הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 4, 2003-03-24 11:00

ראובן ריבלין: גבירותיי ורבותיי - לצערי, אני לא רואה כאן "רבותיי" שהם חברי ועדה או אורחים.

ראובן ריבלין: אני הייתי חבר בוועדה הזאת.

ראובן ריבלין: ראיתי חשיבות רבה להיות שותף בוועדה הזאת.

ראובן ריבלין: לימים, כאשר התמניתי לשר בממשלת ישראל, אני יכול להעיד על עצמי שמספר לא מועט של המינויים שאותם מיניתי לפסגת הדירקטורים של הכלכלה בישראל היו נשים.

ראובן ריבלין: עשיתי זאת לא בגלל שהיתה לי איזושהי תחושה שאני צריך לעשות איזושהי העדפה מתקנת.

ראובן ריבלין: כל אותן נשים שנבחרו על ידי לכל מועצות המנהלים - וביניהן יש כאלה שאני שמח לראות כאן - נבחרו על ידי ונתמנו רק משום שהן היו הכי טובות שיכולתי למנות.

ראובן ריבלין: לא הכי טובות במובן של ההבחנה בין זכר לבין נקבה, אלא משום שהן היו הכי טובות אבסולוטית.

ראובן ריבלין: פירושו של דבר, שאותן נשים המכהנות היום בדירקטוריונים כאלה או אחרים הן הנשים המובילות במערכות הכלכליות של ישראל.

ראובן ריבלין: הייתי שר התקשורת בישראל, ותחת פיקוחי ושליטתי המיניסטריאלית, כמו גם אחריותי הפרלמנטרית, הייתי צריך לבחור את הטובים ביותר.

ראובן ריבלין: בחרתי את הטובים ביותר שהיו הטובות ביותר, לא בגלל שחשבתי שאני צריך לעשות איזשהו מס שפתיים לחברה או בגלל חוק שחוקק בכנסת, כתוצאה מכך שלצערנו הרב במערכות השונות לא השתתפו מספיק נשים בתפקידים הללו בחברה הישראלית.

ראובן ריבלין: לכן אני מציע לכל חבריי לראות בעניין זה דבר שמחייב את מציאת הטובים ביותר, ואנחנו רואים שהטובים ביותר הם גם אולי אפילו הטובות ביותר.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, גברתי היושבת-ראש, אי אפשר להתעלם מכך שבכל זאת הסטטיסטיקה מדברת בעד עצמה.

ראובן ריבלין: היא אומרת שלמרות שאני הצלחתי למצוא כהרף עין את כל הטובים והמעולים בכלכלה ובחברה הישראלית על מנת למנות אותם, יש כאלה שעדיין מתקשים בחיפושים שלהם, או שיכולת ההבחנה שלהם כנראה אינה מספקת, ולכן החוק מכוון אליהם, ולא כדי לעשות איזושהי הפליה מתקנת.

ראובן ריבלין: אם כך יהיה הדבר ואם לשם כך חוקקנו את כל אותם חוקים בכנסת אשר מאפשרים לסקטורים לבוא ולומר במדינה כמו מדינת-ישראל שהנשים הן סקטור, זה דבר שהוא יותר מאשר מעליב את האומר, לא את השומע.

ראובן ריבלין: אם כך הדבר ואם כך נגזר עלינו, היה אומר מורי ורבי מנחם בגין "המובן מאליו חשוב שייאמר, אז אמר זאת בפה מלא".

ראובן ריבלין: הנשים לא פחות טובות מהגברים.

ראובן ריבלין: הגברים יכולים לבוא ולומר, אולי באיזשהו רגע של התרוממות נפש "אנחנו לא פחות טובים מהנשים", ואז הם יוכלו להביא למצב שבו חובת ההוכחה תיפול עליהם.

ראובן ריבלין: על כל פנים, מניסיוני, אני חושב שאין הבדל בין אישה לגבר בכל מה שקשור ליכולת שלו לתפקד בכל דבר ודבר מבין הדברים שהחברה בישראל, על כל גווניה, מבצעת.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה כרגע להיכנס לנושאי ביטחון או לשאלה האם אישה יכולה למלא את כל התפקידים שגבר ממלא במישור הכוחני או הפיסי יותר, כי גם אלה דברים שבאים לידי פיתוח בעולם כולו.

ראובן ריבלין: גם זה נושא שעומד על סדר היום.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שהנפילה בשבי של החיילת האמריקאית אתמול, בהחלט מעלה פעם נוספת את השאלה, האם גם בנושאים אלה השוויון מחויב המציאות, או שמא באמת קיימת איזושהי הבחנה שניתנת להיעשות, באמת בגלל הפרדת המינים.

ראובן ריבלין: צריך לזכור שלא תמיד אפשר לחייב גבר ללדת, כי הדבר הוא בלתי אפשרי, זאת אומרת: אנחנו לא רוצים לפעול בניגוד לטבע, אבל בלי ספק, כאשר אני רואה גם את מגוון הנושאים שעומד על סדר יומה של הוועדה שבראשותך, חברת-הכנסת גמליאל, וגם את הדברים שעולים לסדר היום מפעם לפעם, אני חייב לומר שאלה דברים שמחייבים אותנו לשימת לב חשובה מהוועדה הנכבדה הזאת.

ראובן ריבלין: אני קורא לה "הוועדה הנכבדה" לא רק בגלל האיכות של החברות המאיישות אותה, כי אני יודע שיש גם חברים מצוינים שחברים בוועדה זאת – ויש לי רק צער עליהם, על כך שהם לא הגיעו לכאן.

ראובן ריבלין: אני על כל פנים בחרתי לבוא ולהשתתף בוועדה זו.

ראובן ריבלין: חברת-הכנסת גמליאל, אני מברך אותך ומקווה שתמשיכי לפעול במסגרת הוועדה הזאת כפי שפעלו קודמותיך , ואף שתעלי עליהן.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת, רובי ריבלין.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור לנושא הראשון – פערי שכר בין נשים לגברים.

גילה גמליאל: תציג לנו את הנתונים עורכת-הדין ציונה קניג יאיר, מנהלת המחלקה המשפטית של שדולת הנשים בישראל.

גילה גמליאל: יש לך כ-10 דקות.

ציונה קניג יאיר: בוקר טוב ליושב-ראש הכנסת, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, חברות כנסת יקרות.

ציונה קניג יאיר: אני רוצה להודות קודם כל ליושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה על הבימה שנתנה כאן לשדולת הנשים ועל ההזדמנות החשובה להביא בפניכם את הנתונים שאני עומדת להביא.

ציונה קניג יאיר: העיקרון של שכר שווה הנו עיקרון אוניברסלי ומעוגן בחוקים בכל רחבי העולם באמנות ובהכרזות של האומות המאוחדות, ובמשפט הישראלי אף בחוק שנקרא "חוק שכר שווה לעובד ולעובדת".

ציונה קניג יאיר: אולי אני אפתח בנתון ראשון, שיש במדינת-ישראל יותר נשים מובטלות מאשר גברים.

ציונה קניג יאיר: יחד עם זאת, יותר גברים חותמים דמי אבטלה מאשר נשים.

ציונה קניג יאיר: זה מביא אותי לאותם נתונים, שאני רוצה להביא בפניכם היום בנושא של פערי שכר במשק.

ציונה קניג יאיר: ככל שנבדוק את מגוון התפקידים ונחצה את כל דרגות העבודה, אנחנו נראה שיש פערים.

ציונה קניג יאיר: בלוח שמובא בפניכם בשקף, תוכלו לראות את ההכנסה הממוצעת ברוטו לחודש לגברים ולנשים.

ציונה קניג יאיר: תראו שבכל הרובריקות נשים מרוויחות פחות מגברים.

ציונה קניג יאיר: כמו-כן, בהכנסה הממוצעת ברוטו לשעת עבודה, גם כן ההכנסה היא נמוכה יותר לנשים מאשר לגברים.

ציונה קניג יאיר: נשים מרוויחות בממוצע 61.6% משכר הגברים, זאת אומרת: ששני שליש משכרו של גבר לאותו תפקיד מקבלת אישה.

ציונה קניג יאיר: אני מניחה שנתון זה מדהים את כולם, כמו שהוא הדהים אותי כשהתחלתי לבדוק את הנושא הזה לפני מספר שנים.

ציונה קניג יאיר: פער זה נובע גם מההבדלים בשעות העבודה, זאת אומרת: צריך לקחת בחשבון גם את העובדה שהרבה מאד נשים במדינת-ישראל מעדיפות לעבוד משרה חלקית מאשר משרה מלאה, וזה משפיע על ההכנסה הממוצעת ברוטו, שזו העמודה הראשונה בטבלה.

ציונה קניג יאיר: יחד עם זאת, זה אינו מסביר את עצם העובדה, שכשאנחנו באות להשוות את ההכנסה הממוצעת ברוטו לשעת עבודה, עדיין שכרה של האישה נמוך משכרו של הגבר.

ציונה קניג יאיר: בלוח השני שאני רוצה להפנות את תשומת לבכם אליו, תראו שיש לנו הכנסה ברוטו לשעה לחודש ולשעת עבודה, לפי ענף כלכלי, והשוואה בין נשים לגברים.

ציונה קניג יאיר: משלחי היד המתגמלים ביותר הם שלושה: מנהלים שזאת הרובריקה השלישית, אקדמאים שזאת הרובריקה הראשונה, ומקצועות חופשיים.

ציונה קניג יאיר: על אף שברובריקות האלה אחוז הנשים הוא גבוה יותר מהגברים במשלחי היד, השכר הממוצע של הגברים הוא גבוה יותר, זאת אומרת: הגברים מרוויחים יותר, וזאת על אף שהם המיעוט ברובריקות האלה במקצועות הללו.

ציונה קניג יאיר: ההכנסה שלהם מבחינה חודשית – הברוטו – וגם ההכנסה הממוצעת לשעת עבודה הן יותר גבוהות מאותו שכר שמקבלת האישה.

ציונה קניג יאיר: אם נסתכל, לדוגמה, על נתון של שכר אקדמי לשעה, נראה שאישה תרוויח 54.7 שקלים בעוד גבר ירוויח 67.2 שקלים לשעה.

ציונה קניג יאיר: אפשר גם להסתכל על נתון המנהלים, שם הנתון עוד יותר בולט – 59.3 שקלים לאישה, בעוד גבר ירוויח 70.3 שקלים לשעה.

ציונה קניג יאיר: כך כמובן בצורה עקבית, אנחנו רואים שמופיעים הנתונים לאורך כל הטבלה.

ציונה קניג יאיר: בשקף הבא, אני מבקשת להראות שגם כאשר יש לגבר ולאישה אותה השכלה מבחינת שנות לימוד, גם כאן פערי השכר נשארים.

ציונה קניג יאיר: אם ניקח את אותה השכלה של 11-12 שנות לימוד, גם כאן נראה שאישה מרוויחה פחות מגבר, למרות שהשכלתה שווה וזהה.

ציונה קניג יאיר: מה שמעניין לראות כאן בשקף הזה, זה שככל שההשכלה עולה – ככל שאנחנו רוכשות יותר השכלה – הפער עולה.

ציונה קניג יאיר: יכול להיות שהצפי היה שהפער יירד, אבל ב-16 פלוס שנות לימוד, שהיא הרובריקה האחרונה בטבלה הזאת, שם הפער הוא הגדול ביותר.

ציונה קניג יאיר: כאן תראו שנשים מרוויחות רק 78% מגברים, ואני מפנה שוב לשורה האחרונה, כאשר הכנסה ממוצעת ברוטו לשעת עבודה לאישה היא 49 שקלים, בעוד לגבר היא 64.5 שקלים.

ציונה קניג יאיר: בתרשים האחרון שאני מביאה, ישנה בדיקה של רמת הכנסה של נשים עצמאיות, לעומת גברים עצמאיים.

ציונה קניג יאיר: על מנת להבהיר את הדברים, עד עכשיו דיברתי על גברים ונשים שהם שכירים, וכאן אני מתחילה לדבר על עצמאים.

ציונה קניג יאיר: התוצאה היא זהה: שכרה של האישה נופל משכרו של הגבר, ומהווה כ-60% מאותו שכר.

ציונה קניג יאיר: ניתן לראות כאן, שבקבוצות ההכנסה ששכרן עד 75% מהשכר הממוצע במשק יש רוב נשי, בעוד שברגע שאנחנו עוברות את הגבול של 75% מהשכר הממוצע במשק, יש רוב גברי, זאת אומרת: גם כאן הממצא מעיד, שאת השכר הגבוה מרוויח הגבר, והפערים הם אותם פערים כמו במשק של שכירים.

ציונה קניג יאיר: אז אולי תשאלו מה יש במדינת-ישראל שמעודד נורמות כאלה, התנהגות כזאת וחלוקת משכורת כפי שאני מביאה בנתונים כאן.

ציונה קניג יאיר: כפי שהזכרתי בראשית דבריי, יש "חוק שכר שווה לעובד ולעובדת", ואני מבקשת לקרוא מתוכו את סעיף 2 - הזכות לשכר שווה: "עובדת ועובד המועסקים אצל אותו מעביד באותו מקום עבודה, זכאים לשכר שווה בעד אותה עבודה, עבודה שווה בעיקרה או עבודה שוות ערך; הוראה זו תחול גם לעניין כל גמול אחר, שנותן מעביד לעובד או עבורו בקשר לעבודתו".

ציונה קניג יאיר: בריש גלי, שחור על גבי לבן - תרתי משמע במקרה הזה - זכותה של האישה להשתכר באופן שווה לשכר של הגבר.

ציונה קניג יאיר: על-פי החוק הזה, כל גמול, כל הטבה בעבודה, ייחשבו כשכר, זאת אומרת: כל הטבה, הוצאות רכב, הוצאות טלפון, כל הוצאה נלווית ייחשבו חלק מהשכר, ויצטרכו להיכלל בהשוואה הזאת בשכר.

ציונה קניג יאיר: ואיך נדע מה זאת עבודה שוות ערך ומה זאת עבודה שווה בעיקרה?

ציונה קניג יאיר: כמובן שהבחינה היא מהותית ולא פורמלית.

ציונה קניג יאיר: זאת אומרת, יש צורך לבחון את התפקיד.

ציונה קניג יאיר: יש צורך לבחון, מה מהות העבודה, מה היקף העבודה ומה היקף האחריות.

ראובן ריבלין: האם אין פסיקה בעניין הזה?

ציונה קניג יאיר: אני מייד אענה על השאלה הזאת.

ציונה קניג יאיר: לאחר שאנחנו בוחנות את התפקיד, אפשר לפסוק.

ציונה קניג יאיר: למה אין תביעות בנושא הזה?

ציונה קניג יאיר: היו מעט מאד תביעות עד היום – פחות מחמש תביעות שמוכרות לי.

ציונה קניג יאיר: כרגע יש תביעה אחת בבית-הדין לעבודה.

ציונה קניג יאיר: יש לזה כמה סיבות: הסיבה הראשונה – נשים שפונות לשדולת הנשים ומגיעות לקו הפתוח שאנחנו מפעילות, אומרות בריש גלי: הגענו למשכרות של 9,000 שקלים, של 11,000 שקלים, ואנחנו לא רוצות לערער את מצבנו; אם אנחנו נתבע בגין שכר לא שווה תמורת פער של 3,000 שקל לחודש, המשרה שלנו תעמוד בסכנה, נאבד את מקום העבודה, ונצטרך להשתלב שוב בשוק העבודה היום, וכמובן שזאת אינה משימה פשוטה.

מלי פינטו: ולזה אין חוק.

ציונה קניג יאיר: כמובן שלא, זה עניין של אכיפה.

ציונה קניג יאיר: הסיבה השנייה לכך שאין ריבוי תביעות – התביעה היא לא פשוטה, מכיוון שהגלגלים כאן לא משומנים, ואלה תביעות ראשוניות.

ציונה קניג יאיר: הדרך לקבוע על-פי החוק האם מדובר בעבודה שוות ערך, היא על-ידי מינוי מומחה לניתוח עסקים.

ציונה קניג יאיר: המינוח הזה הוא מינוח שעוד לא עמד במבחן התוצאה.

ציונה קניג יאיר: זאת אומרת, צריך למנות מישהו שהוא מומחה, שיתמנה על-ידי בית-הדין או על-ידי אחד מהצדדים.

ציונה קניג יאיר: לא ברור מי צריך לשאת בעלות הזאת, כי זה נתון לשיקול של בית-הדין.

