הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 16, פרוטוקול מספר 56, 2004-03-10 10:00

איוב קרא: היום ישיבה לאחר פנייה של המרכז פה.

איוב קרא: נושא האלכוהול אמור להתחבר בסוגיית המלחמה או המאבק בנגע הסמים.

איוב קרא: הממשלה צריכה להעביר את הנושא הזה אוטוטו לרשות למלחמה בסמים.

איוב קרא: אני שמח שהמנכ"ל נמצא פה, גם שנכיר מקרוב את הנושא של היחידה לטיפול באלכוהוליסטים.

איוב קרא: אני רוצה לומר לכם שהייתי ברמת גן, וחרה לי מאוד בזמנו.

איוב קרא: יושב כאן היו"ר, וביקרתי שם.

איוב קרא: תכננו כמה פעולות, ולצערי שמעתי על סגירת המרכז, וזה לא הוסיף כבוד לאף אחד.

איוב קרא: לדעתי נושא האלכוהול ונושא הסמים הוא נגע ונטל חזק מאוד על החברה בישראל.

איוב קרא: יש כאלה החושבים שאם זה לא בתוך ביתם זה לא שייך אליהם.

איוב קרא: כולם מבינים בסופו של דבר שאלכוהוליסט או מכור לסמים הוא נטל, צריך להוציא עליו הרבה כספים, כדי להבריא את החברה.

איוב קרא: לכן באתי והקדשתי את הישיבה אצלכם פה, בראייה שיושבים פה אנשים שנוגעים למאבק הזה, שגם יתנו את דעתם, ישמעו אתכם, אנחנו נאמר את עמדתנו בסוף היום, בסוף הישיבה.

איוב קרא: חשוב לנו מאוד שהמרכזים הללו ימשיכו להיות.

איוב קרא: כי אם לא, התופעה הזו רק תגדל, ותביא נזק כלכלי, חברתי וכל דבר אחר שסביב העניין הזה.

איוב קרא: המשטרה תעבוד יותר חזק, משרד הרווחה יצטרך להקצות יותר משאבים.

איוב קרא: לכן ככל שנחזק את היחידות האלה לדעתי הממשלה תצא נשכרת מכך.

איוב קרא: הממשלה זו המדינה, וכך נוכל להביא לאווירה יותר אוהדת לנושא הזה.

איוב קרא: כמובן שיש הרבה אנשים במדינת ישראל שלא מודעים למצב הזה לצערי הרב.

איוב קרא: אין מודעות.

איוב קרא: אני עצמי, לפני שבחרתי להוביל את הוועדה הזו בכנסת ידעתי על זה.

איוב קרא: אבל לגופו של עניין אתה לא נכנס לזה, אתה אף פעם לא יודע באיזה ממדים נמצאת התופעה הזאת.

איוב קרא: וכשאתה נכנס לעובי הקורה אתה מרגיש שבעצם יש תופעה כואבת מאוד, שורשית מאוד בתוך מדינת ישראל.

איוב קרא: מה שהיה פעם תופעה שולית הפך לתופעה עם ממדים אדירים.

איוב קרא: מדברים היום על עשרות אלפי אלכוהוליסטים.

איוב קרא: וזה מצריך את עמדת הציבור ועמדת המדינה בעניין.

איוב קרא: אי אפשר לאותם יושבי ראש ולמנהלי אותם יחידות לנהל את עצמם וכאילו לאיש לא אכפת.

איוב קרא: צריך להביא למצב שזה חלק אינטגרלי מהחברה.

איוב קרא: זו הסיטואציה שנקלענו אליה, וצריך להביא למצב שנוכל להבריא כמה שיותר אנשים, להחזיר אותם למה שהיו קודם.

איוב קרא: זה רק יכול להוזיל את העלויות לחברה, לממשלה ולמדינה.

יוסי אובניר: לפני שבוע למשל היתה לי כאן בחורה בת 18, ממוצא אתיופי, ילידת הארץ, עם בעיית שתייה של שנתיים בלבד, היא נשלחה לכפר הגמילה זוהרים, עם עשרות נפגעי סמים.

יוסי אובניר: ילדה בודדה, זה הפתרון.

יוסי אובניר: הפתרון הנוסף, זה בקרית שלמה, לשם אנחנו שולחים מעט אנשים בעזרה של משרד הבריאות, רק לשבועיים.

יוסי אובניר: מניסיוני, כאשר המעון ברמת גן הפעיל את התכנית לשבועיים ההצלחה היתה מזערית.

