ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 86, 2003-11-10 00:00

יורי שטרן: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

יורי שטרן: על סדר-היום: הצעת חוק לסילוק ומחזור צמיגים, התשס"ג-2003, של חברי הכנסת מיכאל נודלמן, אריה אלדד, אורי יהודה אריאל ויורי שטרן.

יורי שטרן: הישיבה הקודמת הסתיימה בכך שבקשנו מחבר הכנסת המציע מיכאל נודלמן וממשרדי איכות הסביבה והאוצר לנסות למצוא נוסחה משותפת לבניית מערכת איסוף ומחזור של צמיגים.

יורי שטרן: נקודת המחלוקת העיקרית באותה ישיבה היתה בין מציע החוק והמשרד לאיכות הסביבה, שלפי גירסתם צריכים לגבות תשלום בצורה זו או אחרת פר-צמיג והגבייה הזאת תממן בעצם פעילות תאגיד המחזור, לבין משרד האוצר שנציגיו אמרו אז שמספיקה תקינה בנוגע למחזור וסנקציה נגד מי שלא אוסף את הצמיגים ולא ממחזר ואז לא יהיה נטל כספי נוסף על הציבור.

יורי שטרן: בזה פחות או יותר התמקדה המחלוקת.

יורי שטרן: אני מבקש מנציגים של משרדי האוצר ואיכות הסביבה לדווח לנו מה היתה ההתקדמות מאז.

יורי שטרן: בבקשה.

גיל יניב: אנחנו העברנו דו"ח כתוב.

גיל יניב: אני אעבור עליו ואוסיף כמה דברים.

גיל יניב: לגבי נתוני הפתיחה שהוצגו בפני הוועדה גם בפעמים הקודמות – 2 מיליון צמיגים מדי שנה יוצאים משימוש.

גיל יניב: 80% מהם בעצם מוחלפים על ידי פנצ'ריות פרטיות.

גיל יניב: השאר מוסכים מרכזיים כמו בצה"ל, אגד ובמקומות אחרים.

גיל יניב: פועלות כ-600 פנצ'ריות בארץ, חלקן מורשות לרבות אחרות שאינן כלולות ואינן מורשות.

גיל יניב: יש כ-10 יבואני צמיגים אבל יש יבואני רכב.

גיל יניב: השאלה הראשונה שנשאלת: האם גם על יבואני הרכב יחול הנושא הזה מפני שיבואני הרכב לא מחליפים אחר-כך את הצמיגים עצמם.

גיל יניב: ויש לנו את המצבור הגדול של מיליוני שפזורים היום בארץ.

גיל יניב: בארץ כרגע יש שני גורמים שמקבלים את נושא המחזור.

גיל יניב: בנושא הקיצוץ, שהוא תנאי ראשון והכרחי, פועלת מקצצת צמיגים אחת בחדרה שהיא בתהליכי רישוי.

גיל יניב: יש גם מכונה לחיתוך צמיגים שנמצאת באתר פסולת בצפון.

גיל יניב: שתי השיטות האלה ראויות לקראת הטמנה.

גיל יניב: הטמנה היא עדין רק חלק מהדרך.

יורי שטרן: ממה מרוויח המקצץ או החותך?

רונן אלבוים: כרגע הוא מפסיד הרבה כסף כל חודש כי לא מגיעים צמיגים לקיצוץ.

יורי שטרן: איך אתה אמור לקבל תשלום?

רונן אלבוים: אני אמור לקבל לפי טון או לפי מכולת צמיגים שמגיעה לשטח, שזה אמור לכסות את עלות הקיצוץ.

יורי שטרן: ממי?

רונן אלבוים: מזה שמפנה את הצמיגים, שהוא בעצם אמור לגבות מזה שנותן לו את הצמיגים, כמו פינוי אשפה.

יורי שטרן: מי זה, הרשות המקומית?

רונן אלבוים: לא.

רונן אלבוים: בעיקרון הרשות המקומית לא מתעסקת בזה אלא בעלי העסקים עצמם.

רונן אלבוים: גם היום בתעשייה, בעלי מפעלים ובעלי עסקים משלמים כסף עבור פינוי אשפה, כולל פינוי פסולת בניין ופסולת תעשייתית.

רונן אלבוים: במפעל הגומי שלי במפרץ חיפה יש לי מכולת אשפה גדולה.

רונן אלבוים: אני משלם 3,000 שקל כל חודש עבור פינוי האשפה התעשייתית של הגומי שמפונה על ידי חברת "אמניר" ומשם זה הולך להטמנה.

יורי שטרן: בשביל מה אתה עושה את פעולת הקיצוץ?

רונן אלבוים: לצערנו, כרגע זה הולך להטמנה, אבל בפועל פעולת הקיצוץ אמורה להיות פעולת מחזור.

רונן אלבוים: אנחנו אמורים לגרוס את הצמיגים גריסה מוחלטת, כלומר לפתיתים.

רונן אלבוים: זה הולך בתור חומר גלם למוצרים שאנחנו מייצרים.

יורי שטרן: בעיקרון אתה אמור להרוויח מגריסת הצמיגים.

רונן אלבוים: רק מהחומר הזה אי-אפשר להחזיק את הקו משום שעלויות הגריסה והמחזור הן הרבה יותר גבוהות.

רונן אלבוים: אני אמור לכסות את ההוצאות מהכסף שנכנס תמורת תשלום עבור גריסת הצמיגים פלוס מה שאנחנו מקבלים מחומר הגלם הסופי.

רונן אלבוים: שניהם ביחד מכסים את העלויות.

יורי שטרן: זה שמשלם עבור הגריסה, משלם עבור זה שאתה מפנה לו את הצמיגים האלה כאשפה.

יורי שטרן: ואז יש תשלום נוסף בסוף הדרך מהחומר.

יורי שטרן: כמות הצמיגים שאתה אוסף לא מספיקה.

יורי שטרן: אם היתה לך כמות יותר גדולה זה כבר היה משתלם.

רונן אלבוים: היום אף אחד לא מוכן לשלם כסף בשביל לגרוס צמיגים כי לא אוכפים את הנושא הזה.

רונן אלבוים: בגדול, אחרי ארבעה-חמישה חודשים שהמגרסה עובדת גרסנו שלושה סמי-טריילרים של צמיגים.

רונן אלבוים: זה מה שהצלחנו לגרוס, וגם זה, לצערנו הרב, די בהתנדבות.

יורי שטרן: כל הכבוד על הפעולה האקולוגית.

רונן אלבוים: אבל הרבה לא נוכל להחזיק מעמד.