ציונה קניג יאיר: לכן הרבה מאד נשים פוטנציאליות מפחדות שהעול הכספי ייפול עליהן, וכמובן שגם זה מונע מהן להגיש את התביעה.

ציונה קניג יאיר: יש לקחת בחשבון שההליך הוא לא פשוט ולא קצר.

ראובן ריבלין: הנתונים הסטטיסטיים הם חד-משמעיים, והם מדברים על פער שאי אפשר להתעלם ממנו.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, את אומרת שלא מצויה בפסיקה איזושהי תביעה, שמדברת על פערים סטטיסטיים שמוכחים בעליל.

ראובן ריבלין: אם המשכורת של אישה היא בממוצע נמוכה ב-47% או ב-27% ממשכורתו של גבר שעובד באותו מקום עבודה, החוק הזה הוא חוק שמטרתו לתקן איזושהי סטייה או פער בלתי הגיוני.

ראובן ריבלין: את אומרת שלמרות הסטטיסטיקה החד-משמעית, כמעט שלא מגישות נשים תביעות.

ראובן ריבלין: האם קיים בכנסת איזשהו תפקיד שבו משמשת אישה ומשמש גבר, והגבר מקבל יותר בגין אותה עבודה?

ראובן ריבלין: האם במשרדי הממשלה קיים דבר כזה?

ראובן ריבלין: האם בהסתדרות קיים דבר כזה?

ראובן ריבלין: האם אצל מעסיקים בחברות כוח אדם לא קיימות דוגמאות שמוכיחות את הסטטיסטיקה?

ראובן ריבלין: הרי הסטטיסטיקה היא דבר שמתבסס על החיים.

ציונה קניג יאיר: יש נשים שפנו והביאו נתונים ממקום העבודה שלהן עם תלושי משכורת.

ציונה קניג יאיר: יחד עם זה, הן לא מוכנות לסכן את מקום העבודה שלהן ולצאת למאבק כזה, בגלל הפער של השכר הזה.

ציונה קניג יאיר: אני מסכימה שהנתון הוא מדהים ואני מסכימה שהנתון הוא מזעזע.

ציונה קניג יאיר: יחד עם זאת, אני מזמינה כל אחד ואחד מפה - אם יש אישה פוטנציאלית או קבוצת נשים פוטנציאלית - להגיע לשדולת הנשים, על מנת שנוכל להגיש תביעות כאלה.

ציונה קניג יאיר: אני חושבת שעורכת-הדין רבקה שקד תוכל לדבר גם על נושא תפקידים ציבוריים.

ציונה קניג יאיר: זה נכון שבמקומות ציבוריים שכר הבסיס הוא שכר שווה, כי ככה זה מופיע.

ציונה קניג יאיר: יחד עם זאת, אין לנו שליטה על כל התנאים הנלווים: מי מקבל רכב ראשון כשרכב שווה כמה אלפי שקלים, מי מקבל טלפון נייד צמוד אליו לכיס ומי מקבל את ההטבות הנוספות שקשה לפעמים לעקוב אחריהן.

ציונה קניג יאיר: קשה לאותה אישה להגיד האם היא קופחה והאם היא כרגע משוללת זכויות ביחס לגברים שנמצאים איתה באותו משרד.

ציונה קניג יאיר: כל הגורמים האלה מביאים אותנו למצב הנוכחי הזה, שנשים משתכרות כ-61.6% מגברים, אבל במידה מסוימת אין לנו דרך לאכוף את העניין הזה.

ציונה קניג יאיר: אין לי ספק שבחלק של המסקנות האופרטיביות שיושבת-ראש הוועדה תעלה בסוף, אנחנו נוכל אולי להציע איזה מנגנון אכיפה דווקא על-ידי אחד ממשרדי הממשלה, על מנת להביא לפתרון מסוים במצב הזה.

ציונה קניג יאיר: יחד עם זאת, כמו שהדברים נראים היום, החוק מציב פתרון.

ציונה קניג יאיר: אני לא אומרת שהוא פתרון פשוט.

ציונה קניג יאיר: ההליך הוא הליך לא קצר, שמצריך גם מינוי מומחה על מנת להוכיח את הדברים.

ציונה קניג יאיר: הרתיעה מהדברים האלה, והחשש למקום עבודתן של נשים ולפרנסה שלהן הם הגורמים המעכבים את האכיפה ביישום.

ציונה קניג יאיר: כמובן שלא נשכח, שבראש ובראשונה מי שנותן את השכר הלא שווה הוא זה שמפר את החוק.

ציונה קניג יאיר: אחר-כך עלינו לבוא ולאכוף את החוק, או לפתור את הבעיה שנוצרה, אבל בראש ובראשונה צריך להיות משהו הרתעתי כלפי אותם מעבידים וכלפי אותם מעסיקים, שמרשים לעצמם להפר את הוראות החוק הברורות הללו.

ציונה קניג יאיר: אני חושבת שאת אותה סנקציה נגד המעסיקים אנחנו לא רואות בשטח.

מלי פינטו: אם הם היו יודעים שמישהו בודק אותם, זה לא היה קורה.

ציונה קניג יאיר: אני מסכימה.

ציונה קניג יאיר: נאמר כאן, ובצדק רב, שאם המעסיקים היום יודעים שיש גוף וגורם שבודק אותם ועושה ביקורת – לא על כל החברות, אלא על חלקן – הם היו חושבים פעמיים.

ראובן ריבלין: מדוע לא יפנו ארגוני הנשים לכל המוסדות שבהם יש מבקרים פנימיים, וידרשו מהדירקטוריונים או מהמנכ"לים לבוא ולבקש מהמבקר הפנימי סקר בכל מקום עבודה, שיבדוק האם קיים מצב שבו באותו מקום עבודה שני אנשים מקבלים שכר שונה רק בגלל היותם ממין שונה.

ראובן ריבלין: אני מודיע לכם, שנדמה לי שלא יהיה קיים דבר כזה בכנסת, אבל אם תאירו את עיניי, זה יהיה מקום מצוין להתחיל אתו.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, העלינו את זה בכנסת בערך 80 אלף פעם.

מלי פינטו: חברי-הכנסת הם נבחרים, אז זה עניין שונה.

גילה גמליאל: אנחנו נאמץ בחום את ההצעה הזאת, וניישם אותה בבדיקה של עובדי הכנסת בתור התחלה.

ציונה קניג יאיר: אני חושבת שארגוני הנשים יכולים לפנות – כמו שאנחנו עושות בנושאים אחרים, כדוגמת הייצוג ההולם.

ציונה קניג יאיר: ההתייחסות היא אמנם היא התייחסות נאותה, אבל לא מספקת.

זהבה גלאון: אולי תספרי על לשכת עורכי-הדין בהזדמנות חגיגית זאת.

זהבה גלאון: סליחה שאני מתערבת, אבל אני חושבת שזה הפורום המתאים לדבר על זה.

גילה גמליאל: ברשותך חברת-הכנסת גלאון, אנחנו מוגבלים בזמן.

זהבה גלאון: זה קשור לנושא הזה.

גילה גמליאל: בין כה וכה זה עולה כאחת מההצעות לסדר יום.

ציונה קניג יאיר: אולי אני אסכם בדברים הבאים: הדברים שאנחנו צריכות לצאת איתם היום הם דברים אופרטיביים – בראש ובראשונה להעלות למודעות הציבורית את הנושא של פערי השכר במשק בשנת 2003.

ציונה קניג יאיר: לא יעלה על הדעת, שבמדינה תקינה ודמוקרטית אישה שעושה את אותה העבודה שגבר עושה לצדה תרוויח רק חלק מהמשכורת אותה הוא מרוויח.

ציונה קניג יאיר: אולי אם אנחנו נתחיל בהעלאת המודעות הציבורית ואכיפת חוק שכר שווה לעובד ולעובדת, נוכל להתקדם ולהגיע למצב שבעוד עשור – ואני לא רוצה להיות אופטימית מדי - החוק הזה יהיה אחד החוקים שמצייתים להם ביום יום.

ציונה קניג יאיר: תודה רבה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות שוב לעורכת-הדין ציונה קניג יאיר, מנהלת המחלקה המשפטית של שדולת הנשים בישראל.

גילה גמליאל: אני אתן מספר דקות לחברת-הכנסת אורית נוקד לברך את הנשים לרגל יום האישה הבינלאומי.

גילה גמליאל: את הנושא הבא, קידום נשים בשירות המדינה, תציג עורכת-הדין רבקה שקד, הממונה על קידום ושילוב נשים בשירות המדינה.

אורית נוקד: ראשית, אני רוצה לברך את כולכן.

אורית נוקד: אני שמחה לראות שהגיעו עוד חברי-כנסת.

גילה גמליאל: אלה חברי ועדה.

אורית נוקד: גילה, לך אני רוצה להגיד באופן מיוחד שאת כינסת את הוועדה יום לאחר שהוועדה הזאת הוקמה וקיימת דיון בנושא של האמהות החד-הוריות, ובכך התווית דרך להמשך הפעולה.

אורית נוקד: יש לך הרבה אנרגיות, ואני רוצה לאחל לך הרבה הצלחה.

אורית נוקד: רובי, אני נכנסתי לתפקיד ממש בסוף הקדנציה של הכנסת הקודמת.

אורית נוקד: זכיתי לראות אותך מכהן כשר, ומופיע בכל ישיבה שבה עלה הנושא של משרד התקשורת – אם בוועדת הכלכלה ואם בוועדת הכספים.

אורית נוקד: הנושאים שבהם הוועדה הזאת עוסקת הם רבים ומגוונים, והם נוגעים לנו כנשים, והם חוצי מפלגות.

אורית נוקד: הדבר החשוב ביותר הוא שחברות הכנסת יכולות לקדם את הנושאים – בין אם מדובר בחקיקה ובין אם בקביעת מדיניות כזאת או אחרת, או השפעה בכל מקום שבו נידרש לכך – ולעשות הכל ביחד.

אורית נוקד: אני רואה את המחויבות שלי לסייע ל-51% מאזרחי המדינה, שהם בוודאי רובי ריבלין לא סקטור, אלא ציבור הנשים.

אורית נוקד: כפי שאמרתי, מדובר בנושאים שקשורים לשוק העבודה, בנושאים שקשורים לבריאות, בנושאים שקשורים לצערנו לאלימות, לייצוג נשים, וכמובן לנושא של מעמד האישה – האישה הערבייה מצד אחד והאישה הדתייה מצד שני.

אורית נוקד: כפי שנאמר קודם, הנושאים שקשורים בשוויון הם נושאים שמעוגנים בחוק.

אורית נוקד: עיקר הבעיה, לדעתי, היא ביישום ובחינוך.

אורית נוקד: שרת החינוך לא נמצאת כאן – אולי היא תגיע יותר מאוחר.

גילה גמליאל: זה המקום לציין שהשרה לימור לבנת התנצלה ואמרה שלא תוכל להגיע.

גילה גמליאל: היא ביקשה ממני לברך את כולם לרגל יום האישה הבינלאומי.

גילה גמליאל: כמו תמיד, היא תמשיך לפעול על מנת לקדם את הנושא.

אורית נוקד: התכנית הכלכלית שאמורה להיות מוגשת מחר לממשלה פוגעת בעיקרה בציבור הנשים, משום שאם תחשבו שמדובר בפיטורים גדולים, הרי שהמפוטרות ברוב התחומים הן הנשים.

אורית נוקד: אם מדובר במשרדי הממשלה, יש נשים שהן פקידות ויש נשים שהן אחיות, אם מדברים על צמצומים בתחום הבריאות.

אורית נוקד: כמובן שאי אפשר לפסוח על אותן 16,000 מורות, עובדות רווחה וכיוצא בזה.

אורית נוקד: זה דבר שאנחנו חייבים להתייחס אליו.

אורית נוקד: גילה, אני מאד מקווה שאת כיושבת-ראש הוועדה וכחברה בקואליציה, תפעלי למען ציבור הנשים.

אורית נוקד: ראיתי שיש גזירה נוספת – מבטלים את הפטור ממס בריאות לנשים, וזה גם דבר שחייבים לתת עליו את הדעת.

אורית נוקד: אני בחרתי להיות חברה בוועדה לקידום מעמד האישה וגם בוועדת הכספים, כי אני סבורה שהשילוב הזה הוא שילוב נכון.

אורית נוקד: ניתן בוועדת הכספים לקדם ולהשפיע.

אורית נוקד: אני מודה שבכנסת הקודמת אני הספקתי ברגע שאישרו את חוק ההסדרים להכניס מספר תוספות, שמתייחסות לנשים במקלטים ובמעונות ולנערות במצוקה.

אורית נוקד: אני רוצה שתדעו – ודיברתי על זה גם עם גילה – שאני הכתובת לקידום הנושאים האלה.

אורית נוקד: אני רוצה להתנצל על כך שבעוד כחמש דקות אצטרך לעזוב את הישיבה, כי מתקיימת ישיבה כרגע בוועדת הכספים.

אורית נוקד: הגיע אליה שר המסחר והתעשייה.

אורית נוקד: אתם יודעים שהוא גם קיבל על עצמו את משרד העבודה והרווחה.

אורית נוקד: נדמה לי שבימים אלה חשוב מאד להיות שם, לשמוע ולהשמיע.

אורית נוקד: שוב, תודה רבה לכם.

גילה גמליאל: תודה רבה לחברת-הכנסת אורית נוקד.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים לנושא הבא – קידום נשים בשירות המדינה.

גילה גמליאל: אני מתכבדת להציג את עורכת-הדין רבקה שקד, שהיא הממונה על קידום ושילוב נשים בשירות המדינה.

רבקה שקד: בפתח דבריי, כמובן, אני מבקשת לברך את הוועדה לקידום מעמד האישה בהרכבה החדש – את יושבת-ראש הוועדה ואת יושב-ראש הכנסת שנמצא כאן.

רבקה שקד: בנציבות שירות המדינה מסורת רבת שנים של שיתוף פעולה הדוק עם הוועדה הזאת.

רבקה שקד: אני מאמינה, מקווה ובטוחה ששיתוף הפעולה הזה יימשך.

רבקה שקד: אנחנו המעביד הגדול ביותר במשק.

רבקה שקד: אני מדברת על סדר גודל של 60,000 עובדים; מתוכם קרוב ל-40,000 נשים.

רבקה שקד: למספר הזה יש לצרף עוד את עובדי מערכת הביטחון, שאנחנו לא נוקבים במספרם, וגם שם יש כמובן נשים.

רבקה שקד: אני אבקש בשקף הראשון להציג את התפלגות עובדי המדינה בכל הדרגות ובכל הדירוגים.

רבקה שקד: כל הנתונים שאני אציג כאן, כמו גם נתונים רבים ואחרים, נמצאים בדוח השנתי שנציבות שירות המדינה מפרסמת מדי שנה.

רבקה שקד: הדוח הזה וחומר נוסף נמצאים באתר האינטרנט של האגף לקידום ושילוב נשים בשירות המדינה.

רבקה שקד: כל מי שמעוניין ומי שלא קיבל את הדוח הזה, יכול לגלוש באתר וללמוד את הנתונים.

רבקה שקד: חשוב להדגיש, שאחת הסיבות – אם לא הסיבה המשמעותית ביותר – לפער בין שכר נשים ושכר גברים בכלל ובשירות המדינה בפרט, זה הפער בייצוג ובעובדה שנשים עדיין אינן מגיעות לדרגות הבכירות.

רבקה שקד: כאשר מסתכלים על הנתונים האלה, חשוב לחדד כמה נקודות, כי אתם יודעים – לגבי נתונים, צריך איזושהי מידה של מומחיות בנושא של דרגות, דירוגים וכוח אדם.

רבקה שקד: לכן אני מבקשת להסביר שקף שגם נמצא בחומר הכתוב שאגף המידע בכנסת הגיש לכם.

רבקה שקד: מדובר על הדרגה העליונה בכל הדירוגים.

רבקה שקד: מדובר על מספר רב מאד של דירוגים.

רבקה שקד: הנתון הזה נראה מאד יפה ומאד טוב, אבל הוא כולל גם את מערכת הבריאות.

רבקה שקד: ההיקף של מערכת הבריאות – בתי-החולים הממשלתיים - הוא כ-50% משירות המדינה.

רבקה שקד: אנחנו כמובן יודעים שחלק גדול מהעובדים במערכת הבריאות הם נשים.