יוסי אובניר: ההצלחות הגדולות הן זמן, ומשום כך אנשים שעברו את זה, והחיים שלהם נצלו על ידי שהיו במעון ברמת גן לשלושה חודשים, סיימו את המעון ועברו למעון אשפוזי בירושלים לשנה, לשיקום, להוסטל השיקומי.

יוסי אובניר: גם המעון, ההוסטל הזה נסגר.

יוסי אובניר: המעון ברמת גן נסגר.

יוסי אובניר: אין לנו לאן לשלוח היום אנשים.

יוסי אובניר: מגיעים אלי היום אנשים ואנחנו חסרי אונים מול התופעה.

יוסי אובניר: זו נקודת המיקרו שאני נמצא בא.

יוסי אובניר: משפחות בחודש.

יוסי אובניר: הגדולים שלנו זה רמת גן, חיפה, שמדובר במאות רבות של פניות של עשרות אנשים לחודש.

יוסי אובניר: שבע עשרה שנה.

יוסי אובניר: מנקודת ראות שלנו, ככל שהבן אדם ממשיך לשמור על קשר עם המרכז, כך אחוזי ההצלחה עולים.

יוסי אובניר: ברגע שאדם מנתק את הקשר אתנו, אחוזי ההצלחה יורדים.

יוסי אובניר: אני רוצה לציין שאנחנו יושבים כאן בחדר, שני חדרים, ששברנו קיר, כאן במסגרת המרכז נפגשות במשך שבוע חמישה עשר מפגשים של קבוצות לעזרה עצמית.

יוסי אובניר: בלי מטפלים, בלי עובדים סוציאליים, בלי פסיכיאטריים, בלי אף אחד, אנשים שרק מטפלים בעצמם.

יוסי אובניר: קבוצות איי איי – אלכוהוליסטים אנונימיים – שגם לא מוכנים לשמוע שמישהו עם בעיה אחרת, עם התמכרות כזו או אחרת, יבואו וישבו כאן במקום.

יוסי אובניר: כלומר, רק לאלכוהוליסטים בפני עצמם.

הנקודה שלי: היום ד"ר רייטר שמע אותי מדבר.

הנקודה שלי: בבית החולים שערי צדק.

הנקודה שלי: מצלצלת עובדת סוציאלית ואומרת לי: יוסי, יש כאן אדם שהולך ודועך במחלקה, הוא זקוק למסגרת שמתאימה לו.

הנקודה שלי: אנא, תסדר.

הנקודה שלי: ואני אומר לה, גבירתי היום נפגשת כאן וועדת הסמים של הכנסת – אין לאן לשלוח.

הנקודה שלי: ההתרגשות בפנים גדולה, הדמעות עומדות בעיניים, ואנשים סובלים.

הנקודה שלי: יש צעקה גדולה מסביב.

הנקודה שלי: צעקה גדולה מצד אחד וחוסר אונים מוחלט וחוסר משאבים.

הנקודה שלי: אין לי פה מיטות.

הנקודה שלי: אני מרכז אמבולטורי פתוח .

הנקודה שלי: אנשים באים לפגישות, לשיחות, לקבוצות, שוהים כאן במשך היום והולכים הביתה.

נחום מיכאלי: המשפחה, ובדרך כלל מטפלים, אנחנו מקבלים את אותה יחידת משפחה, 530 ₪ לחודש.

נחום מיכאלי: פר משפחה של מטופל.

נחום מיכאלי: אפילו אם האלכוהוליסט לא מגיע, מטפלים באישה, בילדים, עושים את הכל כדי שיוכלו.

נחום מיכאלי: ...

נחום מיכאלי: לעתים יש כמה בני משפחה שנמצאים כולם בטיפול.

נחום מיכאלי: אנחנו מהמדינה מקבלים יחידה.

נחום מיכאלי: אחת.

נחום מיכאלי: אבל בוא נגיד שליחידת משפחה זו כל העלות.

נחום מיכאלי: במסגרת אמבולטורית.

נחום מיכאלי: טיפול.

נחום מיכאלי: אנחנו מקבלים את האנשים, יש לנו כמה רופאים של משרד הבריאות שעושים את האבחון, שולחים לבדיקות רפואיות, אנחנו בתור עובדים סוציאליים עושים את האבחון הפסיכוסוציאלי, ובהתאם לאבחון תופרים תוכנית טיפול.

נחום מיכאלי: מיני פרוייקטים, כל מיני קישורים שאנחנו כעמותה יכולים ליצור עם כל מיני גופים שונים, על מנת לקבל משאבים.

נחום מיכאלי: אבל לא היום וגם לא בעבר אנשים לא כל כך רוצים לתרום לאלכוהוליסטים.