רונן אלבוים: כבר קשה להתמודד.

יורי שטרן: האם המשרד לאיכות הסביבה לא צריך להטיל קנסות על אלה שלא מפנים את הצמיגים?

גיל יניב: זה בדיוק חלק מתהליך החקיקה.

גיל יניב: כרגע אין חקיקה בנושא הזה, כפי שלמשל נעשה בגזם.

גיל יניב: יש היום איסור של הטמנת גזם לא מרוסק במטמנות.

גיל יניב: תקנה כזאת או חוק מסוג זה לגבי צמיגים בעצם יביאו תביא את היזם או יזמים נוספים לפתוח עסקים וזה יחייב את אותם אוספי צמיגים או יבואנים בקיצוץ, כדי שהם לא יוכלו להטמין את הצמיגים באתרי אשפה כפי שזה נעשה היום.

גיל יניב: זה חלק מאותה פעולת חקיקה.

גיל יניב: יזם נוסף, שיש לו מכונה לחיתוך צמיגים ב"לגמון".

גיל יניב: זה נמצא ליד קיבוץ לוחמי הגיטאות.

גיל יניב: שני הפתרונות האלה שקיימים כרגע על ידי שני יזמים בארץ, הם בעצם עומדים בדרישה של הטמנה עתידית לפי החוק והם עשויים להיות בעתיד גם חומר גלם לפתרון אחר שזה הפקת אנרגיה מצמיגים.

גיל יניב: פעולות המשרד לקידום הנושא היו בשני מישורים.

גיל יניב: מישור ראשון, צוות הקמה ליישוב קונפליקטים סביבתיים תוך הסכמה.

גיל יניב: מאחר ומדובר כאן בגורמים שונים: המשרד לאיכות הסביבה, איגוד המוסכים, מרכז השלטון המקומי, צה"ל, יחידות סביבתיות ואחרות אנחנו מנסים להגיע למציאת פתרון בהידברות.

גיל יניב: הצוות נפגש מספר פעמים ומגבש פתרון מוסכם.

גיל יניב: מסלול שני שאנחנו עובדים בו במקביל, המשרד לאיכות הסביבה נפגש עם גורמים אחרים.

גיל יניב: סוף הסבב הזה יהיה ב-19 לחודש, בעוד כשבועיים.

גיל יניב: צמרת המשרד בראשות המנכ"לית אמורה להיפגש עם היבואנים כדי לנסות ולהציג בפניהם את הפתרונות.

גיל יניב: לגבי נושא החקיקה שהיה בסוף חודש יולי, הוצגה טיוטת חוק על ידי המשרד לאיכות הסביבה שהתבסס על עקרון של הקמת תאגיד מחזור.

גיל יניב: האוצר הסתייג מכך כיוון שהיטלים על צמיגים והטיפול בהם נגד את המדיניות שלהם.

גיל יניב: לאחר דיונים עם האוצר קבענו את עקרונות החוק שמצויינים כאן ובעצם קיבלנו את עמדת האוצר.

יורי שטרן: אגב, אני לא רואה שזה מנוגד למדיניות האוצר כי כל פעם הם מטילים משהו.

גיל יניב: לכן העקרון של החוק שעכשיו אנחנו עוסקים בהכנתו בנוי על ארבעה עקרונות מרכזיים שמופיעים כאן:

גיל יניב: אחריות הטיפול בצמיגים מוטלת על היצרנים והיבואנים; ליבואנים וליצרנים יקבעו יעדי איסוף ומחזור עולים.

גיל יניב: בסופו של תהליך תיאסר הטמנת צמיגים באתרי פסולת; לא ייקבע היטל בחקיקה על הצמיגים אך היבואנים והיצרנים יהיו רשאים לגבות דמי טיפול עבור האיסוף והמחזור.

יורי שטרן: ממי?

גיל יניב: מעצמם.

גיל יניב: עלות האיסוף והטיפול הוא דולר לצמיג.

יורי שטרן: וזה לא יתגלגל על הצרכן?

גיל יניב: יכול להיות.

יורי שטרן: עדיף לגבות איזשהו היטל או דמי פקדון, תלוי בשיטה, מאשר ליצור מערכת שכתוצאה ממנה כל אחד יצטרך או לא לשלם או להעלות קצת את המחיר בשביל לפצות את עצמו.

עמית לנג: עדיף שכל אחד יעשה את החישוב שלו.

עמית לנג: תהיה לפחות תחרות במקטע הזה.

עמית לנג: למה אתה כמדינה תקבע את ההיטל.

עמית לנג: הרי כל יומיים יבואו ויבקשו ממך להעלות את ההיטל.

עמית לנג: תטיל עליהם את האחריות, שהם יגלגלו את מה שהם רוצים למטה.

עמית לנג: שהם יתחרו ביניהם מי מפנה בצורה יותר יעילה.

מיכאל נודלמן: אתם רוצים לבנות שיטה שלא תעבוד.

מיכאל נודלמן: בארצות-הברית, בגרמניה, בקנדה, בכל העולם יש שיטה אחת, משלמים ועובדים.

מיכאל נודלמן: בלי תשלום אין שום דבר.

יוסף נעים: מה שעובד בכל העולם לא עובד בישראל.

יוסף נעים: ישראל מדינה שונה מכל העולם.

מיכאל נודלמן: יש הרבה אינטרסנטים פה בישראל.

מיכאל נודלמן: כל אחד בצד שלו ואף אחד לא חושב ש-3 מיליון צמיגים מפוזרים בשטח כל כך קטן, וזה נזק גדול ביותר.

מיכאל נודלמן: ופה משרד האוצר אומר: אנחנו לא רוצה לשלם.

יוסף נעים: אתה יכול לקחת אותי לכמה מגרשים כאלה שאני אראה את הצמיגים מפוזרים?

יוסף נעים: אני הסתובבתי בארץ לא ראיתי מגרשים כאלה.

גיל יניב: העיקרון הרביעי הוא לא תחויב הקמת תאגיד אבל אם היבואנים יחליטו שהם רוצים להקים תאגיד, זו החלטה שלהם.

גיל יניב: אם היבואנים יחליטו שחלקם סופגים את המחיר או חלקם מקימים תאגיד או כל דרך שהיא, הם יצטרכו לעמוד באחוזי מחזור עולים – 50% 60% לאורך זמן.

גיל יניב: מול זה תעמוד סנקציה או עיצומים כספיים על אי-עמידה באותם אחוזי מחזור.

גיל יניב: יש אפשרות אחת שאנחנו הצגנו אותה בישיבה הקודמת, שבעצם נבחן תאגיד ואז המדינה, המשרד יהיה שותף לכל התהליך הזה או לתת לשוק החופשי לפעול.