רבקה שקד: ישנם דירוגים שהם נשיים לגמרי, וכמובן שזה בולט גם בצמרת שלהם, בדרגה העליונה בדירוג האחיות, בדירוג הביו-כימאים, הרוקחים וכו'.

רבקה שקד: זו התמונה כפי שהיא משתקפת, ואנחנו רואים את כל המערכת.

רבקה שקד: בשקף נוסף אנחנו נראה את אחוז הנשים והגברים בארבע הדרגות העליונות בכל הדירוגים, כשניסינו לכמת את ארבע הדרגות החשובות מבחינתנו.

רבקה שקד: זו התמונה לאורך שנים, משנת 1997 עד שנת 2001.

רבקה שקד: אנחנו רואים עלייה מתונה.

רבקה שקד: יש שינוי, אבל השינוי הזה עדיין אינו מספיק.

רבקה שקד: אבל כאשר אנחנו רוצים לראות את הנתונים בראייה ביקורתית, כאשר אנחנו רוצים לחדד את המצב, אנחנו חושבים שאנחנו חייבים להוציא מהנתונים האלה את אותם הדירוגים שאנחנו יודעים שאין בהם בעיה, את אותם המקצועות שאנחנו יודעים שאין בהם בעיה לנשים להתקדם.

רבקה שקד: זאת לא בעיה לאישה להתקדם בדירוג האחיות, אבל אנחנו רוצים לראות אותה גם בתפקידים משפיעים אחרים בשירות המדינה.

רבקה שקד: נסתכל על השקף הבא, שמתאר את התפלגות נשים בדרג א'.

רבקה שקד: דרג א' זה דרג מוקבלי מנכ"לים.

רבקה שקד: לאורך שנים - עשינו את העבודה הזאת גם ב-2000 וגם ב-2001 – נראה שתמונה אחת מראה שאחוז נשים בדירוג המנכ"לים או מוקבלים למנכ"לים, לשופטים מחוזיים וכו' שהם באמת "הבכירים" של שירות המדינה, הוא כ-50%, כ-49% ואחרי זה 51%.

רבקה שקד: אבל רבותיי, חלק גדול מהמשרות האלה נכללות בשירות המשפטי, ואנחנו יודעים את המצב בשירות המשפטי בשירות המדינה, שיש בו ייצוג ניכר לנשים, כולל בדרגים הבכירים.

רבקה שקד: לכן טרחנו להראות בשקף הזה גם את אחוז הנשים, כפי שהוא מתבטא ללא הדרג המשפטי.

רבקה שקד: תראו את התמונה העגומה באותו דרג – 9% בשנת 2000, והשנה אפילו 7%.

רבקה שקד: אני חושבת שהנתונים האלה מדברים בעד עצמם.

רבקה שקד: בדרג היותר נמוך, דרג ב', שהוא דרג של סמנכ"לים ומנהלי אגפים בכירים, המצב יותר טוב.

רבקה שקד: שוב, זה כולל גם למשל אחיות ראשיות, מנהלות שירותי סיעוד ודירוגים מקבילים.

רבקה שקד: המצב הוא בסביבות 30% השנה, כולל הדרג המשפטי, ו-23% ללא הדרג המשפטי.

רבקה שקד: בדרג ג', שהוא דרג ביניים, ברמת מנהל תחום בכיר או מנהל אגף קטן, אנחנו רואים שהשנה ללא הדרג המשפטי מדובר על 28% נשים.

רבקה שקד: כמובן שלנושא הזה קשורות הטבות שכר.

רבקה שקד: לנושא הזה קשורים חוזים.

רבקה שקד: לנושא הזה קשורות כל ההטבות, כמו: רכב, כוננויות וכו', והדבר מדבר בעד עצמו.

רבקה שקד: אנחנו בדקנו את נושא השכר באופן ספציפי רק פעם אחת, בשנת 1998.

רבקה שקד: גם דוח הוועדה הזאת נמצא באתר האינטרנט שלנו, והוא גם מצוטט ברמה כזאת או אחרת בדוח של מרכז המידע בכנסת שנמצא לפניכם.

רבקה שקד: אני אציג את שלושת המסקנות העיקריות של הוועדה לבדיקת שכר נשים.

רבקה שקד: אני מוכרחה לומר, שזאת היתה הפעם הראשונה, שהממונה על השכר במשרד האוצר שיתף פעולה והסכים לעשות מחקר כזה מעמיק בנושא השכר.

רבקה שקד: אין לנו זמן להציג פה את הנתונים, אני אדבר רק על ההמלצות.

רבקה שקד: מי שטיפל בזה מטעם נציבות שירות המדינה אז היה ממלא מקום הנציב דאז והיום הממונה על השכר, יובל רכלבסקי.

רבקה שקד: הוא הוציא לפני שנה מכתב, שבו הוא שוב דיבר על סקר שהוא ערך, ובו הוא טען שמסקנותיו לא השתנו: עדיין הדבר עומד במקום, יש לפעול באופן אינטנסיבי לשילובן של נשים בדרגים הבכירים, כי זה הדבר הכי בעייתי שמביא לאותו פער של בסך הכל 30%.

רבקה שקד: אבל אני חייבת להדגיש בהמשך לדבריה של ציונה קניג יאיר, שבשירות המדינה - ובשירות המדינה בלבד – נוטים לדבר על השירות הציבורי.

רבקה שקד: אנחנו לא מייצגים את השירות הציבורי, אלא מדברים על שירות המדינה.

רבקה שקד: שירות המדינה, בסופו של דבר, הוא אמנם המעביד הגדול במשק, אבל הוא גם המעביד הנאור במשק ביחסו לנשים, והוא גם המעביד היחיד שמנדב את הנתונים האלה, והם פתוחים לעיון כולם, כולל לביקורת של הכנסת.

רבקה שקד: לא מצאנו דוגמאות של מקרים, שבהם אישה וגבר שעובדים באותו תפקיד ובאותו תואר תפקיד קיבלו שכר שונה, למעט המרכיב של שעות נוספות, שנובע כמובן מכך שנשים אינן יכולות לעבוד שעות נוספות, ומפאת החשיבות של שעות נוספות כמרכיב שכר בשירות המדינה ובשירות הציבורי בכלל.

רבקה שקד: לגבי רכב, אנחנו מצאנו כשבדקנו את העניין 10 שנים אחורה, שהיו פערים מאד גדולים.

רבקה שקד: הפער הזה הולך ונסגר עם השנים.

רבקה שקד: עדיין יש פער קטן, אך הוא הולך ונסגר.

רבקה שקד: לגבי המסקנות – ניתן לראות את מה שמצאה הוועדה, שהבעיה העיקרית של נשים היא לא בדירוגים האקדמיים, לא בדירוגים המקצועיים של משפטים, מהנדסים וכו', וזה מחדד לנו את מה שאנחנו כבר יודעים על חשיבות ההשכלה של נשים, של התמקצעות של נשים ככלי עזר לקידומן ולשיתופן בכל המערכות.

רבקה שקד: תודה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לעורכת-הדין רבקה שקד, הממונה על קידום ושילוב נשים בשירות המדינה.

גילה גמליאל: אני מעבירה את זכות הדיבור לחבר-הכנסת גדעון סער, שגם הוא חבר בוועדה ורוצה לברך אותנו לרגל יום האישה הבינלאומי.

גדעון סער: אני רוצה לברך קודם כל אותך, יושבת-ראש הוועדה, על היוזמה החשובה שלך, ולומר מספר מילים על הנושא שהוצג עכשיו.

גדעון סער: המאבק לשילוב נשים במשרות בכירות בשירות המדינה הוא אחד הדברים החשובים ביותר במאבק לשוויון בין גברים ונשים ולשוויון חברתי.

גדעון סער: זה מאבק סיזיפי מאד.

גדעון סער: כאשר הקימונו במהלך כהונת הממשלה הקודמת את ועדת השרים למעמד האישה, עסקנו בזה יחד לא מעט.

גדעון סער: יש קושי אדיר בעניין הזה, שחייבים לתקוף אותו מכמה חזיתות במקביל.

גדעון סער: אחד הדברים שהתחלנו לעשות הוא שילוב נשים בוועדות האיתור.

גדעון סער: כאשר אנחנו מדברים על מכרזים למשרות הבכירות, אחת הבעיות – שהיא בעצם הבעיה כולה – היא שהמינויים נעשים על-פי חוג ההיכרויות החברתי.

גדעון סער: זה דבר ידוע בסוציולוגיה – גברים ממנים גברים, והדרך לשבור את המעגל הזה היתה בין היתר שילוב של נשים גם בוועדות האיתור במשרות שלגביהן יש פטור ממכרז וגם בוועדות המינויים של שירות המדינה.

גדעון סער: אנחנו ערכנו מעקב אחרי הנושא.

גדעון סער: אני מציע ליושבת-ראש הוועדה כאן לנקוט בדרך דומה.

גדעון סער: מה שעשינו בסיועה של עורכת-הדין רבקה שקד, שעושה בעניין הזה עבודה אדירה וסיזיפית – זה בחינה של משרדי הממשלה, שבהם הקיפוח בייצוג נשים במשרות הבכירות הוא הגדול ביותר.

גדעון סער: מצד אחד – בקשה להסבר, ומצד שני – הגשת תכנית לתיקון המצב.

גדעון סער: יש לבדוק אם מקיימים מעקב שיטתי אחרי הדברים האלה.

גדעון סער: אם המנכ"לים יודעים שהם גם משלמים מחיר אישי – אני אומר מחיר אישי, כי זה מחיר גם במונחים של פרסום הדברים - ושיש מעקב ציבורי אחרי הנושאים האלה, אז יהיה סיכוי שהנושא הזה ישתנה.

גדעון סער: לכן אני שוב רוצה לברך את הוועדה על היוזמה החשובה הזאת, אבל גם להציע בכל הנוגע לנושא של שילוב נשים במשרות הבכירות, שצריך להבחין בין כלל המשרות למשרות הבכירות, משרות הניהול.

גדעון סער: יש עוד בעיה קשה – אנחנו לא מדברים על שירות המדינה, אלא על חברות ממשלתיות ותאגידים סטטוטוריים.

גדעון סער: היום אתה רואה שתנאי הסף הם כאלה, שכשאתה מדבר על החברות הגדולות באמת במגזר הציבורי, תנאי לניהולן הוא רקורד ניהולי של חברות בהיקף מאד גדול.

גדעון סער: העניין הזה הוא בעייתי, מכיוון שכמעט שלא ניתן למצוא נשים בתפקידי ניהול בפירמות כל-כך בכירות.

גדעון סער: קיימתי על זה שיחות עם האנשים הרלוונטיים במערכת המשפטית, מכיוון שחייבים לשבור את המעגל הזה כדי לא להנציח אותו.

גדעון סער: הכל נובע מכך שאומרים שאין מועמדות מתאימות, ולכן לא ימונו נשים לתפקידים האלה.

גדעון סער: אחת ההחלטות האחרונות שקיבלה ועדת לוין זה לאמץ את התפיסה הזאת.

גדעון סער: על יסוד פסק הדין של השופט מצא ושדולת הנשים, היא קיבלה החלטה שהיא מקלה בפרשנות, או שהפרשנות היא כזאת שנועדה להשיג הרמוניה עם הערך הזה של השוויון ועם הערך הזה של ייצוג נשים בתפקידים בכירים.

גדעון סער: לכן, אם הוועדה בראשותך גילה – ואני בטוח שהיא תעשה את זה – תבצע מעקב אחר הנושא הזה, נקדם בצורה בלתי רגילה את הנושא הזה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לך.

גילה גמליאל: אנחנו בהחלט נאמץ את זה, ואני אומרת את זה גם בהמשך לדבריו של יושב-ראש הכנסת רובי ריבלין.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור לדיון בהצעות לסדר היום של חברת-הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: ברכות ליושבת-ראש הוועדה ולאדוני יושב-ראש הכנסת.

זהבה גלאון: אני מברכת אותך על כך שאתה מכבד אותנו בנוכחותך.

זהבה גלאון: אני חושבת שיש בזה מסר מאד מאד חשוב לכנסת כולה על עצם השתתפותך בדיון הזה.

זהבה גלאון: דבריי – בנושא שאני אדבר עליו – מייצגים את חברת-הכנסת דליה איציק ואותי.

זהבה גלאון: בנושא הזה אנחנו תמימות דעים.

זהבה גלאון: הדברים שלי מתייחסים לסקר של ויצ"ו שפורסם לפני קצת יותר משבוע.

זהבה גלאון: זה סקר שערכו דוקטור מינה צמח וגם ויצ"ו.

זהבה גלאון: אני רוצה לקשר את הסקר הזה לדברים שאני עומדת לומר עכשיו, כי זה נראה לי קשר בל יינתק.

זהבה גלאון: זאת עובדה שנשים במדינת-ישראל, ש-32% מהישראליות חושבות שעל-פי חוק הן חייבות לספק את הצרכים המיניים של הבעל.

זהבה גלאון: 38% מהנשים סבורות כי זכותו של הבעל לכפות על רעייתו קיום יחסי מין, והדבר אינו נחשב לאונס.

זהבה גלאון: 22% מהגברים סבורים כי זכותם להשתמש בכוח כדי לכפות על בנות זוגן לקיים עימם יחסי מין.

זהבה גלאון: הדבר הזה משתלב מצוין בדיון כולו, למרות שעסקנו בענייני שכר.

זהבה גלאון: זה משתלב בדיון, כי כל פעם מחדש אנחנו עדים לעובדה שנשים הן חסרות גיבוי חברתי וחסרות כוח מבחינה חברתית, כלכלית, מעמדית וציבורית.

זהבה גלאון: עדיין אנחנו רואים שנורמות וסטריאוטיפים מושרשים בנו כל-כך חזק.

זהבה גלאון: אני עושה הבחנה בין מה שנמצא בתחום הפרטי לבין מה שנמצא בתחום הציבורי.

זהבה גלאון: אני חושבת שאותן נשים היו מזועזעות, אם הן היו שומעות על אונס, על תקיפה או על בקשה לקיים יחסי מין בכוח, אבל כשזה מגיע אליהן – הן מקבלות את זה.

זהבה גלאון: נשאלת השאלה – ואני רוצה להעלות את זה לדיון, וגם לבקש בקשה בסופם של הדברים שלי – איך זה קורה שקיימת הבחנה כזאת בין מה שקשור לתחום הציבורי לבין מה שקשור לבית, למשפחה.

זהבה גלאון: איך בכלל נוצרת התפיסה הזאת אצל נשים ואצל גברים עדיין במדינת-ישראל של שנות ה-2000 שאישה היא קניין, שהיא רכוש בעלה או בן-זוגה?

מל פולישוק-בלוך: האם זה לא כתוב בתורה?

זהבה גלאון: דרך אגב, מעל ל-50% נשים דתיות וחרדיות סברו שהן חייבות לנהוג כך על-פי חוק.

זהבה גלאון: אני חושבת שהכנסת צריכה להעביר מכאן, דרך יושבת-ראש הוועדה, מסר מאד ברור וליצור איזשהו קו סיכום ברור לגבי מה מותר ומה אסור.

זהבה גלאון: גם בני-זוג ובעלים צריכים להבין את זה.

זהבה גלאון: המסר צריך לבוא מכאן, מהכנסת, כדי שלא יוכלו לומר "לא ידעתי שפתאום השתנו כללי המשחק".

זהבה גלאון: אנחנו שמענו על כמה אנשים, שפתאום גילו לאחרונה שהשתנו כללי המשחק והם לא ידעו על כך.

זהבה גלאון: אני רוצה להסב את תשומת לבה של הכנסת, שבקדנציה הקודמת חברת-הכנסת יעל דיין, יושבת-ראש הוועדה הקודמת של הוועדה, ואני העברנו הצעת-חוק שמחייבת עונשי מינימום כחובת מאסר בפועל על עבירות מין ואלימות במשפחה.

זהבה גלאון: הדבר שמדהים אותי כל פעם מחדש – ולכן נזקקתי לדיון הזה – שבתי-המשפט פשוט עושים פלסתר את כוונת המחוקק, זה לא מעניין אותם.

זהבה גלאון: אני רוצה לתת לכם דוגמה שהתפרסמה השבוע בעיתון "קול העיר" – רק עבודות שירות למורשע במעשים מגונים, עונש חריג בקולתו, הוטל על צעיר שביצע מעשה סדום ומעשים מגונים; שישה חודשי מאסר בפועל שירוצו בעבודות שירות ו-12 חודשי מאסר על תנאי וכו' וכו'.