נחום מיכאלי: הם אומרים להם להפסיק לשתות ולא כל כך לשלם להם.

נחום מיכאלי: כך שאין כמעט הכנסה.

נחום מיכאלי: מה שהמדינה נותנת זה 98% ממה שיש לנו.

נחום מיכאלי: נבנו באמת עם עמל רב ועם כוונות מאוד מאוד טובות מערכת אשפוזית מאוד טובה, כאשר היה רצף טיפולי.

נחום מיכאלי: אדם מגיע למרכז אמבולטורי, מופנה למסגרת אשפוזית, חוזר למערכת.

אני אדייק: במשך השנה האחרונה, לאט לאט, נס עמים נסגר, כי התקציב של משרד הרווחה היה מוגבל, ןזה היה לתקופה של שנתיים שלוש ונגמר.

אני אדייק: אין יותר אפשרויות לאשפז, לא מבחינתנו, באופן פרטי כמובן.

אני אדייק: ואז משרד הבריאות החליט בצעד חד צדדי להפסיק את התוכנית לשלושה חודשים, זה היה לפני שנה.

אני אדייק: פנינו לד"ר גרינשפן, ואמרנו: אל תעשו את זה, אלא אם כן תתנו לנו מערכת חילופית, מערכת של שלושה חודשים זה סוג אנשים שלא יכולים להיות במסגרת אמבולטורית.

אני אדייק: הם נפלטים.

אני אדייק: הם צריכים.

אני אדייק: לא הרבה כאלה.

אני אדייק: יש שם שלושים מיטות, עשרים מיטות.

אני אדייק: זה מה שצריך.

אני אדייק: אמרו לנו אנחנו משרד הבריאות, תגידו תודה שעשרים שנה נתנו לכם, נתנו את זה לאלכוהוליסטים, לנו, לא יכולים לתת יותר.

אני אדייק: משרד הרווחה – יש לי מכתב של מנכ"ל משרד הרווחה שאומר שאכן זה משהו שצריכים לתת, אבל אין לנו כסף לתת.

אני אדייק: לפני כמה חודשים נסגרה האופציה.

אני אדייק: מה שנשאר זה רק המסגרות האלה.

אני אדייק: משרד הבריאות הוציא מכרז.

אני אדייק: אני יודע שבמכרזים יש תהליכים מסוימים.

אני אדייק: יש חודש, חודש.

אני אדייק: כבר ארבעה חודשים המכרז הזה מסתובב איפה שהוא.

אני אדייק: בינתיים, גם האגודה למניעת אלכוהוליזם הפסיקה את הפעילות של המעון האשפוזי, הפסיקה את הפעילות של ההוסטל.

אני אדייק: מבחינתנו, ופה באמת אני לוקח את מה שיוסי אומר, התשובה שלנו צריכה להיות לאותו אלכוהוליסט שמגיע אלינו, ורוצה טיפול.

אני אדייק: ואני חושב שהמחויבות של נציגי ומשרדי הממשלה לתת את הטיפול.

אני אדייק: אנחנו נותנים שירות, אנחנו מספקים שירות למשרדי הממשלה.

אני אדייק: יש לנו פה מרכז עבור משרד הרווחה.

אני אדייק: האגודה למניעת אלכוהוליזם בזמנו החזיקה את המעון האשפוזי עבור משרד הבריאות.

אני אדייק: היום, כאשר אדם מגיע אלינו, שמונים אחוז נאמר יכולים לקבל טיפול במסגרת אמבולטורית, אבל ישנם עשרים אחוז, דווקא הקשים ביותר, דווקא אלה שזקוקים למענה הרבה יותר, ואנשי משרד הבריאות תמיד אומרים שגמילה מאלכוהול הרבה יותר מסוכנת מגמילה מסמים, חייבת פיקוח רפואי הרבה יותר.

אני אדייק: אז אותם עשרים אחוז שדווקא הם זקוקים, היום אין להם.

אני אדייק: אז יש פתרון אחד בבאר שבע, שהוא לא תמיד זמין ולא תמיד יעיל.

אני אדייק: והוא במסגרת פסיכיאטרית,

נחום מיכאלי: דופן שמשרד הבריאות נאות להקים את המעון האשפוזי ברמת גן, כדי שאנשים לא יזדקקו להתאשפז בבתי חולים פסיכיאטריים.

נחום מיכאלי: כי אלכוהוליזם זו לא מחלה פסיכיאטרית, זה לא בריאות הנפש פר סה, זה לא משהו שצריך להיות עם חולי נפש.

נחום מיכאלי: היום, בלית ברירה, מחזירים את האלכוהוליסטים לבתי חולים לחולי נפש.