גיל יניב: חלקם יספגו את התוספת של דולר באיסוף ובמחזור, חלקם יטילו את זה על הקונה.

יורי שטרן: אני לא רואה פה את היווצרות השוק.

יורי שטרן: בעצם מה שאנחנו רוצים ליצור זה שוק של מחזור.

יורי שטרן: זאת אומרת, ליצור מצב שבו יבואו גורמים פרטיים שיהיה להם עניין להציע את השירותים שלהם באיסוף הצמיגים הפזורים בשטח, הבטחת המהלך הזה לאחר מכן אם נצליח תוך זמן קצר לנקות את כל מה שנצבר עד כה וביצירת חומרים או שימושים כאלה שגם בסוף הדרך זה ישתלם כלכלית.

יורי שטרן: השאלה אם בשיטה כזאת אתם יוצרים את האינטרסים הכלכליים לאורך הדרך הזאת שיבטיחו לנו איסוף ומחזור?

איתן משה: התשובה היא חד משמעית כן.

איתן משה: הנה ענה לנו כאן היזם שאמר: תשלמו לי כמה לירות גם על הגריסה ואני עושה את זה.

יורי שטרן: תסבירו בצורה יותר מפורטת איך אני אעבוד כיבואן צמיגים.

איתן משה: אנחנו מטילים את החבות על היצרנים והיבואנים.

איתן משה: הם מוכרים כמות של 20 טון בשנה, שיאספו 20 טון בחזרה ושיעשו איתם מה שהם רוצים.

איתן משה: להטמין אותם, שישמרו אותם אצלם בחצר.

איתן משה: זה לא עניין שלנו, שיעשו מה שהם רוצים.

איתן משה: בסופו של דבר הם יצטרכו להעביר אותם למקום אחר, למטמנות כשנאסור על המטמנות להטמין אותם בצורה של צמיגים איך שהם בגלל כל מיני סיבות שפורטו כאן, כמו היתושים, גז וכיוצא בזה.

איתן משה: למעשה מה שיקרה זה דבר פשוט, היצרנים והיבואנים יקימו חברה או חברות או דרך קבלני משנה שיאספו את הצמיגים ויעבירו אותם לשלב הבא שזה שלב של עיבוד וגריסה.

איתן משה: אנחנו לא נכנסים לפרטים איך זה יהיה, אולי ניכנס לזה בתקנות.

יורי שטרן: אין בזה תשובה לאותה כמות גדולה שכבר פוזרה בשטח.

איתן משה: דיברנו על זה בישיבה הקודמת ואמרנו שלהסתכל על כל התמונה ולהגיד: בואו ננקה מהיום את כל הבעיה של הצמיגים, זה משהו שהוא בלתי אפשרי.

יורי שטרן: למה בלתי אפשרי?

יורי שטרן: אם כל צמיג שאתה אוסף בשטח מכניס לך כסף, אין כבר הבדל בין הצמיג החדש יותר שזה עתה הגיע מחו"ל והתפנצ'ר לבין הצמיג שנמצא עשר שנים.

יורי שטרן: יחפרו את אותן מטמנות ויוציאו החוצה את הצמיגים שכבר נקברו מזמן בשביל לקבל כסף.

יורי שטרן: זה המצב הרצוי, שהיזם הפרטי יחרוש את השטח בחיפוש אחרי כל צמיג וצמיג ויביא אותו לאותו אדון שאחר-כך חותך אותו וגורס.

איתן משה: אנחנו אמרנו שבעצם היצרנים והיבואנים שחלה עליהם חובת האיסוף.

איתן משה: זו חובת איסוף של כמות שבמשך השנים היא תעלה או שהיא תרד.

איתן משה: זה יפתור את מרבית הבעיה כשאנחנו הצענו לסייע בקבוצה חד-פעמית של איסוף צמיגים שמפוזרים היום בשטח והעברתם לגריסה.

יורי שטרן: אפשר ליצור שתי מערכות.

יורי שטרן: אני כעת לא מדבר על איך.

יורי שטרן: מערכת אחת, האחריות של כל גורם שמייצר או מייבא צמיגים לאחוז מסוים של מחזור, אידיאלי 100%.

יורי שטרן: מערכת שנייה של ניקוי השטח.

איתן משה: זה מבצע חד-פעמי.

יורי שטרן: למה לא לחפש שיטה שהיא מטבע הדברים יוצרת עניין כלכלי.

איתן משה: זה לא תהליך שלפיו מחר בבוקר נכתוב איזשהו חוק ותתחיל פעולת מחזור.

איתן משה: זה תהליך שלוקח זמן.

איתן משה: בוא ניתן לזמן לעשות את שלו.

איתן משה: אמרנו: בהתחלה נאפשר הטמנה.

איתן משה: שנה לאחר מכן נגביל את ההטמנה, שנה לאחר מכן עוד יותר נגביל את ההטמנה.

איתן משה: נקבע למשל שלא ניתן אחרי חמש שנים להטמין צמיגים.

איתן משה: זה ייצור את התמריץ לגורמים פרטיים למצוא פתרונות למחזור של צמיגים.

יורי שטרן: לפי הנתונים שאתם הצגתם לפנינו, 80% מהצמיגים מוחלפים בפנצ'ריות ועוד 20% במערכות מרוכזות כמו צה"ל, אגד וכו'.

יורי שטרן: למה בכלל אנחנו צריכים לעבוד מול היבואן והיצרן ולא מול אותם מקומות שבהם התהליך הזה מתבצע?

איתן משה: יותר קל לנו לזהות את היבואנים והיצרנים מאשר את כל הפנצ'ריות הקטנות.

יורי שטרן: שוב, תשלם על כל צמיג.

יורי שטרן: אני חושב שאתם הולכים בדרך הקשה.

יורי שטרן: יש 600 נקודות איסוף ברורות,

גיל יניב: מורשות 600, אבל יש עוד מאות חאפרים.

איתן משה: זה עניין טכני לחלוטין.

איתן משה: אתה צריך דיווח מול 600 פנצ'ריות, להתחיל להיכנס להם לספרים, לראות כמה מכרו, מה עשו עם הפסולת.

יורי שטרן: אבל הוא מקבל כסף.

עופר בראון: אתם מתעלמים ממעשה חקיקה ותקנות של הכנסת.

עופר בראון: קראתי את הפרוטוקול של הישיבה הקודמת והם לא נזכרו פה.

עופר בראון: אני מייצג את "אליאנס" שהוא יצרן הצמיגים היחיד בארץ.