זהבה גלאון: זאת אומרת שיש פער מאד מאד גדול בין פסקי הדין של אותם שופטים בבתי-משפט, שאומרים "כמה זה חמור לאנוס נשים, כמה זה חמור להכות נשים", ובסוף אנחנו רואים את אותם גזרי דין.

רשף חן: למה זה קורה?

זהבה גלאון: יושבות כאן נציגות של ארגוני נשים.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים כמה עידוד נדרש, כדי להביא נשים להתלונן ומה עובר על אותן נשים.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני יודעת כמה קשה לנו לעודד נשים להתלונן במשטרה, ואחר-כך בבתי-המשפט, שזה בעצם עונש שני.

זהבה גלאון: הדבר הזה קורה, חבר-הכנסת רשף, בגלל שבתי-המשפט לא משדרים שדר מרתיע.

זהבה גלאון: ענישה מטרתה היא כמובן ענישה, אבל היא לא רק צריכה להרתיע.

זהבה גלאון: אני חושבת שהשופטים צריכים להוות מורי דרך.

זהבה גלאון: אם נשים מתלוננות ובאות בפני בתי-המשפט ובסוף רואות אחרי כל התלונה הזאת, שזה העונש שניתן, למה שהן תתלוננה?

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, לכן אני רוצה להציע הצעה.

זהבה גלאון: אני מציעה שהוועדה תבקש ממנהל בתי-המשפט, השופט דן ארבל, שלכל שופט שיחרוג מאותו עונש מינימום שהכנסת חוקקה, הוא יעביר העתק של ההחלטה וידווח כאן לוועדה אחת לחצי שנה בכמה מקרים חרגו.

זהבה גלאון: למה שאחר-כך נשים לא תחשובנה שמותר לבעלים שלהן לאנוס אותן, אם בתי-המשפט משדרים שדר של ענישה כל-כך קלה?

זהבה גלאון: אני חושבת שהדבר הזה צריך לבוא לוועדה בעוד חצי שנה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לחברת-הכנסת זהבה גלאון.

גילה גמליאל: הסקר של ויצ"ו יוצג בישיבה נפרדת, לבקשת נציגות ויצ"ו.

גילה גמליאל: זו תהיה ישיבה שתיוחד לנושא הזה בוועדה, ואז נפתח את הנושא הזה לדיון.

גילה גמליאל: הנושא היום עולה רק כדיון ראשוני, ואנחנו נמשיך לדון בו.

הילה הדר: הנושא ייפתח בצורה יותר נרחבת בישיבה מיוחדת, אבל אני רוצה לענות בקצרה.

גילה גמליאל: קודם תדבר חברת-הכנסת דליה איציק, ואחר-כך תעני לשתיהן בקצרה.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש הכנסת, גברתי חברת-הכנסת גילה גמליאל, אני מאחלת לך הרבה הצלחה.

דליה איציק: חברתי חברת-הכנסת זהבה גלאון שאלה קודם איך קורה בעקבות הסקר, שנשים חושבות על עצמן באורח לא שוויוני.

דליה איציק: זה קורה, וכל אחת מאתנו מכירה את זה מחיי היום יום, שאנחנו אומרות על עצמנו, או אומרות לפעמים על אחרות, לצערנו הרב, "היא תעשה את זה?

דליה איציק: בוודאי שהוא כן".

דליה איציק: אחרת איך תסבירו שבגוף הבוחר, למשל במפלגה שלי, מפלגת העבודה – אני לא אדבר על מפלגות אחרות – יש 53% נשים, ובסך הכל אותן נשים מצביעות גברים.

דליה איציק: הרי זאת בעצם הטענה של הגברים כלפינו שטוענים "אתן לא מצביעות".

דליה איציק: גם אנחנו חונכנו לחשוב על עצמנו באופן לא שוויוני, וזאת האמת.

דליה איציק: לצערי הרב, הכל מתחיל בחינוך.

דליה איציק: ענישה זה כבר בסוף השלב, אבל הכל מתחיל בחינוך, ומה קורה?

דליה איציק: שבאורח פרדוכסלי אתה מוציא תלמיד כזה בגיל 18 מבית-הספר, ובמקום להוציא ממנו ולשרש ממנו את אותם סטריאוטיפים, אתה מוצא את אותם סטריאוטיפים מקובעים.

דליה איציק: זאת שאלה מאד מרכזית.

דליה איציק: אני מציעה שנדון בה מאד מאד ברצינות.

דליה איציק: אני כבר ותיקה וזקנה פה, ואני מאחלת לצעירות שפה הצלחה.

דליה איציק: יושב-ראש הנהלת הקואליציה, גדעון סער – אגב, גם כשהייתי בממשלת האחדות הלאומית – גילה חריצות בנושא.

דליה איציק: אני מאלה שקצת סקפטיים, אלא אם לוקחים כמה נושאים ומתמקדים בהם.

דליה איציק: צריך להחליט מה החשיבות שלהם.

דליה איציק: אם לוקחים שניים-שלושה נושאים, בעיניי הנושא החשוב והמרכזי ביותר זה האופן בו מחנכים לשוויון בין המינים, שהרי זה דבר שמאד לא מובן מאליו.

דליה איציק: אני מתנצלת על כך ששלושתנו צריכים לצאת מהישיבה.

ראובן ריבלין: אני חייב ללכת לישיבת נשיאות הכנסת, למרות שהייתי שמח להישאר פה.

גילה גמליאל: תודה רבה ליושב-ראש הכנסת.

גילה גמליאל: הגברת הילה הדר, אני מבקשת שתעשי את זה בקצרה, כי הנושא הזה יידון בצורה רחבה יותר בוועדה.

הילה הדר: ברכות ליושבת-ראש הוועדה החדשה.

הילה הדר: אנחנו במערכת בתי-המשפט בהחלט רוצים לעודד נשים להתלונן, להשתמש במערכת המשטרה, במערכת החוקרת, וגם לא לוותר על הגעה לבתי-המשפט.

הילה הדר: למרות שאנחנו בהחלט חושבים שיש אולי מקום לאותם סעיפים של עונשי מינימום, הרי שכל עניין בעצם נבדק לגופו, ולכל עניין יש מקרה ספציפי שלו ועובדות ספציפיות שלו.

הילה הדר: אני צברתי כמה פסקי דין שדווקא החמירו בענישה, בניגוד לאותם פסקי דין שחברת-הכנסת גלאון ציינה כאן, אולי מתוך העיתונות.

הילה הדר: על כל פנים, צריך לבדוק כל מקרה לגופו.

הילה הדר: לשיטתנו, זאת מערכת משפט שמבוססת על עובדות ועל החוק, ויחד עם זה גם רואה את המקרה הספציפי שעומד נגד עיניה.

הילה הדר: כאשר אנחנו בודקים את המקרים האלה, יכול להיות שהיו נגד עיניו של השופט עניינים אחרים שחייבו הקלה בעונש.

הילה הדר: יחד עם זה, אנחנו מקווים כמערכת ציבורית לעודד את הנשים כאשר הן נתקלות בבעיות כאלה או בתקיפה, כן להשתמש גם במערכת השיפוטית וגם במערכת החקירתית.

הילה הדר: כפי שנאמר על-ידי חברת-הכנסת דליה איציק, אנחנו בעצם נמצאים רק ב"סוף הדרך" והדברים אולי צריכים להתחיל במערכת החינוך.

הילה הדר: אנחנו נשמח כמובן לפרט את הדברים ביתר הרחבה בישיבות ספציפיות שיתקיימו בנושא.

הילה הדר: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה לעורכת-הדין הילה הדר ממערכת בתי-המשפט.

גילה גמליאל: ידבר עכשיו חבר-הכנסת עסאם מח'ול על הפיכת החברה לשוויונית לנשים ערביות כיהודיות.

עסאם מח'ול: גברתי היושבת-ראש, אני מברך אותך בפתיחת דבריי.

עסאם מח'ול: אני רוצה לברך את נציגות ארגוני הנשים שנוכחות כאן.

עסאם מח'ול: יוצא לי לראות אותן מזה כמה שנים באירועים כאלה, כולל בציון יום האישה וגם כשעולים נושאים של מעמד האישה ומוצגות תוצאות של סקרים.

עסאם מח'ול: לכן אני לא רוצה להתייחס היום לסטטיסטיקות שנמצאות בידיים שלנו ומתפרסמות לאחרונה.

עסאם מח'ול: אני רק רוצה לציין, שאין ספק שחלה התפתחות אדירה במשך השנים בתודעה של הציבור ובשאלת מעמד האישה, האישה היהודייה והאישה הערבייה, כשקיים ביניהן הבדל אחד – שהאישה הערבייה נפגעת פעם מהפליה על בסיס מיותר כערבייה ופעם שנייה על בסיס מיותר כאישה.

עסאם מח'ול: אני רוצה לנסות לא לעשות לנו חיים קלים, ולחפש בכל זאת איפה אנחנו טועים.

עסאם מח'ול: אנחנו מצליחים במערכה על התודעה של הציבור.

עסאם מח'ול: הנושא הזה הופך להיות נושא חשוב ומרכזי גם בכנסת וגם מחוץ לכנסת.

עסאם מח'ול: גם ברמה החברתית הכוללת וגם בתקשורת מצליחים לפעמים לפרוץ דרך פה ושם לעניין הזה.

עסאם מח'ול: חסר דבר אחד – לציין את ההקשרים ואת החיבורים, איפה מעצבים את הפגיעה במעמדה של האישה.

עסאם מח'ול: חבל שחברי וחברות הכנסת שנכחו קודם עזבו.

עסאם מח'ול: אני טוען שבכנסת הזאת אנחנו מעצבים את מעמדה של האישה.

עסאם מח'ול: אנחנו יכולים לדבר ולומר הרבה דברים יפים על מעמדה של האישה ועל חשיבות השוויון ועל כך שצריך להעלות את אחוז הנשים בדרג הגבוה של שירות המדינה, אבל השאלה המרכזית היא איך אנחנו מונעים את הפגיעה במעמדן של רוב הנשים.

עסאם מח'ול: כאשר אני מדבר על תקציב המדינה שמוגש בימים אלה, אנחנו רואים עוד פגיעה בשכבות חלשות, שתייצר מחדש עוד אבטלה, עוד עוני.

עסאם מח'ול: מי יהיו הראשונים שישלמו את המחיר של העוני, של האבטלה הזאת ושל הפגיעה הזאת בשכבות החלשות?

עסאם מח'ול: יש קבוצה אחת שתמיד תשלם את המחיר הזה, והיא תהיה הראשונה שתשלם את המחיר הזה – הנשים; הציבור הערבי ישלם יותר והאישה הערבייה תשלם עוד יותר.

עסאם מח'ול: אני חושב שאנחנו צריכים לדעת שכאן קבור הכלב.

עסאם מח'ול: אני רוצה לשאול את אותן חברות-כנסת שנוכחות כאן ושטוענות שמעמד האישה חשוב להן, האם הן יתמכו בתקציב שיוביל לפגיעה במעמדן של שכבות רחבות של נשים בציבור הישראלי או לא.

עסאם מח'ול: אני חושב שזה המבחן שעומד כאן.

עסאם מח'ול: אני חושב שתפקידם של ארגוני הנשים היום הוא ללחוץ על אותם חברי-כנסת שמדברים דברים יפים ושיש להם עמדה יפה בעניין מעמד האישה, אבל בסופו של דבר הם הם שקובעים את התקציב, את המדיניות ואת סדר העדיפות שפוגע במעמדה של האישה ומוריד מספר גדול יותר של נשים לשכבות העוני, לאבטלה ולמחוזות הקשים האלה.

עסאם מח'ול: לכן אני אומר שאי אפשר לנתק דבר אחד מהשני.

עסאם מח'ול: אי אפשר לדון במעמדה של האישה במנותק ממה שקורה אצלנו.

עסאם מח'ול: אי אפשר לדון במעמדה של האישה, בלי להתייחס לאווירה של מיליטריזם המלווה במאצ'ואיזם בחברה הישראלית.

עסאם מח'ול: אם אנחנו רוצים באמת לחולל שינוי אמיתי בחברה הישראלית, אנחנו צריכים לשאול את השאלות האלה – את השאלה של העוני, את השאלה של סדר העדיפות החברתית, את השאלה של המיליטריזם ואת השאלה של המאצ'ואיזם, כי כולם מחוברים יחד, ולכאן נכנס התפקיד שמיועד לנו.

גילה גמליאל: תודה רבה לחבר-הכנסת עסאם מח'ול.

גילה גמליאל: אני רוצה לציין שהיום ידברו על הנשים הערביות בעסקים וגם על הכשרת נשים ערביות למנהיגות בשלטון המקומי.

גילה גמליאל: אני רוצה לעבור כעת לנושא של נשים במגזר העסקי, לממצאי סקר שנערך על-ידי שדולת הנשים בישראל, בשיתוף חברת שופרסל.

גילה גמליאל: תציג את הנושא דוקטור חיה ג'משי.

גילה גמליאל: גם נברך את תלמידי מגמת חוק ומשפט מבית-הספר "אליאנס" מחיפה, שבמסגרת "המחוקק הצעיר" הגיעו לכאן.

גילה גמליאל: אולי בעתיד נראה אתכם כאן בכנסת.

גילה גמליאל: תודה שהגעתם.

חיה ג'משי: יושבת-ראש הוועדה, חברי-כנסת, חברות כנסת חדשים וותיקים.

חיה ג'משי: הסקר שאני מדברת עליו הוא סקר שנערך בקרב המגזר העסקי במדינת-ישראל.

חיה ג'משי: הסקר נערך על-ידי חברת שופרסל בשיתוף עם שדולת הנשים בישראל במהלך החודשים מאי-ספטמבר 2002.

חיה ג'משי: אני רוצה להקדים ולומר, שזה סקר חשוב ואיכותי במובן שקודם כל המגזר העסקי לא תמיד פותח את דלתותיו כדי לשאול את השאלות ששאלנו.

חיה ג'משי: הרבה נחקר במגזר הציבורי, הרבה פחות במגזר העסקי, כך שהוא גם ייחודי וחדשני, וההיקף שלו הוא רחב ביותר, ואני מייד גם אדבר על ההיקף.

חיה ג'משי: כמו שאתם יכולים לראות, אוכלוסיית הסקר כללה חברות עסקיות, מהמובילות במשק, והרשימה פה לפניכם: אוסם, בזק, בנק הפועלים, בנק לאומי, קוקה-קולה, שופרסל וכן הלאה.

רחל קרמרמן: האם זה כולל עובדים והנהלה?

חיה ג'משי: זה כולל את כל רמות התפקידים.

חיה ג'משי: אני מייד אדבר על זה.

חיה ג'משי: כפי שתראו, את כל החברות האלה אפשר לחלק לענפים.

חיה ג'משי: כל הענפים מיוצגים פה, גם המסחר, גם התעשייה, גם הבנקאות, גם התקשורת וגם השירותים.

חיה ג'משי: יש לכם פה הצטלבות של גברים ונשים לפי ענף.

חיה ג'משי: אם נסתכל בשורה התחתונה, נראה שבסך הכל השתתפו בסקר הזה 718 גברים ו-1,948 נשים.

חיה ג'משי: בסך הכל מבחינת ההיקף, הסקר כלל 2,666 נשאלים ונשאלות.

חיה ג'משי: אני חוזרת ואומרת שמדובר בהיקף בהחלט נרחב.

חיה ג'משי: נשאלה פה שאלה לגבי הייצוג.

חיה ג'משי: הדגימה בכל ענף וגם בכל חברה שהצגתי היתה באופן יחסי לפי רמות התפקידים, זאת אומרת:

חיה ג'משי: אם יש 10% הנהלה - אז 10% במגדל זה הנהלה, 10% עובדים פשוטים וכן הלאה.

חיה ג'משי: כך הגענו למגדל הזה, כך שזה בהחלט מייצג את האוכלוסייה ואת רמות התפקידים השונות.

חיה ג'משי: אני אקדים ואומר שהסקר הוא מאד רחב.

חיה ג'משי: הוא כלל גם עמדות ותפיסות כלפי מקום העבודה והוא כלל גם שביעות רצון.

חיה ג'משי: אני אתמקד היום יותר בנושא שקשור לשכר, לקידום ברמות תפקידים.

חיה ג'משי: אני חושבת שאלה הדברים שממשיכים להנציח את הפער שקיים בין גברים לנשים במקום העבודה, ולכן התמקדתי בזה.