נחום מיכאלי: היה גם הקטע שאנחנו מאוד הדגשנו של אלכוהוליסטים לעומת נרקומנים.

נחום מיכאלי: ההתמכרות היא אמנם אותה התמכרות, והחוק זה לא הדבר היחידי שמבחין בין אלכוהוליסטים לנרקומנים.

נחום מיכאלי: האוכלוסייה שונה, ברמתה ובמאפיינים שלה, חלק מהמנטליות של האוכלוסייה היא שונה, המעורבות שלהם בפלילים שונה, וגם דרכי טיפול בנפגעי סמים שונות מדרכי הטיפול בנפגעי אלכוהול.

נחום מיכאלי: לקחת את האלכוהוליסטים, והיתה להם מסגרת אשפוזית לנפגעי אלכוהול, ולהגיד שהיום זה יהיה מעורבב זו בעיה מאוד גדולה, שלא לדבר על כך שבחוגים מסיימים בארץ, בעיקר בחברה הערבית, לא מוכנים לשבת יחד.

נחום מיכאלי: זאת אומרת, מקום שיש בו נפגעי סמים נפגעי אלכוהול לא ילכו לשם.

נחום מיכאלי: השורה התחתונה, אנחנו היום זועקים מגרונם של המטופלים שלנו שבעצם באים אלינו, רוצים את הטיפול, אנחנו נציע להם את המכסימום שאנחנו יכולים, אבל המכסימום שיכולים זה בית פתוח, שאתה בא לשעה, לפגישה עם המטפל, אתה הולך הביתה, אתה בא לפגישה קבוצתית, אתה הולך הביתה.

נחום מיכאלי: ואלה שבאים ממקומות שאין להם בית, ואלה שבאים ממקומות שאין להם חברה ואלה שבאים ממקומות שמפה יוצאים ישר לקיוסק לשתות, ואנחנו רוצים לאשפז אותם ולתת להם את הצ'אנס הזה – אין לנו מה לתת.

נחום מיכאלי: שלא סוחב אחריו איזה שהיא מטען.

נחום מיכאלי: דווקא מעבר מאלכוהול להימורים.

נחום מיכאלי: אנחנו פתחנו את המרכזים האמבולטוריים שלנו לנפגעי הימורים.

נחום מיכאלי: ובחלק מהמרכזים הגדולים יש גם מהמרים שמגיעים מתוך המערכת, מקבלים טיפול ע"י אנשי מקצוע שהוכשרו לכך.

נחום מיכאלי: המהמרים היא של מהמרים נטו.

נחום מיכאלי: יש להם בעיית הימורים.

נחום מיכאלי: זה שתי התמכרויות שונות.

נחום מיכאלי: אני יכול להגיד שבסטטיסטיקה שלנו, המאפיינים של האוכלוסייה של המהמרים הם שונים אפילו מאלכוהוליסטים.

נחום מיכאלי: זאת אומרת, אם אנחנו אומרים שהפרופיל של אלכוהוליסט הוא ברמה גבוהה יותר מהפרופיל של נרקומן, הפרופיל של המהמר הוא ברמה עוד יותר גבוהה.

נחום מיכאלי: רובם עובדים, רובם עם השכלה תיכונית ומעלה, בעלי משפחות.

נחום מיכאלי: המרכזים שלנו נמצאים במקומות, אבל הם לא שייכים לרשויות.

נחום מיכאלי: המרכז ברמת גן, שאני פיזית יושב בו, הוא מרכז של כל מרכז הארץ, לא של תל אביב ולא של רמת גן.

נחום מיכאלי: שם המקום.

בנימין גדליהו: דבר שני שאני רוצה לציין בפניך, זה שאנחנו עוסקים בנושא הזה באותו כסף שיש לנו פחות או יותר.

בנימין גדליהו: אנחנו נותנים בסביבות חמש מאות הרצאות וסדנאות לבתי ספר תיכוניים.

בנימין גדליהו: אנחנו בעת האחרונה עוסקים הרבה מאוד עם נוער, וזה הפך להיות אצלנו יחידה גדולה מאוד.

בנימין גדליהו: ואנחנו עוסקים בה.

בנימין גדליהו: אנחנו כינסנו את הישיבה היום.

בנימין גדליהו: לקחנו על עצמנו את האלכוהוליסטים כי אין מישהו אחר.

בנימין גדליהו: אנחנו עמותת אפש"ר.

בנימין גדליהו: אנחנו היחידים שמטפלים היום בנושא האלכוהול מהבחינה הציבורית.