עופר בראון: אנחנו מספקים לשוק המקומי בערך 25% מכמות הצמיגים.

עופר בראון: ראשית שיובן, אנחנו מברכים את היוזמה לטפל בנושא של מחזור צמיגים.

עופר בראון: אנחנו מצדדים בזה ותומכים בזה.

עופר בראון: השאלה היא איך לעשות את זה.

עופר בראון: אני לא חושב שיש מישהו שחולק על זה שהמטרה ראויה.

עופר בראון: אנחנו מאתרים בעצם שתי נקודות תורפה בחיי הצמיג שגמר את החיים שלו.

עופר בראון: נקודה אחת היא שקודם כל צריך לרכז אותו, לאסוף אותו ולהביא אותו לנקודה מסוימת.

עופר בראון: זה דבר שצריך לטפל בו.

עופר בראון: נקודה שנייה היא הנקודה של המחזור שלו והשימוש בחומר הגלם שנוצר.

עופר בראון: אלה שתי נקודות שטעונות טיפול וכל אחת מהן צריכה טיפול אחר.

עופר בראון: הנקודה הראשונה לפי הבנתנו מטופלת בדברי חקיקה קיימים, כגון: חוק לשמירת הנקיון אוסר להשליך צמיגים.

עופר בראון: יש תקנות שהמשרד לאיכות הסביבה יכול להפעיל אותן, יש קנסות על מי שמשליך צמיגים ולא אוסף אותם.

גיל יניב: אם תופסים אותם על חם.

עופר בראון: יש אתרים לסילוק פסולת, גזם, צמיגים וגרוטאות.

עופר בראון: הכל כתוב בתיקונים משנת 1997 בחוק עם קנסות.

עופר בראון: אכיפה, אני לא מכיר שיש, אבל החוק קיים.

יורי שטרן: החוק מטפל בהשלכת הפסולת הזאת.

עופר בראון: באיסור להשליך צמיגים.

עופר בראון: יש תקנות סדר הדין הפלילי, עבירות קנס, שמירת הניקיון משנת 2000.

עופר בראון: יש סעיף נפרד לצמיגים.

עופר בראון: מי שמשליך צמיגים, יש קנסות שקבועים בחוק.

עופר בראון: רשיונות עסק, נושא לא מטופל.

עופר בראון: בתנאי רישוי עסקים, שהמשרד לאיכות הסביבה הוציא, נאמר שבעל עסק צריך להתקין מתקנים לאצירה של פסולת מוצקה, זאת אומרת צמיגים, להבטיח פינוי מתוך מתקן האצירה שלו.

עופר בראון: צמיגים משומשים – בעל עסק יפנה את הצמיגים המשומשים לאחת מהאופציות הבאות:

עופר בראון: מפעל למחזור או חידוש צמיגים לשימוש חוזר, ישירות למגרש לאיסוף צמיגים, מכירה לצורך שימוש חוזר ללקוחות, סילוק לאתר פסולת יבשה מורשית.

עופר בראון: הכל כתוב.

עופר בראון: בן-אדם שלא מקיים את זה, המשרד לאיכות הסביבה יכול לשלול את רשיון העסק שלו.

עופר בראון: הכל קיים.

עופר בראון: מעבר לנושא האיסוף, מה עושים עם הצמיג הלאה.

עופר בראון: אנחנו יכולים להגיד שאפשר להטמין את הצמיגים.

עופר בראון: זה פתרון שבכל העולם מנסים לא לעשות אותו.

עופר בראון: אנחנו יכולים להגיד שאפשר לשרוף אותם.

עופר בראון: זה פתרון שבכל העולם, באירופה בוודאי, יש תאריכי יעד עד 2006 או 2008 שלא עושים את זה יותר.

עופר בראון: הרעיון הוא לעשות בזה שימוש קונסטרוקטיבי.

עופר בראון: הנקודה היא איך יוצרים מצב שבו כדאי לייצר את החומרים האלה.

עופר בראון: ההצעה שלנו היא שמרכז ההשקעות, כאשר הוא בוחן השקעות שראויות לתמיכת המדינה, נבחן בראש ובראשונה שימוש מושכל בחומרים האלה.

יורי שטרן: אני רוצה לבטל אותו.

עופר בראון: אם רוצים לגייס כסף, צריך לנצל אותו בצורה הכי טובה.

עופר בראון: לנצל אותו לאיסוף, זה בזבוז של הכסף, כי החובה לאיסוף קיימת רק צריך לקיים אותה.

עופר בראון: אם אוספים כסף, המטרה שלו צריכה לעודד את הצריכה הכלכלית של החומר הזה כי בינתיים קשה לעבד חומרים כאלה.

עופר בראון: זה כנראה חומר גלם שצריך לתת לו אינסנטיב נוסף למי שצריך להשתמש בו.

מיכאל נודלמן: אתה אומר שיש חוק אבל בחוק אין תמריצים.

מיכאל נודלמן: אם אין תמריצים בחוק זה לא עובד.

עופר בראון: אני לא ראיתי בהצעת החוק הנוכחית תמריצים.

עופר בראון: אני ראיתי עוד מקל.

יורי שטרן: בהצעת החוק המקורית שלנו יש מנגנון כלכלי על ידי גביית כסף פר-צמיג.

יורי שטרן: אני לא אומר שזה המנגנון היחידי או האידיאלי אבל הוא בהחלט כלול בחוק כרעיון.

ניר קדמי: אני רוצה לומר שני דברים.

ניר קדמי: ברמה העקרונית, אנחנו צריכים לזכור שהמטרה של החוק צריכה להיות טיפול בצמיגים.

ניר קדמי: כלומר, איסוף הצמיגים, אי-השלכתם, אי-זיהום הסביבה ואם נצליח גם למנוע את ההטמנה.

ניר קדמי: זה דבר ראשון.

ניר קדמי: דבר שני, בחינה כלכלית שנעשתה גם על ידי משרד התמ"ת, גם על ידי המשרד לאיכות הסביבה וגם בעולם התברר שאחת הבעיות העיקריות בטיפול הצמיגים היא המסה הקריטית של האיסוף.

ניר קדמי: כלומר, יכול לבוא יזם ולהגיד: לי מתחיל להיות כלכלי ברגע שתביא בשער המפעל שלי כמות גדולה של צמיגים במחיר אפס.

ניר קדמי: בהצעת החוק שהוצגה בישיבה הקודמת, הצגנו איזשהו מנגנון שמטיל את החובות על היצרנים והיבואנים אבל אומר להם: בואו תנהלו את העסק הזה בכספים שהם היטל.