חיה ג'משי: שימו לב, הדיאגרמה מדברת בעד עצמה, אבל אני גם קצת אסביר אותה.

חיה ג'משי: הפירמידה של הגברים היא בהחלט מאוזנת.

חיה ג'משי: פחות או יותר, גברים נמצאים בכל הרמות בצורה זו או אחרת.

חיה ג'משי: לעומת זאת, הפירמידה של הנשים היא בעצם חצי פירמידה – נשים בתפקיד ברמה גבוהה יש לנו בסך הכל 6.3% לעומת 15.8% גברים.

חיה ג'משי: אם תשימו לב, בבסיס של הפירמידה נמצאות הנשים – 36.8% לעומת 19.1%.

חיה ג'משי: זאת אומרת, מבחינת רמת התפקידים גם במגזר העסקי יותר נשים, בהשוואה לגברים, מאיישות את התפקידים הנמוכים.

חיה ג'משי: הרבה פחות נשים נמצאות בתפקידים הבכירים.

חיה ג'משי: אנחנו ערכנו השוואה ברמת שכר, כאשר רמת התפקיד היא זהה, זאת אומרת:

חיה ג'משי: גם הנשים וגם הגברים הוגדרו ברמת התפקיד שלהם כ"רמת תפקיד נמוכה".

חיה ג'משי: אם תסתכלו היטב, תראו שרוב הנשים אכן מרוכזות – אם רמת התפקיד נמוכה – גם ברמת השכר הנמוכה.

חיה ג'משי: לעומת זאת, אתם יכולים לראות שברמת השכר שבין 6,000 ל-10,000 שקל לחודש יש הרבה יותר גברים מנשים, למרות שהם הוגדרו באותה רמת תפקיד.

חיה ג'משי: מה שאני מנסה לומר זה, שגם באותה רמת תפקיד – במקרה הזה היא נמוכה – הרי שיש פערים בולטים בשכר, ועוד מעט גם נדבר על האחוזים.

חיה ג'משי: תמונה דומה, אם כי פחות חדה, אתם יכולים למצוא כשאנחנו מדברים על אותה רמת תפקיד.

חיה ג'משי: ברמת תפקיד גבוהה, הרבה יותר גברים מרוויחים מעל 15,000 לעומת הרבה פחות נשים, וכך ניתן לראות לאורך כל הדיאגרמה הזאת.

חיה ג'משי: אם אני משווה את סך השכר, לא רק דרגה גבוהה ונמוכה כמו שציינתי, שכרן של הנשים נמוך בכ-30% משכרם של הגברים.

חיה ג'משי: הפער בשכר ברמות התפקיד הנמוכות מגיע ל-35%, ואתם ראיתם את רמת התפקיד מספר 1.

חיה ג'משי: הפער ברמות התפקיד הגבוהות מגיע ל-28%.

חיה ג'משי: יש כאלה שיגידו, שזה נובע מכך שחלק מהנשים עובדות משרה חלקית וחלק לא מקבלות שעות נוספות.

חיה ג'משי: לכן נבדק השכר לשעה.

חיה ג'משי: גם כשבודקים את השכר לשעה, מגלים פער בין נשים לגברים – שכר הנשים נמוך ב-21% מהשכר של הגברים.

חיה ג'משי: כשבודקים את רמת השכר הנמוכה או רמת התפקיד הנמוכה, נשמרים הפערים.

חיה ג'משי: הם קצת יותר קטנים, אבל בסך הכל אנחנו בהחלט מדברים על פערים בשכר, גם כשמדובר באותה רמת תפקיד.

חיה ג'משי: אם נתקדם הלאה, נגיע לתנאים נלווים.

חיה ג'משי: אני קצת הצטמצמתי במספר הנתונים שאני רוצה להגיע אליהם.

חיה ג'משי: אני יכולה להגיד, שבמה שנוגע לתנאים שקשורים להסכמי שכר מחייבים, יש די דמיון בין גברים לנשים.

חיה ג'משי: אם אני מסתכלת על דברים שהם לא מחויבים על-ידי הסכמי שכר, אני רואה כמובן שהרבה יותר גברים מקבלים רכב חברה, 24% לעומת 7% נשים שמקבלות רכב חברה, כך שאין בכלל מה לדבר על ההבדל.

חיה ג'משי: כנ"ל לגבי אחזקת רכב – 27% מהנשים מקבלות לעומת 35% מהגברים.

חיה ג'משי: גם בעניין הטלפון והטלפון הנייד שוב יש פער.

חיה ג'משי: זאת אומרת, בכל הנושא של תנאים נלווים, גברים מקבלים בהרבה יותר אחוזים תנאים נלווים בהשוואה לנשים.

חיה ג'משי: אחת הנקודות המרכזיות, שאולי קצת אדבר עליה בהמשך, היא הנושא של משרה חלקית.

חיה ג'משי: גם במגזר העסקי יותר נשים עובדות במשרה חלקית - 22% לעומת 6% מהגברים.

חיה ג'משי: כנ"ל התמונה הפוכה לגבי יותר ממשרה מלאה, אם כי אנחנו רואים כאן 14% של נשים שאכן עובדות יותר ממשרה מלאה.

חיה ג'משי: כשבדקנו כמה כפיפים יש לגברים לעומת נשים, ל-47% מהגברים יש כפיפים, לעומת רק 26% מהנשים שיש להן כפיפים תחתן.

חיה ג'משי: זה מראה איזושהי מידה של שליטה, של הענקת סמכויות וכן הלאה.

חיה ג'משי: גם כשיש כפיפים, הממוצע של מספר הכפיפים שיש לנשים הוא נמוך מהממוצע שיש לגברים.

חיה ג'משי: לגבי ההתקדמות המקצועית והשתלמויות, כאן אני חושבת שהתמונה קצת שונה ממה שאנחנו רגילים לראות במגזר הציבורי.

חיה ג'משי: יש פערים באחוז הגברים והנשים שביקשו להשתלם.

חיה ג'משי: יותר גברים מבקשים להשתלם – 54% לעומת 47% נשים.

חיה ג'משי: מה שמעניין זה שמבין אלה שדורשים להשתלם, הסך של כל אלה שבאמת משתלמים - האחוז בין הגברים והנשים דומה.

חיה ג'משי: כ-85% מאלה שמבקשים להשתלם משתלמים.

חיה ג'משי: מה שיותר מעניין זה מה קורה לגבי אלה שאינם מבקשים להשתלם.

חיה ג'משי: גם בין אלה שלא ביקשו להשתלם, בקבוצה הזאת אחוז גבוה יותר של גברים בסופו של דבר משתלמים.

חיה ג'משי: אני אעבור לשקף הבא ואדבר קצת על סוגי ההשתלמויות.

חיה ג'משי: אחר-כך אגיד איזושהי מסקנה לגבי הנושא הזה.

חיה ג'משי: זה ממצא מאד מעניין – גם הגברים וגם הנשים עוברים השתלמויות בנושאים המקצועיים והטכניים, 46% לעומת 21%.

חיה ג'משי: נשים הרבה פחות עוברות השתלמויות בנושא של ניהול זמן, יחסי אנוש ומיומנויות ניהול.

חיה ג'משי: או שחושבים ש"יש להן את זה" ולכן הן לא צריכות את זה, או שזה פשוט נוגע לכך שהן לא נמצאות בעמדות שדורשות, לדעת הממונים עליהן, את הדברים האלה שנזקקים להם בעמדות הבכירות והניהוליות יותר.

חיה ג'משי: לגבי ההתקדמות המקצועית, מתקבלת תמונה מאד דומה כמו לגבי ההשתלמויות, ולכן אמרתי שאני אחזור על זה.

חיה ג'משי: נשים פחות ביקשו להתקדם מאשר גברים.

חיה ג'משי: היחס הוא די מקביל גם בהשתלמויות – 50% מהגברים ו-42% מהנשים.

מלי פינטו: זה בגלל הדאגה לבית.

חיה ג'משי: עוד מעט אני אגיע לזה.

חיה ג'משי: מקרב 42% שביקשו להשתלם, סך הכל אחוז דומה של נשים וגברים התקדמו.

חיה ג'משי: שוב אנחנו רואים פה מקרב האחרים, אלה שלא ביקשו להשתלם, שהמערכת מקדמת יותר את הגברים מאשר את הנשים.

חיה ג'משי: גם בנושא של ההשתלמויות וגם בנושא של הקידום, מה שקורה פה בצורה מאד בולטת זה שהמערכות עובדות כך שקודם כל ובראש ובראשונה אחוז יותר גבוה של גברים מתקדמים.

חיה ג'משי: כאן הגעתי לבית.

חיה ג'משי: אחת השאלות ששאלנו היא מי אחראי על ביצוע המטלות.

חיה ג'משי: אם תשימו לב, יש פה רשימה של מטלות, כמו: ביצוע קניות, ביצוע ניקיון וכו'.

חיה ג'משי: אני בכוונה סימנתי שבכל המטלות הנשים "מחזיקות" באחוז הכי גבוה, פרט לפינוי אשפה.

חיה ג'משי: אבל יש אולי איזושהי מגמה של שינוי שאני רואה, מגמה של עשייה "ביחד".

חיה ג'משי: יש תחומים שבהם יש חלוקת תפקידים.

חיה ג'משי: היא באה לידי ביטוי בביצוע קניות והסעות ילדים באחוז לא מבוטל.

חיה ג'משי: אני חושבת שזה חלק מהשינוי שאנחנו עוברים, אבל אם אלה פערי השכר, השאלה היא האם זה יעזור שהבעל עוזר בקניות.

מלי פינטו: הם מפנים האשפה כשהם יוצאים מהבית.

חיה ג'משי: לגבי פינוי אשפה, אפשר לעשות על זה אין סוף קוריוזים, אבל אני רוצה להישאר בעניין המהותי.

חיה ג'משי: אחד הדברים שבאים לידי ביטוי גם פה – וזאת נקודה שחשוב לי לציין – זה הסיבות להיעדרות.

חיה ג'משי: אם תראו את הסיבות להיעדרות, תראו ש-21% מהנשים מדווחות על סיבה להיעדרות של "מחלה במשפחה" לעומת 11% מהגברים, ואולי פה יש ממצא יותר פיקנטי.

חיה ג'משי: אם תסתכלו על מילואים, 19% מהגברים נעדרים בגלל מילואים, מה שלא קיים אצל נשים, אבל זה עדיין משאיר אותם בשכר יותר גבוה, עמדות יותר בכירות וכן הלאה.

חיה ג'משי: אני רוצה לציין עוד נקודה אחת – מה שמעניין פה ומתחבר לשקף הבא זה שאחד הדברים המרכזיים שקורים כשנשים יוצאות לעבודה זה עדיין התפקיד הכפול של האישה, זאת אומרת:

חיה ג'משי: האחריות בבית יחד עם הצורך לקדם קריירה יוצרים קונפליקט שהרבה פעמים יוצר אצל נשים חוסר יכולת לעמוד בו וחוסר דרישה להתקדם ולהשתלם – אלה כל הפשרות שאנחנו מכירות.

חיה ג'משי: אולי אני אסכם בכמה נקודות.

חיה ג'משי: אני רוצה לסכם ולהגיד, שהממצאים הם הרבה יותר רחבים.

חיה ג'משי: יותר נשים נמצאות ברמת תפקידים נמוכה בהשוואה לגברים.

חיה ג'משי: קיימים הבדלים משמעותיים ברמת השכר בין גברים לנשים, גם כאשר רמת התפקיד שווה.

חיה ג'משי: המערכת מעודדת יותר גברים, בהשוואה לנשים, להתקדם ולהשתלם.

חיה ג'משי: נשים נתפסות כאחראיות לנושאים הקשורים למשפחה ולבית, יותר מאשר הגברים.

חיה ג'משי: אם חשבנו שנגיע למגזר העסקי ונמצא דברים אחרים ממה שאנחנו מכירים בשירות הציבורי, הרי שאנחנו גם במגזר העסקי די רחוקות מהשוויון המקווה.

גילה גמליאל: ומשום מה אותנו זה לא מפתיע, ואני אומרת את זה בצער רב.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לדוקטור חיה ג'משי, שהציגה בפנינו את ממצאי הסקר שנערך על-ידי שדולת הנשים בישראל בשיתוף עם חברת שופרסל.

גילה גמליאל: הצטרף אלינו יושב-ראש התאחדות הסטודנטים הארצית, שגיב אסולין, שמחליף אותי.

גילה גמליאל: תמשיך את דרכנו בצמצום הפערים בין נשים לגברים, ושיהיה לך בהצלחה.

גילה גמליאל: אני אתן את זכות הדיבור לחברת-הכנסת גילה פינקלשטיין, שתדבר על שיווי זכויות לנשים.

גילה פינקלשטיין: תודה רבה.

גילה פינקלשטיין: ברכות ליושבת-ראש החדשה וליושב-ראש החדש – אני מקווה שתמצא לך הרבה סגניות.

גילה פינקלשטיין: אני רוצה לבשר לכם, שבשבוע שעבר הנחתי הצעה לסדר בנושא האישה שאחרי לידה.

גילה פינקלשטיין: פעמים רבות אנחנו שומעים על נשים אחרי לידה, שכבר תפסו את מקומן נשים אחרות או גברים אחרים.

גילה פינקלשטיין: הן כבר מיותרות - אחרי שהן חוזרות מחופשת לידה, הן עובדות שבוע או מספר שבועות ומפטרים אותן.

גילה פינקלשטיין: כדי למנוע את המצב הזה – והרי אנחנו זקוקים לילדים נוספים, ולהרבה ילדים, במדינה שלנו – דובר על כך שלא יוכלו לפטר את האישה חצי שנה אחרי הלידה.

גילה פינקלשטיין: היום קיים חוק שמדבר על 45 יום.

גילה פינקלשטיין: אני הצעתי חוק שמדבר על כך שחצי שנה אחרי לידה לא יוכלו לפטר את האישה.

גילה פינקלשטיין: כבר קיבלתי הדים שיש לחוק הזה סיכויים גדולים לעבור, לשמחתנו.

גילה פינקלשטיין: סיכמתי 12 נקודות בסעיפים קצרים, שבהן אני מרגישה את חוסר השוויון: לא יוצאים להפגנות רחוב על רצח נשים בידי בני משפחתן.

גילה פינקלשטיין: אני תמיד חושבת שהכוח שלנו נמצא באחדות שלנו, בהפגנתיות.

גילה פינקלשטיין: המעונות לנשים מוכות מלאים עד אפס מקום בנשים, שאינן בטוחות ביכולתן לחיות בין קירות בתיהן.

גילה פינקלשטיין: זה לא יאומן, אבל הסחר בנשים ממשיך.

גילה פינקלשטיין: יש ניצול נשים על רקע של מצב כלכלי קשה.

גילה פינקלשטיין: נשים נבחנות על-פי חיצוניותן הרבה יותר מגברים.

גילה פינקלשטיין: נשים רבות חוו הטרדה מינית בעוצמות שונות.

גילה פינקלשטיין: נשים רבות מופלות לרעה על-ידי המעבידים, שאינם ששים להעסיק נשים הרות ואמהות צעירות, כפי שאמרתי קודם.

גילה פינקלשטיין: נשים נשאלות שאלות אישיות, שאין מעלים על הדעת להפנות לגברים.

גילה פינקלשטיין: החברה רואה בנשים אחראיות בלעדיות לגידול ילדים.

גילה פינקלשטיין: אנשי עסקים מוכנים להשקיע במכוני כושר ובחופשות של עובדים, ונמנעים מאחזקת מעונות ופעוטונים.

גילה פינקלשטיין: יש עדיין מקומות שירות, כגון: מוסכי רכב, קבלנים, אינסטלטורים, שמנצלים את חוסר הידע ואת חוסר הביטחון של הנשים בתחומים הללו.

גילה פינקלשטיין: הדימוי הנשי משפיל.

גילה פינקלשטיין: תראו את עולם הפרסום וטקסי בחירת מלכת היופי.

גילה פינקלשטיין: בדיקת הספרים, ובמיוחד ספרי לימוד, חושפת את מקומן של הדמויות הנשיות, התכונות המיוחסות להן ותפקידן בחברה.

גילה פינקלשטיין: השופטים בבתי-המשפט באופן מיוחד מפלים את הנשים.

גילה פינקלשטיין: אפשר לראות את זה באופן הפנייה לנשים, בקטיעת הדיבור, בהערות של השופטים על תפקודן של הנשים.