בנימין גדליהו: כמובן מול משרד הרווחה, אבל כל הנושא של האלכוהול וההימורים, הכל ברשות, ומסודר.

בנימין גדליהו: בהימורים אנחנו לא מקבלים אגורה אחת.

בנימין גדליהו: אנחנו מקבלים את הכסף ממפעל הפיס.

בנימין גדליהו: אנחנו הגוף היחידי שעוסק היום בנושא טיפול באלכוהוליסטים בארץ.

יוסי אובניר: שלהם, שניצלו במערכת.

יוסי אובניר: ..

מעדי מעדי: לי שהאמת טופחת על פנינו.

מעדי מעדי: זה כבר כמה שנים שזה מתעצם בצורה הדרסטית שיכולה להיות.

מעדי מעדי: אתה מנסה לתת הסברים, מה קורה, אתה נותן הסברים אבל אתה אף פעם לא ממצה את הדברים.

מעדי מעדי: אז יש את ההשפעה הדתית שפוחתת והולכת, ואנשי הדת שהמילה שלהם לא מילה, המנהיגים שלנו שנתפסים כאילו לא בעניינים האלה – וכל אלה משאיר את האותות שלו.

בכנות אומר: אז המצב התקציבי כבר מורגש אצלנו.

מעדי מעדי: ערבה, רמה, רמת הגולן, מסעדה.

מעדי מעדי: יש את העניין של השיקום.

מעדי מעדי: אי אפשר לדבר על טיפול בלי לדבר על שיקום.

מעדי מעדי: ואני אציין שלפחות במע'ר, ובאזור כמובן, תשעים אחוז כמעט מהמטופלים אצלנו מחוסרי תעסוקה.

מעדי מעדי: תאר לעצמך.

מעדי מעדי: שמונים ותשעה אחוז כמעט הם נשואים עם שלושה ילדים ומעלה.

מעדי מעדי: ומקבלים אלפיים מאתיים שקל הבטחת הכנסה.

מעדי מעדי: זה מה שהם מקבלים.

מעדי מעדי: אי אפשר לדבר על מצב כזה שאני מטפל בו.

מעדי מעדי: הנשירה היא אדירה.

מעדי מעדי: הנפילות, המעידות הן אדירות ועצומות.

מעדי מעדי: ומצליחים כמובן עם אחוז מסוים.

מעדי מעדי: עובד של הרשות.

מעדי מעדי: לפי דעתי, המודל שצריכים לעבוד עליו, במיוחד במגזר שלנו הוא עניין התעסוקה, השיקום שצריך לתת עליו את הדעת, וזה אפשרי לפי דעתי.

מעדי מעדי: אבל חסרים תקציבים.

מרינה ששון: להיות שהאחריות של מסגרת ארוכת טווח היא אחריות של משרד הרווחה, היום משרד הרווחה לא יכול להפנות תקציבים למסגרת פנימיתית ארוכת טווח.

מרינה ששון: ולכן, כרגע אין, ולא נראה מתי כן יהיה.

מרינה ששון: אני מקווה מאוד שנצליח כן איך שהוא לגייס.

מרינה ששון: בשלב הזה, כל מה שיש לנו ומה שיהיה בקרוב זה מסגרות קצרות, שבועיים, בקושי, במימון משרד הבריאות, וגם זה בקושי.

מרינה ששון: הדבר היחיד שכן אולי, וזו בשורה, זה שאותו הוסטל שיקומי לטיפול בנפגעי אלכוהול שנסגר גם בסביבות חודש יוני שנה שעברה, יצא מכרז מטעם משרד הרווחה, ובמקרה הזה מדובר בהוסטל משולב, גם לאלכוהוליסטים וגם לדרי רחוב.

מרינה ששון: מדובר על עשרים וחמש מיטות.

מרינה ששון: המכרז יצא רק לא מזמן, והיה עוד איזה שהוא תיקון סביב התעריף, כי לא היתה הסכמה סביב התעריף, והבנתי שבעשרים ושמיני לחודש אמור להיסגר, בתקווה שיקום שוב פעם הוסטל שיקומי לאלכוהוליסטים, שבו לפחות לאלכוהוליסטים שהם לא דרי רחוב יהיו שם שתים עשרה , שלוש עשרה מיטות.

איוב קרא: יוסף אובניר; כל עוד לא יהיה מסגרת אשפוזית לפחות של שלושה חודשים בהוסטל.

איוב קרא: אז אשפוז לשבועיים זה כוסות רוח למת.

מרינה ששון: אלכוהוליסט.