ניר קדמי: אנחנו רק נארגן לכם איזו קופה על ידי כלי מיסויי שהמדינה תספק אותו.

ניר קדמי: מה זה בעצם אומר?

ניר קדמי: אם היום המדינה תטיל היטל, בסופו של דבר ההיטל הזה יצטרך להיות משולם על ידי הצרכן.

ניר קדמי: כאשר הצרכן יגיע לפנצ'ריה יאמרו לו: אדוני, זה המחיר- 250 שקל הצמיג ועוד 7 או 10 שקלים היטל, והצרכן ישלם את זה מכיסו.

ניר קדמי: מבחינה כלכלית זה מעמיס על המחיר הכולל.

ניר קדמי: אם נסתכל על סך המשק וסך הקופה שנועדת למכירת צמיגים, שיווק צמיגים , לרווחי שיווק, רווחים של כל המערכת, אנחנו לא משנים דבר.

ניר קדמי: בקביעת ההיטל אנו גובים מחיר מלאכותי לחלוטין ואומרים ליצרן או לתאגיד שיקים היצרן או לכל גוף אחר:

ניר קדמי: קחו 7 שקלים שאנחנו קבענו, בלי לתת שום תמריץ להתייעלות, בלי לתת שום תמריץ לבניית מנגנון שוק אמיתי.

ניר קדמי: ההבדל בהצעה הנוכחית של המשרד לאיכות הסביבה ומשרד האוצר, ונכון שזה נעשה עם איזו הסתייגות של האוצר, בסופו של דבר במשרד לאיכות הסביבה די מבינים היום שזו הצעה שיכולה גם לבנות מנגנון של שוק ותמריצים, כפי שאדוני מחפש בהצעת החוק, כאשר אנחנו מטילים על היבואן חובה מסוימת, כמו באותה הצעה, ואומרים לו: אתה תקבע את המחיר, אתה ביעילות הכלכלית שלך, בראייה הכלכלית שלך כי אתה יודע לנהל שוק.

ניר קדמי: אני לא קבעתי לך כמה לגבות ואני לא קבעתי עם מי לעבוד.

ניר קדמי: אתה מספק צמיג לפנצ'ריה, אנא תיקח חזרה, אנא תמצא את המנגנון מול הפנצ'ריה שאתה עובד איתה בשרשרת רצופה של יחסי עבודה באלף ואחד נושאים.

ניר קדמי: התמריץ הוא שאנחנו לא מתערבים, וזו דווקא גישת שוק נכונה.

יורי שטרן: למה אתם עובדים מול היבואנים והיצרנים ולא מול אותם גורמים שמטבע הדברים אוספים אצלם את החומר.

ניר קדמי: מבחינת המחיר, השוק והמנגנון הכלכלי, היבואן או היצרן יכול להעביר בשרשרת את אותה עלות של הקמת אותו גוף, כאשר אנחנו כמדינה צריכים לראות את הצרכן עומד מול הפנצ'ר-מעאכר והוא רואה את המחיר הסופי.

ניר קדמי: אנחנו מאמינים שהחובה תבוא על היצרן ותתחלק בין היצרן, הפנצ'ריה והצרכן באיזושהי דרך מדורגת.

ניר קדמי: זה יותר יעיל כלכלית ויותר נכון מבחינת הצרכן.

ניר קדמי: מעבר לזה, כאשר אתה תיתן היום קופה לתאגיד כלשהו, הוא יקבל קופה סגורה.

ניר קדמי: מה המטרה של תאגיד כזה היום?

ניר קדמי: הוא לא יכול לחלק רווחים.

ניר קדמי: כאשר אני אומר ליבואן: יש לך 50% חובת איסוף וקח קופה לטפל בזה, או יש לך 50% ואתה תוציא את זה לא מקופה סגורה, הוא יעבוד נכון יותר, יעיל יותר, טוב יותר לאורך כל הדרך.

יורי שטרן: למי הוא יצטרך להעביר את הצמיגים האלה?

ניר קדמי: כאשר היום יצרן או יבואן מספקים לפנצ'ריה צמיג, אני לא אומר שאותו אוטו יקח את הצמיג חזרה.

ניר קדמי: הם יחליטו מי יעשה את זה.

יורי שטרן: לאן הם מעבירים בסוף?

ניר קדמי: פתרונות שהמשרד לאיכות הסביבה יאשר אותם כפתרונות סביבתיים.

ניר קדמי: אחד, זה הטמנה אחרי קיצוץ במשך חמש או שבע שנים, שתהיה אופציה.

ניר קדמי: זאת חלופת האפס .

ניר קדמי: זה יהיה בעצם מחיר שיהיה בשוק.

ניר קדמי: יש מקצצת, יש מטמנות.

ניר קדמי: המשרד לאיכות הסביבה יאשר בקרוב מטמנות נוספות גם בדרום הארץ, גם בצפון וגם במרכז.

ניר קדמי: יהיו בעצם לפחות שלוש מטמנות שיעבדו ויוכלו לקלוט את הצמיגים האלה בצורה הסביבתית.

ניר קדמי: יהיה לזה מחיר וזאת חלופת האפס.

ניר קדמי: מול זה יעמוד יזם חיצוני, שיכול להיות קבלן משנה של אותם יבואנים או כל דרך שהם יבחרו לעשות את זה ויגיד: הטמנה כולל קיצוץ תעלה איקס שקלים, תמורת איקס מינוס 1 או פלוס 1 – צריכים לזכור שההטמנה תיגמר מתי שהוא, וגם בתכנית העסקית שלו הוא צריך לבנות את זה לתקופה ארוכה – אני מוכן לתת לכם פתרון שהוא כולל מחזור שריפה או כל פתרון אחר שיזם מן השוק יוכל למצוא אותו.

ניר קדמי: ואם בא יזם היום ואומר: אני עדיין כשאין אכיפה של המשרד לאיכות הסביבה מספיק חזקה לעניין כי אין לנו את הכלים, ואין עדיין הטמנה מקוצצת, הוא עדיין מייצר את הדברים האלה ומייבא היום מחוץ לארץ את ה"אורז" שהוא קורא לו, זאת אומרת יש איזשהו בסיס כלכלי, שהיום המנגנון שאנחנו צריכים להפעיל אומר רק דבר אחד:

ניר קדמי: תאספו אותם ומי שישליך את הצמיגים ומכר את הצמיגים אל השוק, שיידע להחזיר אותם תוך כדי העברת העלות הזאת לאורך כל השרשרת: היבואן, אם יש סיטונאי ואם יש פנצ'ר-מאעכרים והיצרנים.