גילה פינקלשטיין: אספתי וגיליתי 12 פסקי דין בתיק אינוס של נשים, שעוררו ביקורת ציבורית רבה, כאשר השופט מציין בפסק הדין כגון "הבחורה לבשה בגד מפתה", "הבחורה הלכה עם החברה בשעה 1:00 בלילה", הערות לא מתאימות שמשקפות השקפה אישית של השופט.

גילה פינקלשטיין: ידוע פסק הדין על הנערה מקיבוץ שמרת, שהנאשמים הוזכרו בשמותיהם ובשם משפחתם, ולעומת זאת המתלוננת באונס, אפילו לא הוזכר שמה, קראו לה "המתלוננת".

קריאות: כי היא קטינה.

גילה פינקלשטיין: קיימים אין ספור ממצאים מבישים על אפליה בבתי-המשפט.

גילה פינקלשטיין: יש לנו דוגמאות ל-28 משפטים של נשים שהואשמו בעבירות פליליות חמורות, שהשופטים החמירו בעונש בהשוואה לגברים שעברו עבירות דומות.

גילה פינקלשטיין: הן לא זוכו מחמת הספק, ומספר עסקאות הטיעון שנערכו איתן היה מועט בהשוואה לאלה שנערכו עם הגברים.

גילה פינקלשטיין: ב"עבירות נגד החיים", ואני מתכוונת לפגיעות גופניות, השופטים הקלו בעונשיהם של מי שפגעו בנשים, לעומת מי שפגעו בגברים.

גילה פינקלשטיין: כשהקורבן היה אישה, גם מספר ההרשעות היה קטן בהשוואה לגברים.

גילה פינקלשטיין: כאשר מטעם התביעה הופיעה אישה, העונשים היו קלים יותר.

גילה פינקלשטיין: כאשר הסניגורית היתה אישה, העונשים היו חמורים יותר.

גילה פינקלשטיין: צריך לדעת שההפליה בבתי-המשפט חייבת להיפסק.

גילה פינקלשטיין: אני אומרת שוב, שהכוח שלנו הוא באחדותנו.

גילה פינקלשטיין: צריך יחד לצאת להפגנות, כי זאת השפה שמבינים.

גילה פינקלשטיין: שיהיה לנו בהצלחה.

גילה גמליאל: תודה רבה לחברת-הכנסת גילה פינקלשטיין.

גילה גמליאל: כל ההצעות לסדר היום שעלו כאן היום יידונו בהרחבה בוועדה.

גילה גמליאל: אני רוצה לעבור לנושא הבא: נשים ערביות בעסקים.

גילה גמליאל: תציג בפנינו ממצאי סקר, שנערך על-ידי מכון יאפא בנצרת ביולי 2002, הגברת כיראם בלעום, מנהלת אגף נשים בעסקים מהמרכז היהודי-ערבי לפיתוח כלכלי.

כיראם בלעום: גברתי יושבת-ראש הוועדה, חברי-הכנסת, חברות הכנסת, משתתפות ומשתתפים, אני מברכת אתכם בהצלחה ובשיתוף פעולה.

כיראם בלעום: המרכז היהודי-ערבי לפיתוח כלכלי בשיתוף עם הג'וינט בישראל והרשות לעסקים קטנים, בביצוע מכון יאפא בנצרת, לראשונה ביצעו סקר בקרב נשים שהן בעלות עסקים ומנהלות עסקיות ערביות.

כיראם בלעום: ערכנו את הסקר בנובמבר 2002 עד יוני 2002.

כיראם בלעום: כ-1,5000 עסקים רשומים בקרב נשים ערביות.

כיראם בלעום: סקרנו מדגם מייצג של 300 נשים בעסקים מאזור המשולש, המרכז והצפון.

כיראם בלעום: המטרה במרכז היהודי-ערבי לפיתוח כלכלי היתה עידוד יזמות עסקית בקרב נשים, וגם חיזוק נשים שנמצאות עכשיו בעסקים.

כיראם בלעום: יש תופעה במגזר הערבי לגבי עסקים שמנוהלים על-ידי נשים.

כיראם בלעום: הנשים מגיעות עד נקודה מסוימת בניהול העסק, והן נתקעות שם.

כיראם בלעום: רצינו בסקר הזה גם רצינו לדעת מקרוב מה הצרכים של נשים ערביות בעסקים, שאנחנו כמרכז נוכל לקדם.

כיראם בלעום: רציתי להציג בפניכם את תוצאות הסקר, כולל המלצות.

כיראם בלעום: השתמשנו בשיטת איסוף נתונים כמותיים ואיכותיים.

כיראם בלעום: הסקר נערך בשיטת פנים אל פנים באמצעות שאלון מובנה.

כיראם בלעום: השאלה הראשונה נגעה להתפלגות לפי גיל בעת הקמת העסק לפי קבוצות.

כיראם בלעום: התוצאה היתה: 44.8% מנשות העסקים היו בגילאים 25 עד 34.

כיראם בלעום: 25.1% מהנשים – היו בגילאים 35-44.

כיראם בלעום: 24.4% - היו בגילאי 18-24.

כיראם בלעום: המצב המשפחתי של אותן נשות עסקים – 67% נשואות, 21% גרושות, ו-12% רווקות.

כיראם בלעום: ההתפלגות לפי מספר הילדים בבית: 43.8% יש להן שלושה או ארבעה ילדים; 23.5% יש להן ילד אחד או שני ילדים; 20.7% יש להן חמישה או שישה ילדים.

כיראם בלעום: התפלגות לפי שנות לימוד: 32% סיימו 11-12 שנות לימוד, 22.2% סיימו 13-15 שנות לימוד, 18.9% סיימו כיתה ח'.

כיראם בלעום: 16 שנות לימוד סיימו כ-10.6%.

כיראם בלעום: התפלגות לפי מוסד השכלה: נשים שנמצאות בעסקים שסקרנו – 39.4% סיימו תיכון, 26.8% סיימו חטיבת ביניים, 13.9% סיימו השכלה על-תיכונית ללא תואר, 13.2% סיימו אקדמיה.

כיראם בלעום: שאלנו האם הבעל עובד, והתשובה של 76% מהן היתה שהבעל עובד, ושל 24% מהנשים שהבעל לא עובד.

כיראם בלעום: גם שאלנו מה מעמדו של הבעל בעבודה.

כיראם בלעום: התוצאה היתה שב-56% מהמקרים הוא שכיר, וב-17% מהמקרים הוא עצמאי ומעסיק עובדים.

כיראם בלעום: ב-27% מהמקרים הוא עצמאי ולא מעסיק עובדים.

כיראם בלעום: התפלגות לפי שנות לימוד והשכלת הבעל – כאן יש שוני בין השכלת הנשים לבין השכלת הבעל.

כיראם בלעום: 33.2% מהם סיימו 11-12 שנים, וההבדל כאן הוא שקבוצת הגברים שסיימו 13-15 שנות לימוד מהווה 11.5%.

כיראם בלעום: לגבי מצבן הכלכלי במשפחה – של 72% מהם הוא בינוני, 10% עניים, ו-18% עשירים.

כיראם בלעום: כאן יש תופעה שרוב בעלות העסקים קיבלו את העסק מהמשפחה והאבא שלהן היה עצמאי: 51% מהנשים – האבא שלהן היה עצמאי וניהל עסקים, ולגבי 49% - האבא שלהן עבד כשכיר.

כיראם בלעום: נשאלה גם השאלה "מה העיסוק האחרון שלך בטרם הקמת או ניהלת את העסק הנוכחי?

כיראם בלעום: " 50% מהנשים אמרו שלא עבדו קודם.

כיראם בלעום: 12.6% עבדו בתפקיד בתחום השירותים, 10.3% עבדו במקצועות חופשיים.

כיראם בלעום: שאלנו מה מעמדן של הנשים בעבודה הקודמת – 40% עבדו כשכירות, ו-10% עבדו כעצמאיות.

כיראם בלעום: גם שאלנו האם הן ממשיכות לעבוד גם כבעלות עסקים וגם כשכירות.

כיראם בלעום: 93% מהנשים רק התמקדו בניהול העסק.

כיראם בלעום: 7% עבדו גם כשכירות וגם כבעלות עסקים, כשבעלות עסקים התמקדו בתחומי חינוך ועבודה קהילתית.

כיראם בלעום: כשהן נשאלו האם העסק הנוכחי הוקם ביוזמתן האישית, 80% אמרו לנו שכן ושזאת היוזמה האישית שלהן, 17% אמרו שלא, ו-3% אמרו שהן רק מנהלות את העסק.

כיראם בלעום: שאלנו איך הן מסווגות את העסק הנוכחי.

כיראם בלעום: 73.7% מסחרי – וזה הרוב, וזה המייחד את העסקים שמנוהלים על-ידי נשים ערביות, בתחום המסחר והשיווק ומתן שירותים, שכוללים מקצועות חופשיים, כמו: עריכת דין, ראיית חשבון, תיירות, מסעדנות.

כיראם בלעום: אלה הם שני הענפים המובילים, שנשים הובילו בענפי העסקים.

כיראם בלעום: אני רוצה לציין נקודה מאד חשובה, שהעסקים בקרב נשים התחילו בשנת 1991 עד שנת 2000 והגיעו ל-38.3%.

כיראם בלעום: בשנת 2001 היתה עלייה באחוזי הנשים שהקימו עסקים ב-14%.

כיראם בלעום: כאן רציתי לציין את הצורך הכלכלי של נשים לפנות לעסקים, שראו בזה אופציה יחידה, כי לא היו להן אופציות אחרות.

כיראם בלעום: לכן נשים ניהלו עסקים.

כיראם בלעום: מלבד זאת, כאשר המגזר היהודי והרשות הפלסטינית סגרו את הגבולות, היתה צמיחה פנימית ביישובים שהקימו עסקים רבים.

כיראם בלעום: 90% מהעסקים מוקמים ומנוהלים על-ידי נשים.

כיראם בלעום: אני רוצה לציין שני נתונים נוספים.

כיראם בלעום: שאלנו לגבי ההשקעה – 37.4% מהן השקיעו השקעה של 5000 דולר, 25.5% - השקיעו השקעה ראשונה של 5,000 עד 10,000 דולר.

כיראם בלעום: לגבי מחזור המכירות של העסק בשנה האחרונה – לגבי 28% מהנשים מדובר על מחזור של 100,000 שקל, לגבי 26% 100,000 עד 200,000 שקל, ולגבי 20.2% מחזור של 200,000 עד 300,000 שקל.

כיראם בלעום: אני רוצה לדבר על ההמלצות, וזה הסיכום של הסקר.

כיראם בלעום: על מנת לקדם את הנשים בעסקים וכדי לחזק את התופעה של העסקת נשים בעסקים, צריך להכשיר את הנשים בתחום היזמות באמצעות עריכת קורסים בתחום זה בצורה מסיבית ביישובים ערביים והקמת קרן מימון לעסקים בבעלות נשים.

כיראם בלעום: קרן זו תעניק הלוואות בריבית נמוכה, וחלק מההלוואות האלה יהפכו למענק לאחר מספר שנים.

כיראם בלעום: צריך להקים רשות ממשלתית, אשר מטרתה ללוות יזמיות ערביות בשלבי הקמת ותפעול העסק, במטרה לדאוג להמשכיות העסקים ולפיתוח מודלים של חיקוי על-ידי נשים אחרות.

כיראם בלעום: צריך לדאוג להקלות בארנונה ובמסים לנשות עסקים למשך תקופת זמן מוגבלת, בהתאם לרמתו הסוציו כלכלי של כל היישוב; להמשיך בהשקעה בשיפור רמת ההון האנושי במגזר הערבי; להקים קרן מלגות מיוחדת לנשים, אשר ממשיכות את לימודיהן האקדמיים; לתמוך בפעולות חברתיות ותרבותיות בקרב הנשים.

כיראם בלעום: פעולות אלה ייערבו את האישה בחיי החברה והכלכלה, ויניעו את הנשים להשתתף בשוק העבודה.

כיראם בלעום: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות שוב לגברת כיראם בלעום, מנהלת אגף נשים בעסקים במרכז היהודי-ערבי לפיתוח כלכלי, שהציגה בפנינו את ממצאי הסקר שנערך על-ידי מכון יאפא בנצרת.

גילה גמליאל: אני רוצה לציין שדיברנו קודם על בעיית הייצוג של הנשים בתחום המוניציפלי.

גילה גמליאל: אני רוצה לקדם בברכה את סגנית ראש עיריית נתניה, ורד סוויד, שהגיעה לכאן היום, וגם את גבי בר זכאי ממעלה אדומים.

גילה גמליאל: תודה שהגעתם לכאן.

גילה גמליאל: נצטרך לייחד ישיבה ספציפית לתחום המוניציפלי, כדי שהייצוג יהיה הולם ולא נצטרך לספור בשתי אצבעות את הנשים שמכהנות כראשי ערים במדינת-ישראל.

ורד סויד: אני רוצה להודות לך.

ורד סויד: נמצאת אתנו גם אלה גרא, שהיא מנכ"ל שדולת הנשים, והיא סגנית ראש המועצה בכפר שמריהו.

ורד סויד: הקמנו את הפורום של סגניות ראשי ערים וראשי מועצות.

ורד סויד: אנחנו מאד שמחות להשתתף כאן בישיבה.

ורד סויד: אנחנו מקוות ומרגישות, שהתוצאות של הפעילות שלכם בכנסת – של כל אחת בתחום שלה בשירות המדינה – משיקות ומשפיעות על היכולת שלנו.

ורד סויד: אני מקווה שלקראת הבחירות המוניציפליות כוחנו באמת יילך ויגדל.

ורד סויד: תודה.

גילה גמליאל: תודה.

גילה גמליאל: אנחנו מאחלים לך בהצלחה.

גילה גמליאל: הגברת מלי פינטו, יושבת-ראש סיעת הליכוד בנעמ"ת, בבקשה.

מלי פינטו: תודה גילה חברתי, יושבת-ראש הוועדה.

מלי פינטו: אני מאחלת לך בהצלחה.

מלי פינטו: אני מגיעה לפה מדי שנה, ותראו איזה פלא – אני חושבת ושואלת את עצמי, האם אנחנו חוזרות אחורה או שאנחנו מתקדמות.

מלי פינטו: אני אומרת: תראו, בכל זאת יש יותר חברות-כנסת, יש יותר נשים שהגיעו לכל מיני משרות בכירות.

מלי פינטו: כשאני מסתכלת ורואה את הנתונים שחיה ג'משי וציונה קניג יאיר הביאו, אני אומרת שאנחנו חוזרים אחורה ולא הולכים קדימה.

מלי פינטו: אני שואלת איפה הטעות שלנו הנשים.

מלי פינטו: האם אנחנו פוחדות מהגברים?

מלי פינטו: נכון שלגברים מבחינה עובדתית יש מוח יותר גדול, אין מה לעשות.

יעל שמרגד: מה פתאום.

מלי פינטו: זה נמצא במחקרים.

מלי פינטו: אבל זה לא אומר שלגברים יש יותר שכל או שיש להם פוטנציאל יותר גדול מנשים.

מלי פינטו: אנחנו צריכות להיות, לפי דעתי, יותר אפקטיביות בנושאים הללו.

מלי פינטו: גילה נגעה בנושא שרציתי מאד לגעת בו – בנושא הרשויות המקומיות.

מלי פינטו: בעוד שנה יתקיימו בחירות לרשויות המקומיות.

מלי פינטו: אני מאד רוצה שגילה גם בשנה הזאת תתעסק בנושא של נשים והרשימות המקומיות.

מלי פינטו: אחרי ששמעתי את הנתונים של ציונה קניג יאיר, הייתי מאד שמחה אם היה קם גוף לעניין הזה.

מלי פינטו: יכול להיות שאת צודקת.

מלי פינטו: את אומרת שנשים אינן יכולות להתלונן על המשכורת שלהן, כי הן פוחדות לשאול למה הן מרוויחות פחות מהגבר שיושב לידן ועושה את אותה עבודה.

מלי פינטו: צריך שיהיה חוק שיאכוף את זה, כמו שיש גוף של מס הכנסה וגופים אחרים.

מלי פינטו: רק כך תהיה איזושהי רתיעה בנושא הזה.

מלי פינטו: מאחר שאני מתעסקת בהכשרה מקצועית, אני רוצה להעביר מסר לנשים רבות שלא יכולות להתלונן ולא יכולות להציג את עצמן.