מרינה ששון: מי שראה פעם אלכוהוליסט אחרי שבועיים, ומי שחווה את החוויה הזאת – שבועיים זה מעט מאוד, ויהיה קשה מאוד לייצב את המצב אחרי שבועיים ולשמור אותו כדי שיגיע בסופו של דבר להוסטל.

מרינה ששון: יחד עם זה, זה בכל זאת איזה שהוא פתרון שנכון להיום, ומזה כמה חודשים טובים יש לנו אותו.

מרינה ששון: כשנסגר ההוסטל השבועי שם, פשוט הוצאו משם אנשים.

מרינה ששון: אמרו להם, אנחנו מצטערים מאוד, פשוט, לכו הביתה.

מרינה ששון: ואנשים שהיה להם מקום עבודה בירושלים, למרות שאמנם לא היו מירושלים.

מרינה ששון: אני מקווה שההוסטל הבא ייפתח וייתן מענה חלקי, לפחות ברמה השיקומית.

מרינה ששון: אנחנו מדברים על שתים עשרה מיטות למדינה שלמה.

מרינה ששון: זה נורא מעט.

קריאה: פסיכיאטרי, זה חוויה איומה.

קריאה: אלכוהוליסט שאין לו שום קשר לתחום בריאות הנפש צריך להיכנס לשם, זו חוויה טראומטית, זו פגיעה לכל החיים.

מרינה ששון: הוציאו מכרז.

מרינה ששון: כל הזמן מדברים על זה שבשבוע הבא יהיו תוצאות.

מרינה ששון: אנחנו כבר סוחבים את זה מפברואר.

ד"ר מיקי רמט: חלוקה בעבודה בין משרד העבודה ורווחה ובין משרד הבריאות, שמשרד הבריאות לקח סמים, ומשרד העבודה והרווחה לקח אלכוהול.

ד"ר מיקי רמט: או אני לא בטוח בדיוק אם זו החלוקה הנכונה.

ד"ר מיקי רמט: האנומליה השניה שהיתה במשך השנים ונוצרה בשנים האחרונות זה שמשרד הבריאות עוסק בתחום הרפואי, ומשרד הרווחה עוסק בשיקום.

ד"ר מיקי רמט: היתה חלוקה מוזרה בין המשרדים מי מטפל באלכוהול ומי מטפל בסמים, שהיה צריך להיות תחת גג אחד, לדעתי, ללא שום ספק.

ד"ר מיקי רמט: ואחר כך היתה חלוקה נוספת במשך הזמן, שמשרד הבריאות ראה לעצמו את התחום הצר יחסית של הטיפול הרפואי, והטיפול השיקומי נחשב בתחום משרד הרווחה.

ד"ר מיקי רמט: אם מישהו יכול להצביע לי על הנקודה איפה נפסק הטיפול הרפואי ואיפה מתחיל הטיפול השיקומי, אני אשמח מאוד.

ד"ר מיקי רמט: אני לא מכיר אותה.

ד"ר מיקי רמט: כאחת התשובה שאני חושב שנצטרך לעסוק בה בצורה רצינית וכמה שיותר מהר, ואני זורק את זה רק לפרוטוקול, שתוכל אז לשמש כמתאם כפי שהיתה אמורה להיות מטבע הדברים בין המשרדים השונים.

ד"ר מיקי רמט: באשר לבעיות הספציפיות שעולות היום, אני רוצה קודם כל להעיר הערה ביחס לנסיגה בעניין אשפוז אלכוהוליסטים בבתי חולים לחולי נפש.

ד"ר מיקי רמט: אם זה הוצג כך אז זה נכון.

ד"ר מיקי רמט: המציאות היא שהמחלקה לתחלואה כפולה בבאר שבע גם נמצאת במקום נפרד, וגם יש בה אנשי מקצוע שהם אמונים לא על טיפול בחולי נפש אלא במכורים, בין לאלכוהול ובין לסמים.

ד"ר מיקי רמט: ואני כרגע בשלב המעבר הזה לא רואה בזה לא אסון ולא עבודה גרועה מבחינה מקצועית, להפך.

ד"ר מיקי רמט: הלוואי ויקבלו שם יותר אלכוהוליסטים, למען האמת.

ד"ר מיקי רמט: יחד עם זה, זה פתרון מסוים לשעה.

ד"ר מיקי רמט: משרד הבריאות הוציא את המכרז.

ד"ר מיקי רמט: כבר ענו למכרז.

ד"ר מיקי רמט: אני חושב שעכשיו צריך לבחור בזוכה.

ד"ר מיקי רמט: למרות הקיצוצים נוספו עכשיו שלושה רופאים למערכת.

ד"ר מיקי רמט: זה חשוב להדגיש שמהבחינה הזאת לפחות משהו.