ניר קדמי: זה בהיבט של התוכן.

ניר קדמי: בהיבט של הפרקטיקה, אנחנו צריכים לזכור באיזה מצב כלכלי אנחנו נמצאים במדינה.

ניר קדמי: העברת היטלים ומסים זה לא דבר טרוויאלי שיעבור מחר בבוקר.

ניר קדמי: אנחנו באיכות הסביבה נתקלנו לא מעט במקרים שהעברנו כמו חוק הפקדון שדיברו עליו הוגש לכנסת בשנת 1992, הוא עבר ב-1999, הוא התחיל לפעול ב-2001 והוא התחיל לפעול נורמלי באמצע 2002.

ניר קדמי: בסופו של דבר, הטלת פקדונות, היטלים וכל מיני אילוצים לתוך השוק לא יעברו אצל המחוקק כל כל מהר.

ניר קדמי: לכן אני חושב שאם תינתן ההזדמנות כאשר סוף סוף יש לנו הסכמה של משרדי הממשלה, יש הבנה שצריכים לטפל בעניין, אנחנו בהחלט חושבים שאפשר לתת את האפשרות לנסות את התהליך הזה.

ניר קדמי: ללכת להיטל בעוד שנה או בעוד שנה וחצי כשהעסק ייכשל, תמיד נוכל ללכת להיטל אם נרצה.

יורי שטרן: אני מתנצל.

יורי שטרן: אני חייב ללכת לפגישה עם האוצר.

יורי שטרן: פרופסור נודלמן ימשיך במקומי לנהל את הישיבה.

יורי שטרן: יכול להיות שאפשר לבחור את האופציה הזאת, אבל תנו גם פתרון לאותה כמות שכבר נמצאת בשוק.

ניר קדמי: יש לנו רעיון גם לנקודה הזאת.

מיכאל נודלמן: מה עם היבואנים?

מיכאל נודלמן: אתם אומרים שאתם רוצים שהיבואנים יהיו בתמונה.

מיכאל נודלמן: איך הם ברעיון שלכם?

ניר קדמי: יש יבואני צמיגים ויש יבואני רכב.

ניר קדמי: לגבי יבואני רכב, השאלה היא האם יבואן שמביא מכונית בעשרות ומאות אלפי שקלים ומשלם הרבה כסף למדינה כמס, צריך להכניס אותו לתוך המערכת עם התחשבנות כזאת או אחרת.

ניר קדמי: אני לא אומר שיש לי דעה מוחלטת בעניין.

ניר קדמי: יבואני צמיגים הם בעיה.

ניר קדמי: לגבי יבואני רכב, יכול להיות שהם צריכים להיות במשחק, יכול להיות שלא.

ניר קדמי: החובה תהיה גם עליהם.

ניר קדמי: התעשייה הזאת לא תלך ותעשה בעצמה, היא תוציא כנראה מכרזים אזוריים לקבלני משנה לאיסוף וייווצר שוק.

ניר קדמי: אנחנו רוצים ליצור שוק עם יזמים שיציעו הצעות.

ניר קדמי: יכול להיות שיבואן יעביר את הנושא לאותו יזם.

ניר קדמי: אגב, בדיונים שהתקיימו היום אנחנו הבנו שיש מחיר בשוק שהוא כבר פחות ב-2 שקלים מההיטל שאנחנו מבקשים - 5 שקלים לצמיג כולל קיצוץ, הטמנה ואיסוף נכון לאזור המרכז.

ניר קדמי: כל מה שאנחנו רוצים זה תמריץ.

ניר קדמי: אנחנו בונים את תנאי המעטפת של המערכת ומטילים חובה על היצרנים.

ניר קדמי: נוכל לאכוף אותה ביתר קלות ואז יהיה המקל במסגרת הזאת.

ניר קדמי: בסופו של דבר ניצור מנגנון של שוק לטווח ארוך.

מיכאל נודלמן: איזו כמות של צמיגים יש בשלוש משאיות?

רונן אלבוים: הכמות היא כלום.

רונן אלבוים: אני עוסק בנושא של מחזור, כולל מחקר בנושא מחזור ברחבי העולם ובאירופה.

רונן אלבוים: ביקרתי בהרבה מפעלי מחזור ובדקתי איך זה עובד בגרמניה ובאנגליה.

רונן אלבוים: העסק הוא הרבה יותר פשוט ממה שמנסים לעשות אותו ולצערי הרב, כיאה למדינת ישראל, תמיד אנחנו מנסים להמציא את הגלגל החדש.

רונן אלבוים: בכל רחבי העולם יש היטל על צמיג.

רונן אלבוים: במדינת ישראל, על כל צמיג שיוצא יוטל איקס שקלים, כמו בחוק הפיקדון על בקבוקים, וזה ילך לטובת הקופה, כמו קרן לשיקום מחצבות וכן הלאה.

רונן אלבוים: הקופה הזאת תעביר את הכסף למפעל מחזור.

רונן אלבוים: מפעל המחזור יקבל את הכסף לפי טון.

רונן אלבוים: כלומר, אנחנו יוצרים פה תמריץ לאסוף את כל הצמיגים שפזורים במדינת ישראל משום שהכסף הזה אמור לכסות את הוצאות האיסוף וההובלה עד המפעל, כפי שאנחנו רואים היום מה שקיים בנושא בקבוקי הפלסטיק.

רונן אלבוים: מאותו רגע שהוטל הפיקדון של 25 אגורות, אנחנו יכולים לראות שבעצם הוקמה במדינת ישראל תעשייה של איסוף בקבוקים למחזור ופתאום כבר לא מוצאים אותם מתגלגלים בכל פינה.

רונן אלבוים: כנ"ל יהיה בנושא הצמיגים.

רונן אלבוים: ברגע שיהיה כסף בקופה ומפעל למחזור יקבל כסף על כל טון צמיגים שהוא גורס, יהיה אינטרס להרבה גורמי איסוף במדינת ישראל, חברות תובלה ועוד כל מיני קבלני איסוף אשפה לעבור מפינה לפינה ולאסוף כל צמיג כי בעצם עבור כל צמיג שהם יביאו למפעל המחזור הם מקבלים כסף.

רונן אלבוים: הם מקבלים כסף ממפעל המחזור, שמקבל כסף מהתאגיד וככה זה מגיע לסוף.

רונן אלבוים: זה הקטע האוטופי כשהחוק הזה יעבור ויוטל אותו היטל.

רונן אלבוים: עד להגעת אותו היטל ועד שהוא יופעל, בינתיים קיימים כוחות השוק.