מלי פינטו: לגבי הסקר שעשתה נעמ"ת לפני חודשיים - אני הייתי יושבת-ראש האגף להכשרה מקצועית בנעמ"ת – נתון אחד אני רוצה להביא לכם, והוא מתקשר לדברים שאמרה הגברת חיה ג'משי.

מלי פינטו: 85% מהנשים עדיין מתעסקות בענייני בית, וזה אומר שגם כשהן הולכות לעבודה, הן חושבות האם הילד חזר מבית-הספר, האם הוא אכל או לא אכל, האם הוא הלך לחוג או לא.

מלי פינטו: בזה הבעל לא מתעסק.

מלי פינטו: אני מאד מקווה שהנושא של הרשויות המקומיות יעלה לסדר היום.

גילה גמליאל: תודה רבה למלי פינטו, יושבת-ראש סיעת הליכוד בנעמ"ת.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים לנושא תעסוקת נשים בישראל.

גילה גמליאל: הגברת אביבה בטאט, ראש תחום באגף עבודה ושכר בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה תציג לנו כרגע נתונים עדכניים.

אביבה בטאט: הנתונים שעליהם אני מדברת מבוססים על סקרי כוח אדם, שנערכים בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מאז 1955.

אביבה בטאט: בסקירה אני אתרכז בהתפתחות של כוח העבודה הנשי בישראל, כשאני מפעם לפעם אתייחס לנושאים העדכניים בשנת 2002.

אביבה בטאט: את ההרצאה הזאת היתה אמורה להעביר הגברת מרב פסטרנק, שלצערי חלתה, ולכן אני אמלא את מקומה.

אביבה בטאט: זה גרף שמראה מה שיעור ההשתתפות של נשים וגברים בכוח העבודה.

אביבה בטאט: אנחנו רואים שבכל התקופה אחוז הנשים - שהוא הקו התחתון - הולך ועולה, ואילו אחוז הגברים יורד, כלומר: יש לנו התכנסות לאיזשהו אחוז זהה בהשתתפות בכוח העבודה של גברים ונשים.

אביבה בטאט: אם תשימו לב, הנשים היהודיות משתתפות יותר בכוח העבודה מאשר כלל הנשים.

אביבה בטאט: הגידול בשיעורי ההשתתפות בכוח העבודה של הנשים מתחיל בשנות ה-60, אז היה מדובר על 28% השתתפות בכוח העבודה והיום הגענו ל-48.4%, שזה גידול משמעותי.

אביבה בטאט: מה משפיע על ההשתתפות בכוח העבודה של נשים?

אביבה בטאט: אחד הדברים שמשפיע הוא ההשכלה.

אביבה בטאט: אנחנו יודעים שבהשכלה של 16 שנות לימוד ויותר נשים וגברים משתתפים באופן דומה בכוח העבודה, והאחוז מגיע לשמונים ומשהו אחוז מכלל האוכלוסייה בעלת 16 שנות לימוד ויותר.

אביבה בטאט: אם נראה מה קרה בשבע השנים האחרונות להשכלה, נראה שיש גידול מ-12% עד קרוב ל-20% מקרב כלל הנשים שהן בעלות השכלה של 16 שנות לימוד ויותר, כלומר: יש גידול מאד גדול בהשכלה, ויש גידול מקביל כשאנחנו רואים את ההשכלה הקצת יותר נמוכה של 13 פלוס שנות לימוד.

אביבה בטאט: במקביל, אנחנו רואים את הקו האדום עוקב אחריהן בגובה זהה, שהוא הגידול בהשתתפות בכוח העבודה בכלל האוכלוסייה.

אביבה בטאט: זה אומר שהשינוי בהשכלה הוא אחד הגורמים החשובים ביותר להשתתפות יותר גדולה בכוח העבודה.

אביבה בטאט: דבר שני שמשפיע הוא מספר ילדים.

אביבה בטאט: כמו שאנחנו רואים, מספר הילדים הולך ויורד במשק הבית.

אביבה בטאט: הוא היה בסביבות קצת יותר מ-2.5 ילדים למשפחה בשנת 1987 ועכשיו הוא מגיע ל-2.18.

אביבה בטאט: אנחנו רואים שני כוחות: פחות ילדים בבית והשכלה יותר גבוהה.

אביבה בטאט: כל זה מביא לגידול בהשתתפות בכוח העבודה.

אביבה בטאט: אם אנחנו מדברים על נשים נשואות, עד שנת 1973 היה מקובל שנשים נשואות יושבות בבית יותר מאשר נשים לא נשואות.

אביבה בטאט: בשנה הזאת התהפך הגלגל, והנשים הנשואות מתחילות להשתתף הרבה יותר בכוח העבודה.

אביבה בטאט: כשאנחנו מדברים על היקף העבודה, אנחנו מדברים על מעורבות בעבודה.

אביבה בטאט: ככל שהיקף העבודה או מספר השעות שהנשים עובדות הוא יותר גדול, כך המעורבות היא יותר גדולה.

אביבה בטאט: אם תזכרו, ראינו עלייה לגבי נשים נשואות עד שנת 1973 – זאת בעצם העלייה באחוז השייכות לכוח העבודה.

אביבה בטאט: אנחנו רואים ירידה באחוז העובדות חלקית.

אביבה בטאט: אם אנחנו מסתכלים איך הנשים עובדות, נראה ש"בדרך כלל מלא" גדל מאד במשך השנים, וה"בדרך כלל חלקי" יורד.

אביבה בטאט: אם נסתכל על הסיבות לכך שנשים בכלל לא רוצות לצאת לעבודה, ניזכר שפה דיברו על הבית.

אביבה בטאט: אנחנו רואים את הקו האדום שצונח לו מ-30% ל-15%, ואלה נשים שאומרות שהן לא יכולות לעבוד עבודה מלאה, בגלל שהן צריכות לטפל בילדים.

אביבה בטאט: לעומת זה, גדל אחוז הנשים שעובדות במשרה חלקית בגלל שהן לומדות.

אביבה בטאט: הקו הוורוד מראה נשים שמחפשות עבודה מלאה ולא מוצאות, והוא מושפע מרמת האבטלה בתקופה הזאת.

אביבה בטאט: אם נסתכל על ממוצע שעות עבודה של נשים וגברים, נראה הפרש גדול ביניהם.

אביבה בטאט: אנחנו נבדוק ממה נובע ההפרש הזה.

אביבה בטאט: ההפרש הזה נובע משתי סיבות.

אביבה בטאט: בואו נראה מה קורה במשרה חלקית – שם גברים ונשים עובדים אותו דבר.

אביבה בטאט: במשרה מלאה – יש הבדל של כחמש-שש שעות.

אביבה בטאט: הוא כנראה נובע מכך שהן עובדות פחות שעות נוספות וגם מהטבות שיש לנשים אמהות לילדים שעובדות בכל מיני מגזרים.

אביבה בטאט: אם אנחנו שואלים במה עובדות נשים, נראה ששום דבר לא השתנה.

אביבה בטאט: הנשים עם צווארונים ורודים הן עדיין מורות ומזכירות.

אביבה בטאט: אנחנו מדברים פה על תקופה של כ-13 או 15 שנה, ותאמינו לי שבשנת 2002 הנתונים האלה לא השתנו.

אביבה בטאט: אבל בכל זאת יש תקווה.

אביבה בטאט: אנחנו לקחנו כמה משלחי יד גבריים, ובדקנו מה קרה שם.

אביבה בטאט: ראינו שבכל זאת יש חדירה של נשים למקצוע הניהול.

אביבה בטאט: אנחנו רואים שהאחוז שלהן עלה מ-15% מכלל המנהלים ל-30% מכלל המנהלים, שזה שיפור משמעותי.

אביבה בטאט: אם ניקח את השופטות ואת עורכות-הדין, אנחנו רואים שיש גם שיפור שם, אבל מצד שני שמעתי את הגברת שקד, שאמרה שיש עם זה בעיה, כי יש שם יותר מדי נשים, ואז השכר יורד.

אביבה בטאט: אנחנו רואים שבהנדסה יש עוד הרבה מה לעשות.

אביבה בטאט: אם נסתכל על אחוז הבלתי מועסקות, נראה תופעה מעניינת – הקווים עוברים פחות או יותר אותו דבר, כשאנחנו רואים שבסוף ההבדל באחוז הבלתי מועסקים, הגברים והנשים, מצטמצם.

אביבה בטאט: בדרך כלל האחוז היה דומה מאד.

אביבה בטאט: אם נסתכל מה הן הסיבות, ונראה מה הוא אחוז הבלתי מועסקות לפי שנות לימוד, נראה שאחוז הבלתי מועסקות יורד ככל שההשכלה היא גבוהה.

אביבה בטאט: בואו נראה את ההבדל בין גברים לנשים – אנחנו רואים שההבדלים הגדולים באחוזי האבטלה בין גברים לנשים הם בשנות הלימוד הבינוניות – 10-11 עד 13-15.

אביבה בטאט: נשים שלמדו 16 פלוס שנים הן פחות מובטלות מאשר הגברים.

אביבה בטאט: אני רוצה להסתכל על ענף שנחשב לענף הגבוה ביותר, ולראות מה קורה בהיי-טק ואיך הנשים נכנסות להיי-טק.

אביבה בטאט: בניגוד למה שקורה בכלל המשק, שאחוז הנשים הולך וגדל בכלל המועסקים במשק, בכל התקופה הזאת האחוז הזה פחות או יותר נשאר קבוע בענף ההיי-טק, כלומר: נשים מועסקות מעט מאד בענף ההיי-טק לעומת גברים, והן שומרות על המצב הזה, כנראה בגלל חוסר היכולת להיות מחויבות מאד למקום העבודה.

אביבה בטאט: הקצה השני הוא המקום שבו לנשים יש פחות זכויות, שזה חברות כוח אדם.

אביבה בטאט: אנחנו רואים ששיעור הנשים שעובדות באמצעות חברות כוח אדם הוא הרבה יותר גדול מאשר הגברים והרבה יותר גדול מאשר השיעור שלהן בכלל המשק.

אביבה בטאט: אם אני אנסה לסכם את מה שאמרתי, השינויים הם אמיתיים, ואנחנו רואים אותם לאורך תקופות ארוכות.

אביבה בטאט: העלייה בהשתתפות כוח אדם ונגישות השוק נובעת מעלייה בהשכלה, ירידה במספר הילדים, בנייה של כל מיני אפשרויות, כמו: מעונות, חוקים סוציאליים וכו', וגם שינוי חברתי שאומר שנשים צריכות לממש את עצמיותן.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לגברת אביבה בטאט, ראש תחום אגף עבודה ושכר בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שהציגה בפנינו את הנתונים העדכניים בנושא תעסוקת נשים בישראל.

גילה גמליאל: הגברת פנינה רוזנבלום הוזמנה לכאן כאשת עסקים, והיא רוצה לומר מספר מילים.

פנינה רוזנבלום: קודם כל, אני רוצה לאחל לך בהצלחה ולהודות לך שהזמנת אותי, גילה.

פנינה רוזנבלום: אני רואה שמהר מאד השתלבת ואת משתלבת בכנסת – בהצלחה.

פנינה רוזנבלום: אני רוצה לומר לכם שאני באה מהמגזר העסקי.

פנינה רוזנבלום: אני רוצה להודות על האפשרות שהיתה לי קודם כל להעסיק כל כך הרבה נשים – ומועסקות אצלי לפחות 80% נשים.

פנינה רוזנבלום: אני רוצה לומר לכם כאחת ש"עשתה את זה", שאין אישה שלא יכולה "לעשות את זה".

פנינה רוזנבלום: זה כל-כך תלוי בנו.

פנינה רוזנבלום: אני יודעת שיש פערים בשכר, אני יודעת שיש פערים בין גבר לאישה, אבל בסך הכל בגדול, כשאישה רוצה להצליח, היא מצליחה ואף אחד לא יכול לעצור אותה.

פנינה רוזנבלום: אנחנו צריכים לעשות הרבה מאד דברים ולעזור לנשים, כי לא לכל אחד יש מזל ויכולת להצליח, אולי כמו שאני הצלחתי, אבל בהחלט אני מאמינה שהוועדות האלה הן חשובות.

פנינה רוזנבלום: יש דבר אחד שהוא מאד חשוב, ומאד הייתי רוצה שתדגישי אותו, כי אני חושבת שזה יעזור להרבה נשים לצאת לעבוד – להעביר את החוק של הכרה במטפלת.

פנינה רוזנבלום: זה מאד חשוב לזוגיות, מכיוון שהיום להחזיק מטפלת זה דבר מאד מאד יקר.

פנינה רוזנבלום: ברגע שיעבור החוק להכרה במטפלת, יותר נשים תוכלנה לעבוד שעות עבודה הרבה יותר ארוכות.

פנינה רוזנבלום: אני מעסיקה נשים שבשעה 15:15 נכנסות ללחץ אטומי, כי הן צריכות לאסוף את הילדים שלהן מהגן.

פנינה רוזנבלום: אני חושבת שברגע שיהיה חוק להכרה במטפלת והן יידעו שהשכר שלהן לא ייפגע ותוכר להן ההוצאה של מטפלת, יכול להיות שהן תישארנה לעבוד שעות ארוכות יותר.

פנינה רוזנבלום: ככל שהן יישארו יותר שעות בעבודה, כך הן גם יצליחו יותר.

פנינה רוזנבלום: לא יעזור שום דבר, כדי להצליח צריך להשקיע.

פנינה רוזנבלום: לכן אני מקווה שאתם תעשו את המקסימום כדי שנשים תצלחנה, כדי שתהיינה יותר נשות עסקים, יותר מנכ"ליות, יותר חברות-כנסת ויותר נשים בכל תחום של עשייה.

פנינה רוזנבלום: אני בעד נשים, ואני רוצה לראות כמה שיותר נשים.

פנינה רוזנבלום: אני מקווה שבקרוב אני גם אצטרף אליך גילה, כדי לעזור לך כמה שיותר.

גילה גמליאל: אנחנו נשמח.

גילה גמליאל: תודה רבה לפנינה רוזנבלום.

גילה גמליאל: אנחנו עוברים להצגת הפעולה החיובית בתחום השכלת נשים במגזר החרדי.

גילה גמליאל: הגברת עדינה בר שלום, אני רוצה לומר לך באופן אישי יישר כוח על עצם הקמתך את המכללה לנשים חרדיות.

עדינה בר שלום: בניגוד לכל מה שדיברו קודמותיי, אני לא אציג כאן לא סקרים ולא טבלאות, אלא אני אספר סיפור אישי על המכללה החרדית ועל מה שהביא להקמתה.

עדינה בר שלום: באוכלוסייה החרדית 15,000 בנות מסיימות סמינרים למורות כל שנה בארץ.

עדינה בר שלום: הבנות האלה – חלקן עובדות בהוראה, חלקן עובדות כמזכירות, וכולן יודעות איזה משכורות הן מרוויחות.

עדינה בר שלום: כשקראתי את הטבלאות, שככל שרמת ההשכלה עולה השכר עולה בהתאם וגם האבטלה יורדת בהתאם, חשבתי שהגיע הזמן לקדם את האוכלוסייה החרדית.

עדינה בר שלום: עשיתי את זה בדרך הכי פשוטה, דרך המועצה להשכלה גבוהה.

עדינה בר שלום: כשפתחנו לפני שנתיים את המכללה, בסך הכל 23 בנות הגיעו ללמוד.

עדינה בר שלום: היום לומדות במכללה שלי 140 בנות ועוד 30 בנות לומדות בבני-ברק.

עדינה בר שלום: הן לומדות גם עבודה סוציאלית.

עדינה בר שלום: אנחנו מתחילים בעוד חודש את מדעי המעבדה הרפואית, כאשר מכללת הדסה תעניק את התעודות.

עדינה בר שלום: אנחנו מלמדים ניהול וכלכלה וגם מדעי החברה.

עדינה בר שלום: הבנות שבאות אלינו ללמוד הן נשים נשואות עם שמונה ילדים, כשהבעל תומך וכל המשפחה עוזרת.

עדינה בר שלום: מה זה אומר שהבעל תומך?

עדינה בר שלום: הוא מטפל בילדים כל היום, כדי שאשתו תלמד.

עדינה בר שלום: לפעמים הוא הולך לעבוד עבודת לילה, כדי לאפשר לה ללמוד, כי הלימודים גם מצריכים שכר לימוד.

עדינה בר שלום: זה לא רק שהאישה לומדת, אלא היא גם כבר לא מפרנסת בשלוש השנים האלה.