שמואל פרסבורגר: אבל מכאן יש לי בעיה.

שמואל פרסבורגר: ואני אגיד לכם מהי.

שמואל פרסבורגר: אני יכול בשתי דקות להגיד, וזה לא יהיה לעניין, ויש סביב השולחן אנשים שיש להם מה להגיד.

שמואל פרסבורגר: ואני מבקש בקשה.

שמואל פרסבורגר: במקום לא להגיד את מה שיש להגיד, תעשה ישיבה נוספת.

שמואל פרסבורגר: בוא נפסיק כרגע, מכיוון שמה שיש לי להגיד משרד הבריאות בראש ובראשונה, משרד העבודה, אתם האשמים.

שמואל פרסבורגר: אבל מעבר לזה שאתם האשמים בדרך שאתם מנהלים את העסק הזה, כולם .

שמואל פרסבורגר: ואני לא רוצה להגיד למה כי אם אני אתחיל זה לא ייגמר.

שמואל פרסבורגר: ואני באמת חושב שזה ראוי שזה יישמע, ואתה צריך לדעת את זה, אם אתה רוצה לטפל בזה כמו שהתחלת.

חיים מסנג: יש היום שני מרכזים לפחות שיש מכורים לסמים ומכורים לאלכוהול.

חיים מסנג: והם עובדים יפה מאוד.

חיים מסנג: אין בכלל קשר.

חיים מסנג: זה לא הנקודה, ואף אחד לא מנסה לגרוע ממישהו אחר.

חיים מסנג: צריכים לפתוח את העיניים, ולראות קצת תורת ארגון.

חיים מסנג: בעולם אין מקום אחד, שכל תחום ההתמכרויות, כולן, לא תחת רשות אחת.

חיים מסנג: רק בישראל.

חיים מסנג: יש לנו כסף, יש לנו אמצעים, יש לנו תקציבים, כל אחד מציע בוא נקים ....

חיים מסנג: לסמים, לנפגעי הימורים.

חיים מסנג: במילה אחת, זה חרטא.

חיים מסנג: אם הוא רוצה לטפל בבעיות צריך להגיש הצעת חוק על ידי משרד ראש הממשלה.

חיים מסנג: ראש הממשלה כבר הורה להעביר את התחום של האלכוהול, וגם את התחום של ההימורים, אגב.

חיים מסנג: כל הדברים האלה שיהיו מטופלים תחת קורת גג אחת.

חיים מסנג: לצורך העניין, גם במשרד העבודה והרווחה גם שם הולך להיות איחוד של הסמים והאלכוהול.

חיים מסנג: אז חבל על הזמן.

חיים מסנג: אני מצטער רק על האנשים.

חיים מסנג: אותם אנשים שיש להם התלות באויב הנורא הזה.

רחמים יהושע בוסי: אמרתי שנתנו לי איזה חודשיים.

רחמים יהושע בוסי: אני הייתי מכור לאלכוהול וסמים בצורה הנרקוטית ביותר.

רחמים יהושע בוסי: הכי גרועה שיכולה להיות.

רחמים יהושע בוסי: אין מקום שנקרא מקום רע, כמו בתי החולים, מוסדות, בתי סוהר שאני לא עברתי שם.

רחמים יהושע בוסי: מאז שאני הגעתי למקום הזה, בא לי לבכות כשאני שומע שסוגרים את המקום הזה.

רחמים יהושע בוסי: לא יכול להיות דבר כזה.

רחמים יהושע בוסי: באמת לא יכול להיות דבר כזה.

רחמים יהושע בוסי: אני הייתי מוכן לחסל את כל העולם.

רחמים יהושע בוסי: אני נתתי הרצאות מדן ועד אילת .

רחמים יהושע בוסי: אני עזבתי הכל, משפחה ילדים – הכל.

רחמים יהושע בוסי: אני קברתי את אשתי בחול עד הצוואר והשארתי אותה לילה שלם בחול במחצבה.

רחמים יהושע בוסי: רק בנס רועה מצא אותה.

רחמים יהושע בוסי: אז אם אחד כמוני חוזר לשתות, אני יכול לחזור להיות יותר גרוע ממה שהייתי.

רחמים יהושע בוסי: בזכות המקום הזה אני הפסקתי לשתות, הפסקתי לעשן, הפסקתי לסמם, אני עובד ואני משתדל להיות האזרח מספר אחד ביושר בהגינות, בכל.

רחמים יהושע בוסי: היום פחד ללכת ברחוב.