רונן אלבוים: אני נפגשתי עם הרבה גורמים שנמצאים בחדר הזה בנושא הזה ואני קורא לזה כמו חוק השמירה.

רונן אלבוים: הטילו את חוק השמירה על בתי עסק במדינת ישראל עקב המצב הביטחוני.

רונן אלבוים: כל בתי העסק, ביום הראשון ובחודש הראשון קמו וצעקו שאין להם כסף לממן את המשכורת.

רונן אלבוים: אחרי חודש אנחנו רואים, כשנכנסים לבית עסק או מסעדה, בסוף נותנים לך היטל קטן של 3-4 שקלים דמי שמירה.

רונן אלבוים: כולם משלמים וזה מכסה את הוצאות השומר.

רונן אלבוים: יש לנו עשרות אלפי שומרים במדינת ישראל שבמקום לשבת ולקבל דמי אבטלה, עובדים ומקבלים משכורת.

יוסף נעים: אבל זה לא בחוק.

רונן אלבוים: לא אמרתי שזה בחוק, אלה כוחות השוק.

רונן אלבוים: אותו עיקרון יכול לחול על הצמיגים, ומדוע?

רונן אלבוים: הלא לפי החוק חייבים לפנות את הצמיגים לאן שהוא.

רונן אלבוים: הפנצ'ריות לא יכולות להשאיר את הצמיגים עד אין קץ אצלם בחצר ולחכות שתבוא הישועה.

רונן אלבוים: באיזשהו שלב הם מפנים את הצמיגים.

רונן אלבוים: ב-90% מהמקרים המפנים נוסעים 2 קילומטר, מסתכלים שמאלה ימינה, מוצא את הוואדי וזורקים אותם.

רונן אלבוים: אני אישית העברתי לא מעט תמונות באי-מייל למשרד לאיכות הסביבה ברדיוסים יחסית קרובים למקומות שאני מסתובב בהם של צמיגים שפזורים ברחבי השטח, מפגע נוראי.

רונן אלבוים: בהרבה מקרים בא אלמוני ומדליק אותם.

רונן אלבוים: זה נשרף ועושה יופי של עשן שחור, וככה אנחנו נראים עם כל הזבל בכל פינה.

רונן אלבוים: אין בעיה כבר היום להתחיל לאסוף את הצמיגים על ידי אכיפת החוק על הפנצ'ריות שמחויבות לפנות את הצמיגים למקום מוסדר.

רונן אלבוים: היום זה לא עובד מסיבה פשוטה, הרשויות המקומיות שאמונות לאכוף את החוק כל אחת בטריטוריה שלה, לא עושות שום דבר כי אף אחד לא אוכף עליהן לעשות את זה.

רונן אלבוים: יש רשויות מקומיות שעושות את זה.

רונן אלבוים: למשל עיריית נתניה אוכפת באזור שלה את נושא פינוי הצמיגים.

רונן אלבוים: הצמיגים של נתניה מגיעים להטמנה.

רונן אלבוים: עיריית חיפה גם כן מתחילה לעשות את זה בצורה שיטתית ועוברת מדי שבוע בשבוע באתרים כדי לבדוק ושם מפנים.

רונן אלבוים: אבל ב-90% מהרשויות המקומיות לא אוכפים ושם מתחילה הבעיה כי למשרד לאיכות הסביבה אין כמות פיקוח כזאת שהוא מסוגל לעבור בכל הפנצ'ריות בישראל.

רונן אלבוים: אבל תפקידו ואולי הוא מסוגל לאכוף על הרשויות המקומיות כך שכל רשות בתחומה תדאג לאכוף את החוק.

רונן אלבוים: מי שלא מפנה צמיגים, בית משפט לעניינים מקומיים יטיל עליו קנס על אי-פינוי צמיגים למקום מוסדר.

רונן אלבוים: זה מעוגן בחוק, כפי שאמר לנו היועץ המשפטי של מפעל אליאנס.

רונן אלבוים: ההיטל שהפנצ'ריה צריכה לשלם עבור המחזור בסך הכל הוא קטן ביותר לעומת מה שהיא משלמת היום כשהיא מפנה בצורה מוסדרת מכולה של צמיגים.

רונן אלבוים: לדוגמה, היום פנצ'ריה משלמת כ-1,200 שקל על פינוי מכולה.

רונן אלבוים: טיפול בצמיגים שעד עכשיו היו מטמינים, היום הפסיקו להטמין, כולל הגריסה עולה כ-2,000 שקל.

רונן אלבוים: כלומר, כל ההיטל הוא סך הכל 800 שקל על מכולה, שזה מה שהם יצטרכו לשלם היום בשביל לטפל בצמיגים בצורה מוסדרת.

רונן אלבוים: המגרסה שלנו, שהיום עומדת, מסוגלת מבחינת נפח לגרוס את כל כמות הצמיגים שנצרכת במדינת ישראל בשנה.

רונן אלבוים: כל הכמות הזאת מסוגלת להגיע למחזור.

רונן אלבוים: זאת אומרת, אין אפילו צורך להטמין אותה.

רונן אלבוים: ברגע שיהיה מספיק הון חוזר, ניתן לקחת ולמחזר את כל הצמיגים האלה.

רונן אלבוים: כלומר, אחוז שולי ביותר יוטמן.

רונן אלבוים: רוב הצמיגים ייגרסו לחומר גלם.

רונן אלבוים: לחומר הגלם הזה יש כל מיני ייעודים, לא רק ריצוף גומי.

רונן אלבוים: עושים ממנו תהליך של דה-וולקניזציה.

רונן אלבוים: יושב פה יהודי יקר, לב ביירך, אני מניח שכולכם מכירים אותו, שבעצם אני אמור לספק לו את אותו "אורז" שזה חומר הגלם הסופי שהוא אמור לעשות ממנו דה-וולקניזציה ולעשות ממנו חומר שאני כיצרן גומי משתמש בו בחזרה ומייצר ממנו כל מיני מוצרים.

רונן אלבוים: אנחנו עובדים על עוד תהליך שבו אנחנו מערבבים את זה עם פלסטיק.

רונן אלבוים: זה הולך לתעשיית הרכב.

מיכאל נודלמן: יש הרבה שיטות ויש הרבה דברים שאפשר לעשות מזה.

מיכאל נודלמן: בסופו של דבר, מה אתה מציע?

רונן אלבוים: אני מציע להטיל היטל על צמיגים.

רונן אלבוים: ככה זה עובד גם באירופה ובארצות-הברית.

