, ואני מצטערת על כך.

אתי לבני: יש מקום שנציגות ארגוני הנשים המצומצמים ביותר תיפגשנה עם השר שטרית.

אתי לבני: אני שאלתי את השר שטרית שתי שאלות קטנות; למה מי שמגיש לביטוח לאומי תביעה שאינה מתקבלת, צריך לקבל אגרה של 600 ש"ח?

אתי לבני: הלא אלה אנשים שאין להם.

אתי לבני: הוא ענה לי, שהוא מוכן להוריד את האגרה כאשר התביעה לא התקבלה לביטוח לאומי, כמו שיהיה אגרה לסיוע משפטי.

אתי לבני: שאלתי גם למה עקרת בית שלא עובדת צריכה לשלם מס בריאות, ואני יכולה לומר לכם שיש נכונות לשמוע, ואני מציעה להיפגש אתו.

אתי לבני: כדאי שיגיעו אנשים שיציגו את הדברים בצורה ממוקדת.

אתי לבני: בואו נלך על הנקודות החשובות עם כל הכוח.

יהודית זוסמנוביץ': אני רוצה לומר לך, רשף חן, שאנו, הנשים, מהוות את הרוב במדינת ישראל.

יהודית זוסמנוביץ': אנו לא קבוצה קטנה עם תביעות קנטרניות אנו אלא ציבור גדול, ולכן מן הראוי שתקחו את הערותינו בכובד ראש, תתייחסו אליהן, ותנסו לראות היכן יש לתקן.

יהודית זוסמנוביץ': אני מקבלת את דבריה של חברת הכנסת לבני, שיש להיפגש עם שר האוצר ולא רק עם השר באוצר, ולהעלות בפניו את בקשותינו, כדי שיקשיב ממקור ראשון.

רות עמית: אני מעריכה את חבר הכנסת רשף חן על שהגיע.

רות עמית: מכיוון שהגעת כדי לסייע לנו, אני מציעה שתקרא את הפרוטוקול, ותבין שיש פה הצעות מאוד רציניות.

רות עמית: חברת הכנסת לבני אתנו תמיד, למרות שישבה כאן רק רבע שעה, ואני מקווה שהיא תתמוך בנו.

רות עמית: גדעון סער לא הביע את דעתו, והייתי רוצה לשמוע אותה.

גילה גמליאל: אני מברכת את חברות הכנסת וחברי הכנסת שהגיעו לכאן.

גילה גמליאל: לכל מי שהגיע לכאן היום אכפת מהנושא.

גילה גמליאל: אנו נפנה ללשכת האוצר כדי לדאוג לפגישה יזומה של חברות הכנסת – ואם ירצו אז גם חברי הכנסת – של הוועדה למעמד האישה יחד עם נציגות של ארגוני הנשים עם שר האוצר.

גילה גמליאל: נקיים, כמובן, פגישה מקדימה.

גדעון סער: קראתי את ניירות העמדה, וההצעות שכאן אינן מקובלות.

גדעון סער: כשמייצגים עניין ג'נדרי במסווה של התנגדות – גם נעמ"ת היא חלק מההסתדרות, וההסתדרות מנהלת משא ומתן שלא בתום לב - לא ייתכן שייצא מצג מהישיבה שבעצם הביאה שלנו אנו נותנים גיבוי לתביעות מסויימות.

גדעון סער: שמעתי פה את הקריאות על שר האוצר ואת הענקת הציונים לחברי הכנסת, וזה לא מקובל עליי.

גילה גמליאל: חבר הכנסת גדעון סער לא היה כאן לאורך כל הישיבה, והדיון היה מאוד ענייני וממצה.

גילה גמליאל: חברי הכנסת לא היו כאן מתחילת הדיונים.

גילה גמליאל: נעשה פגישה מקדימה עם נציגי הארגונים לפני הפגישה שדיברתי עליה, כדי להעלות נושאים שהם בקונצנזוס מלא כדי להעלות אותם בפני שר האוצר.

גילה גמליאל: כפי שאמרתי, הטיעונים על רפורמה במס אינם רלוונטיים.

גדעון סער: אבל זה לא מקובל על חברי הוועדה.

גילה גמליאל: אני חוזרת; לא כל הטענות שעלו בדפים האלה היו מקובלות.

גילה גמליאל: עלו פה הרבה דרישות, והדברים שהוצגו פה בדפים אינם עמדת הוועדה.

גילה גמליאל: טרם הפגישה עם משרד האוצר תהיה פגישה מוקדמת, כדי שהדברים שהם בקונצנזוס של נציגות הוועדה ונציגות הארגונים יועלו בצורה מסודרת.

גילה גמליאל: ניקח בחשבון שיש לבוא עם נקודות קונקרטיות כדי שהדברים ישתפרו.

גילה גמליאל: יש אוזן קשבת, וחברת הכנסת לבני רצתה להעביר את המסר הזה בדבריה.

גילה גמליאל: אני מודה לכל מי שבא.