רחמים יהושע בוסי: ואני, שלא הגעתי לבן אדם הזה שהציל אותי, ושאני חייב לו את החיים שלי, אני אשתי והילדים שלי – אני לא יודע איפה הייתי נמצא היום.

רחמים יהושע בוסי: לא היה לי פת לחם, והייתי תופס אנשים ברחוב ככה תלווה לי עשר לירות, תלווה לי מאה לירות.

רחמים יהושע בוסי: אנשים מהפחד יודעים, והיו נותנים,לא היו רוצים להסתבך אתי.

רחמים יהושע בוסי: אני היום בוסי, שנחשב אזרח הגון בסדר.

רחמים יהושע בוסי: אבל פעם בוסי כשהיה הולך היה מפיל אימה על אנשים.

רחמים יהושע בוסי: אני לא רוצה להגיע לזה, אני לא מעוניין בזה, אני רק רוצה שכבודו יעזור לנו שלפחות המרכז הזה והמעון, ובחיפה וכל המקומות האלה.

רחמים יהושע בוסי: חיפה גם אני נלחמתי, יצאתי להפגנות משום שזה חשוב לי.

רחמים יהושע בוסי: אני יודע מה האנשים האלה סובלים.

רחמים יהושע בוסי: בעיר העתיקה הייתי הולך ונותן הרצאות, בבתי סוהר.

רחמים יהושע בוסי: מוסדות, מחנות צבא – הלכתי, עשיתי הכל.

רחמים יהושע בוסי: אני רוצה להירפא, אני רוצה להיות אזרח הגון.

רחמים יהושע בוסי: היום האזכרה לחבר שלי שתלה את עצמו בגלל שתייה.

רחמים יהושע בוסי: צריך מישהו לעשות משהו בכדי להוציא אותנו מהבוץ הזה.

רחמים יהושע בוסי: עד לאן?

איוב קרא: דבר נוסף, אנחנו דורשים ממשרד הרווחה וממשרד הבריאות לזרז את נושא המכרזים כדי לפתוח את האשפוזיות קצרות הטווח וארוכות הטווח של השלושה חודשים.

איוב קרא: תהליכי המכרז.

איוב קרא: המצב ברחוב כרגע הוא קטסטרופלי.

איוב קרא: ברוח הדברים הללו תכיני מכתב לשר הבריאות ולשר הרווחה, כי אין מענה היום בכל הארץ לאשפוז ארוך טווח בנושא אלכוהוליסטים.

איוב קרא: אני יכול לומר לכם שהגשתי הצעת חוק שמדברת על כך שאלכוהול לא יימכר באופן חופשי כמו שהוא היום.

איוב קרא: יהיה רשיון, ובמקומות מוגבלים.

איוב קרא: כלומר, לא בכל מקום יוכל מישהו לשים ולארגן לו אלכוהול איך שבא לו ולקנות באופן חופשי.

איוב קרא: לא יהיה כדבר הזה.

איוב קרא: יהיו מקומות מסודרים כמו בחוץ לארץ.

איוב קרא: שם, אגב, קיים הדבר הזה.

איוב קרא: לא בכל מקום מוכרים, וצריך להיות סדר בבלגן.

איוב קרא: מי שמוכר אלכוהול צריך שיידעו שיש כתובת איפה הוא קנה, איפה הוא מכר, וכל הדבר הזה הפרוץ היום.

איוב קרא: אני הגשתי את הצעת החוק, ואני מקווה לקדם אותה כמה שיותר מהר.

ד"ר מיקי  רמט: מהמס הולך לטיפול.

איוב קרא: הסתייגות שיעלו את זה בכמה אחוזים, כדי לעזור לעמותות שמטפלות בעניין הזה.

איוב קרא: אני מבקש לקבוע לנו סיור עם עיריית ירושלים ומשרד הרווחה אצל דרי הרחוב בירושלים.

איוב קרא: חשוב לי לעשות סיור כי מדובר באלכוהוליסטים.

ליאת נוימן: שם שלושה חודשים...

איוב קרא: ביותר לנושא אשפוז ארוך , וכל האחריות נופלת כרגע על שני השרים, בגלל המחלוקת ביניהם.

איוב קרא: ברוח הדברים הללו להוציא מיד פקס לשני השרים.

איוב קרא: מעבר לכך, אני אדבר אתם באופן אישי.

איוב קרא: אני אלך לקיים ישיבה, להביא לפני הרשות את נושא הרשות להתמכרות אלכוהול, בהתאם לעמדת הממשלה מלפני מספר חודשים, זה צריך לקרום עור וגידים כל הדבר הזה.

איוב קרא: והכתובת היא משרד ראש הממשלה.

איוב קרא: אני מודה לכם על האירוח.