עדינה בר שלום: כל הבית משתנה מיסודו – הילדים שלה, ההורים שלה.

עדינה בר שלום: יש לנו תלמידות בגיל 18, שאמורות כביכול לעזור בפרנסת המשפחה.

עדינה בר שלום: אנחנו משתדלים לעזור להן במלגות, אבל כולנו כאן יודעות שהמצב הכלכלי בארץ מאד קשה, וגם לנו זה קשה, במיוחד כשאנחנו בתחילת הדרך.

עדינה בר שלום: רציתי רק לציין דבר אחד – הג'וינט וכל הקרנות שעוזרת להשכלה גבוהה לנשים לא עזרו.

עדינה בר שלום: התשובה החד-משמעית שלהם היתה "אם היו לך גברים במכללה יכולנו לעזור לך, לנשים אנחנו לא עוזרים".

עדינה בר שלום: כאן אני זורקת אליכם את האתגר, לשם כך אתם כאן.

עדינה בר שלום: תודה רבה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: שוב, יישר כוח לגברת בר שלום על עצם הקמתה מכללה לנשים חרדיות.

גילה גמליאל: לגבי הנתון שהצגת בפנינו, כמובן שאנחנו נבדוק את הסוגייה הזאת ונדרוש את הזכויות המגיעות לנו.

גילה גמליאל: אני רוצה לעבור לנושא קצת יותר טעון.

גילה גמליאל: יצא חוק בנושא של הטרדה מינית בנושא מקומות עבודה.

גילה גמליאל: תציג את הנושא הגברת הילה קרנר סולימן, מנכ"ל איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות אונס ותקיפה מינית.

גילה גמליאל: לפני כן ביקשה לדבר מספר דקות נדיה חילו מהשלטון המקומי, סגנית יושבת-ראש נעמ"ת.

נדיה חילו: אני רוצה לברך את הוועדה, ובהחלט לאחל לך גילה באופן אישי הצלחה בהישגים, שהם ההישגים של כולנו.

נדיה חילו: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו.

נדיה חילו: אני בהחלט לא אזכיר סטטיסטיקות ונתונים, כי אני חושבת שהנתונים שהוצגו פה בכל התחומים הם חשובים, אבל אני בהחלט רוצה להביע את דעתי בעניין הזה.

נדיה חילו: באופן כללי, אין מגמה של שינוי במספרים ובהתפלגויות.

נדיה חילו: פה ושם אנחנו רואים עליות וירידות בכמה אחוזים, אם בתחום העסקי, באפליות, במשרדי הממשלה וכו'.

נדיה חילו: אני חושבת שגם לנו כנשים חשוב לשנות קצת את הקונספט ולהתחיל לעבוד לא רק על מיפוי, על ייצוג ושיקוף מצב, אלא על תכנית של שינוי מצב.

נדיה חילו: לדעתי, זה מאד חשוב.

נדיה חילו: את כל הנתונים אנחנו כבר יודעים, אבל זה לא מזיז אותנו מהמצב שאנחנו נמצאות בו.

נדיה חילו: מאד חשוב לנו להתחיל לשנות את הקונספט שלנו ולהציג תכניות לשינוי אותן סטטיסטיקות ולהתחיל לעבוד עליהן יחד.

נדיה חילו: לדעתי, השינוי יכול לבוא בכמה מעגלים – זה מתחיל מדרג של הקצאת משאבים ממלכתיים.

נדיה חילו: החלק של התכניות הכלכליות זה רובד אחד.

נדיה חילו: יש רובד שני שהוא הרובד של החינוך, הרובד של הנשים עצמן.

נדיה חילו: גם פה ראינו את התפיסה של הנשים, את החלק של החינוך ואת החלק של ההשכלה.

נדיה חילו: אלה כולם כלים, שצריך לצייד את הנשים בהם.

נדיה חילו: מילה אחת על השלטון המקומי – אני רוצה לציין שגם שם חל שינוי.

נדיה חילו: יש לנו 49 נבחרות ציבור ברשויות מקומיות, צוות מאד גדול של סגניות, ונמצאות פה שתיים מהן.

ורד סויד: 31 עם המועצות האזוריות.

נדיה חילו: אנחנו רואים שחל גם שינוי לטובה.

נדיה חילו: גם בתחום הזה, אם נשים לא תהיינה במרכז קבלת החלטות ולא תשפענה גם בעבודה מקומית וגם מלמעלה ומלמטה בשינוי מבני הוליסטי – כי כל הנושא של נשים הוא חלק מחברה והוא שיקוף של מה שקורה בחברה – ואם לא תהיה לנו תכנית הוליסטית שתיקח את כל האלמנטים בד בבד ותעבוד עליהם, לא תהיה התקדמות.

נדיה חילו: אנחנו את כל הנושאים לא נוכל לשנות.

נדיה חילו: אם הוועדה הזאת תשים לעצמה כמה יעדים לשינוי ונוכל לעבוד עליהם יחד בסולידריות נשית, נוכל להציג הישגים בעניין.

נדיה חילו: לגבי נשים ערביות – גם במגזר הערבי חל שינוי, אבל אותי זה לא מספק.

נדיה חילו: הנשים האלה תמיד תהיינה נחותות, בהשוואה לקטגוריות של גברים מול נשים יהודיות.

נדיה חילו: גם שם צריך להדגיש את עניין המשאבים.

נדיה חילו: החלק של הסולידריות פה מאד חשוב.

גילה גמליאל: כפי שאמרתי בהתחלה, הנושאים האלה עוד יידונו בהרחבה בישיבות הוועדה.

גילה גמליאל: אני אשמח אם תיקחי בהן חלק.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לנדיה חילו מהשלטון המקומי, סגנית יושבת-ראש נעמ"ת.

גילה גמליאל: אנחנו נעבור לגברת הילה קרנר סולימן, מנכ"ל איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות אונס ותקיפה מינית, שתדבר בקצרה על הנושא של הטרדה מינית במקומות עבודה.

הילה קרנר סולימן: ברשותך, "מנכ"לית".

הילה קרנר סולימן: אני אדבר בקצרה, יותר לפרוטוקול, אבל אני מעריכה את זה שנשארתן עד עכשיו.

הילה קרנר סולימן: לא נראה לי שניתן לעסוק בדיון שעוסק בהפליית נשים בשוק העבודה, בלי להתייחס לתופעה של הטרדה מינית.

הילה קרנר סולימן: זו תופעה שמחברת דיכוי נשים דרך אלימות מינית עם הפלייתן במקום העבודה.

הילה קרנר סולימן: אני אתן שני נתונים כדי לסבר את האוזן – בשנת 2002 פנו 881 נשים למרכזי הסיוע על רקע הטרדה מינית, ואני לא מדברת על נשים שמישהו קרא להן "מותק", אלא על ניצול קשה ומתמשך, שיש לו השפעות רגשיות ומקצועיות.

הילה קרנר סולימן: 423 נשים התלוננו על הניצול הזה על-ידי המעביד או בעל המרות במקום העבודה.

הילה קרנר סולימן: את יתר הנתונים נגיש בתאריך 8 באפריל לאשת הנשיא.

הילה קרנר סולימן: הזכירו פה גם את נציבות שירות המדינה.

הילה קרנר סולימן: גברתי היושבת-ראש, אני מזמינה אותך להמשיך את תהליך החקיקה שהגברת יעל דיין עשתה, ולהחיל את חוק זכויות נפגעי עבירה להליך המשמעתי בנציבות שירות המדינה.

הילה קרנר סולימן: דיברו על הרשויות המקומיות – בהקשר הזה צריך לאכוף את השימוש בהליך המשמעתי ואת הענישה בהקשר להטרדה מינית.

הילה קרנר סולימן: אני מאמינה שאנחנו עוד נדון בהרחבה על הדברים האלה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות שוב לגברת הילה קרנר סולימן, ולתקן אותך – יקירתי, אומרים מנכ"ל ולא מנכ"לית.

הילה קרנר סולימן: אני חושבת שהמציאות המגדרית יותר חשובה מהאקדמיה.

גילה גמליאל: רשמנו את הדברים שציינת, ואנחנו גם נטפל בהם.

גילה גמליאל: הנושא האחרון שיוצג כאן היום – תציג אותו הגברת נאדירה אבו דבאי, שתדבר על הכשרת נשים ערביות למנהיגות בשלטון המקומי, בהמשך לדברים שנאמרו כאן קודם, בשיתוף עמותת סיכוי המפע"ם ואוניברסיטת חיפה.

נאדירה אבו דבאי: תודה לכולם.

נאדירה אבו דבאי: אני מברכת את הוועדה.

נאדירה אבו דבאי: אני אדבר בקצרה על התכנית שאני מעבירה, שמטרתה העיקרית היא יצירת אינטראקציה והגברת ייצוג נשים ערביות בשלטון המקומי.

נאדירה אבו דבאי: אני אדבר על הרקע לתכנית.

נאדירה אבו דבאי: התכנית הזאת באה להתמודד עם סוגייה של קידום נשים מנהיגות בחברה הערבית לעמדות בכירות של קבלת החלטות בשלטון המקומי.

נאדירה אבו דבאי: התכנית באה כתוצר יוזמה משותף של כמה ארגונים: מפע"ם גליל עליון ועמקים, היחידה ללימודי חוץ באוניברסיטת חיפה ועמותת סיכוי.

נאדירה אבו דבאי: התכנית תתחלק לשני שלבים: הראשון – השלב האקדמי של 100 שעות אקדמיות של ההכשרה לאותן נשים, בתחומים שונים של העצמה ופיתוח הזהות הנשית הפרטית והקולקטיבית, הקניית ידע והבנה בתהליכי הפוליטיקה הישראלית גם במרכז וגם בשלטון המקומי, הקניית מיומנויות בסיסיות, תקשורת המונים, פרזנטציה ותקשורת ממוחשבת.

נאדירה אבו דבאי: מצד שני, התכנית הזאת גם תלווה את המשתתפות בחלק של הבחירות הקרבות לרשות המקומית.

נאדירה אבו דבאי: כל אחת מהמשתתפות בתכנית שתוכל להתמודד בבחירות הקרובות, תקבל ייעוץ, הכשרה וליווי עד יום הבחירות.

נאדירה אבו דבאי: הגישו כ-60 מועמדות מהגליל והמרכז את בקשתן להתקבל לתכנית.

נאדירה אבו דבאי: נבחרו 30 נשים.

נאדירה אבו דבאי: המשתתפות מגיעות מדי שבוע.

נאדירה אבו דבאי: התכנית הלימודית התחילה בסוף ינואר, וכבר רצה ועומדת להסתיים בסוף מאי.

נאדירה אבו דבאי: אז יהיה לנו זמן להכין את המועמדות לבחירות.

נאדירה אבו דבאי: התכנית מתבצעת בשלוחה של אוניברסיטת חיפה במחלקה ללימודי חוץ ובעמותת סיכוי בתמרה.

נאדירה אבו דבאי: אני מאד אשמח אם יהיו מבין המשתתפות פה נשים שייענו ויתרמו לתכנית בידע, בהכוונה, או בניהול מערכת בחירות.

נאדירה אבו דבאי: תודה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לגברת נאדירה אבו דבאי, שהציגה תכנית להכשרת נשים ערביות למנהיגות בשלטון המקומי, בשיתוף עמותת סיכוי, המפע"ם ואוניברסיטת חיפה.

גילה גמליאל: כבר ראוי לציין ששדולת הנשים וויצ"ו נענו לבקשתך, והם ישמחו לסייע בנושא הזה.

גילה גמליאל: אני מאמינה שרוב ארגוני הנשים ישמחו לאמץ בחום את התכנית החשובה הזאת שהוצגה כאן כרגע.

גילה גמליאל: אני רוצה לציין מספר נתונים, שגם צריך לקחת אותם בחשבון.

גילה גמליאל: התכנית הכלכלית שמוצעת בימים אלה עלולה לפגוע בנשים, בשכרן ובמעמדן.

גילה גמליאל: אנחנו מדברים היום על קידום נשים ועל העצמתן.

גילה גמליאל: הפיטורים המתוכננים של 16,00 מורים יפגעו בעיקר בנשים.

גילה גמליאל: גם במגזר הציבורי מתוכננים פיטורים של אלפי עובדים והורדות שכר משמעותיות, והלא מרבית עובדי המגזר הציבורי, כ-67% מהם, הן נשים.

גילה גמליאל: הפיטורים המתוכננים יגדילו את שיעור האבטלה בקרב הנשים, שגם כך לצערנו הוא גבוה יותר מזה של הגברים.

גילה גמליאל: תהיה הכבדה על עקרות הבית בכך שיוטל עליהן תשלום של מס בריאות.

גילה גמליאל: תהיה פגיעה נוספת בנשים מבוגרות.

גילה גמליאל: גיל הפרישה לגברים הוארך בשנתיים, לעומת נשים שגיל הפרישה שלהן הוארך מ-60 ל-67, הארכה של שבע שנים.

גילה גמליאל: עשרות אחוזים של נשים תצאנה ממעגל העבודה, רבבות של נשים עובדות, מובטלות, גמלאיות, נשואות וחד-הוריות תצטרפנה בעקבות התכנית הזאת למעגל העוני בישראל.

גילה גמליאל: אני מוצאת לנכון לנצל את הבמה של הוועדה שלנו לקידום מעמד האישה, במיוחד לרגל יום האישה הבינלאומי, ולקרוא לשר האוצר בנימין נתניהו לשקול שוב את כל הנושאים האלה שקשורים לנשים.

גילה גמליאל: אני לא רק מבקשת שלא לפגוע בנשים, אלא לבצע בדיוק את ההפך, לדאוג לקידומן של נשים ולהעצמתן, ואני מבקשת שזה יבוא לידי ביטוי – כן, גם בתכנית הכלכלית.

גילה גמליאל: אני יכולה לומר, שהוועדה שלנו תעשה כל שביכולתה על מנת לפעול בכל הנושא של החקיקה.

גילה גמליאל: אכן כפי שציינו כאן חברות-הכנסת, הוועדה שלנו דיברה על הנשים החד-הוריות.

גילה גמליאל: גם אימצנו את כל הנושא הזה כפרויקט במהלך השנה הקרובה, על מנת למנוע מצבים שבהם נשים מעלות על דעתן למכור את האיברים שלהן, למכור כליה, על מנת "לסגור את החודש".

גילה גמליאל: אני חושבת שזה חמור מאד.

גילה גמליאל: לא ייתכן שבעידן המודרני, ובטח ובטח במדינת-ישראל, ניחשף למצבים כאלה.

גילה גמליאל: אנחנו נפעל ככל יכולתנו, על מנת לבטל את כל אותם פערים ובעיות, כדי להביא לאותו שוויון מיוחל בין נשים לגברים.

מיכל כפרי: אני מרגישה די בבית, כי אני מכירה את כל הנוכחות.

מיכל כפרי: משרד החינוך עובד עם מרבית הגופים המיוצגים כאן.

מיכל כפרי: אני רק רוצה להוסיף לנוכחות, שנתווספו לנו שני משרדים נוספים – הספורט והתרבות.

מיכל כפרי: אנחנו נשמח לשתף פעולה גם שם.

מיכל כפרי: ממש בימים אלה השרה היא בשלבי הקמת ועדה ציבורית לבדיקת כל נושא ספורט הנשים, כך שמי שמעונינת לדבר על הנושא הזה – אני גם אשמח לשמוע.

גילה גמליאל: גם הגיעו אלינו הרבה פניות של נשים מענף כדורגל נשים, שהוא מאד מקופח.

מיכל כפרי: אני חושבת שממש היום או מחר המצב יבוא על תיקונו.

גילה גמליאל: בשעה טובה.

גילה גמליאל: אני רוצה להודות לך מיכל כפרי, ולומר לך שזה אכן יקבל את המקום המכובד והראוי לו, וכמובן להודות לשרה לימור לבנת.

מיכל כפרי: שבשעה זאת נמצאת במסיבת עיתונאים בנושא הקיצוץ.

גילה גמליאל: אני רוצה לנעול את הישיבה ולהודות לכל מי שהגיע לכאן היום: לכל חברות הכנסת וחברי הכנסת, לכל ארגוני הנשים ולכל הפעילות.

גילה גמליאל: יישר כוח, יחד נעשה את זה.

גילה גמליאל: כפי שאנחנו מתקדמות - אני מקווה בצעדי ענק - אני מקווה שגם נגיע לשוויון, ואף מעבר לזה.