רונן אלבוים: כרגע, בתור שלב ביניים, עד שיעבור החוק ויהיה ההיטל, יש לאכוף את החוק על כל הגורמים על מנת שהצמיגים אכן יגיעו לאן שהם צריכים להגיע.

מיכאל נודלמן: זה לא נכון לשרוף צמיגים גם מבחינת איכות הסביבה, וגם אפשר לקבל חומר יותר טוב לשימוש נוסף.

שירלי בבאי: קודם כל, מונחת לפנינו ההצעה של חודש יולי, ואנחנו שומעים שמה שעומד כרגע על הפרק זה דבר אחר לגמרי ושהמשרד שהציע בעצם הולך לכיוון אחר.

שירלי בבאי: אני חושבת שצריך לראות את ההצעה מנוסחת היטב על כל הפינות שבה כדי להבין איך המעגל הזה נסגר ומה הוא תורם לנושא.

שירלי בבאי: מה שמאוד מדאיג זה באמת מהן הסנקציות ואיך תהיה האכיפה כלפי כל היבואנים.

מיכאל נודלמן: אני לא מאמין שאפשר לאכוף במדינה שלנו.

שירלי בבאי: יש בעיה עם זה בגלל שהאכיפה כיום, גם אם יש תאגיד מחזור, לא תמיד מתבצעת, קל וחומר כשיש הרבה מאוד גורמים שצריך לדאוג האם הם עומדים בנושא של יעדי איסוף כאלה ואחרים והאם הם באמת מביאים את החומר לטיפול הנכון ואיך כל הקצוות ייסגרו כדי שנדע שהאיסוף מתבצע כמו שצריך, שהחומר מגיע לאן שצריך ושכולם עושים את התפקיד שלהם.

שירלי בבאי: לכן צריך לראות איך זה יטופל ומה תהיה האכיפה ומה יהיה הכוח שלה כי אנחנו יודעים שגם אם המשרד לאיכות הסביבה רוצה, לא תמיד אפשר להגיע למקסימום של אכיפה ולתוצאות, וזה מאוד מאוד מדאיג אם רוצים כבר לעשות שינוי.

שירלי בבאי: מה שקורה בפועל, גם אם יש כלים, האכיפה היא מאוד מעטה.

שירלי בבאי: עם 33 פקחים של המשרד לאיכות הסביבה בכל הארץ, אני חושבת שאי-אפשר לעשות אכיפה.

שירלי בבאי: הרשויות המקומיות לא אוכפות עליהם את נושא התקנות.

שירלי בבאי: חקיקה ושינויים בחקיקה צריכים להתבסס על המצב הקיים.

שירלי בבאי: אני מצטרפת לביקורת על זה שלא נעשים דברים גם ברמה של הרשות המקומית וגם ברמה של המשרד, אבל כשיש מצב נתון שהוא בעצם לוקה בבעיה חמורה מבחינה סביבתית, צריך להסתכל קדימה ולהחליט מה עושים עוד כדי לשפר.

שירלי בבאי: אני לא בטוחה שההצעה הזאת, שהיא מאוד מאוד אמורפית, נותנת את המענה בצורה נכונה.

שירלי בבאי: אתם בעצם אומרים שהטמנה תיאסר גם מבחינה הדרגתית.

שירלי בבאי: אני לא יודעת אם זה יכנס לחוק.

שירלי בבאי: אני חושבת שרצוי שזה יכנס לחוק כי אנחנו יודעים היום שנושא קיצוץ גזם, אם הוא נכנס דרך רשיון עסק, האכיפה לא מספיקה בעניין הזה ולא ברור האם הגזם מקוצץ בכל מקום והאם כל הגזם מקוצץ.

שירלי בבאי: יש כל כך הרבה אנדרלמוסיה בעניין הזה וכל כך הרבה בעיה באכיפה שאם על זה יתבססו הדברים, הפתרון לא יימצא.

שירלי בבאי: נושא נוסף הוא בעצם הפתרון בסוף הדרך לעניין הצמיגים.

שירלי בבאי: נושא ההטמנה ירד כי יש עם זה בעיות.

שירלי בבאי: אנחנו שומעים שיש פה פתרון בצורה של מחזור לכל הצמיגים כרגע בארץ.

שירלי בבאי: נניח שיש קצת פחות ויצטרכו להטמין, אבל מר גיל יניב בעצם אמר שנושא השריפה נדחה.

שירלי בבאי: אנחנו גם שמענו שבעניין בית שמש, עניין שריפת הצמיגים, עומדים לעשות סקר סיכונים בריאותי כי לא ברור אם נושא שריפת הצמיגים הוא נכון.

שירלי בבאי: לכן, בשלב הזה וכל עוד המשרד בוחן, וטוב שהוא בוחן את הנושא, אסור שנושא שריפת צמיגים יהיה כחלק מהחוק עד שאין תשובה ברורה ומוחלטת.

שירלי בבאי: החוק במתכונת הקיימת, לפי הצעת חודש יולי, שריפה נכללת בין ההצעות ובין הפתרונות.

שירלי בבאי: אם זה קיים, אני מעבירה ביקורת על זה כי זה לא נכון.

שירלי בבאי: כל עוד הטכנולוגיה של השריפה לא נבחנה עד הסוף, אסור שהיא תהיה.

שירלי בבאי: אני אשמח לראות הצעה מתוקנת שהיא לא מכניסה את זה ורק בשלבים הבאים אם יגלו שאין עם זה שום בעיה.

שירלי בבאי: נושא נוסף הוא נושא המחזור.

שירלי בבאי: אם יש מחזור ואם יש פתרון, אפשר בשלב הראשון לבחון את זה כפתרון כולל ולעודד את זה, לעודד את השוק של המוצרים הממוחזרים.

שירלי בבאי: מישהו אמר שהאדם הזה רוצה רק להתפרנס, זה בסדר גמור.

שירלי בבאי: אתם מקדמים גם יזמים אחרים שרוצים להתפרנס דוגמת "נשר" ואחרים.

שירלי בבאי: אבל אם יש פתרון שאתם חושבים שהוא סביבתי, ומחזור בעינינו הוא דבר שצריך לקדם, זה בסדר גם לעודד את התחום הזה.

שירלי בבאי: השאלה היא אם במסגרת הצעת החוק יהיה לזה מענה גם מבחינת עידוד השוק ועידוד היזמים בתחום הזה.

מיכאל נודלמן: אם נתחיל לדבר על כל מיני דברים אנחנו לא נגמור.

מיכאל נודלמן: אנחנו מדברים על שתי נקודות.

מיכאל נודלמן: נקודה אחת, גביית כסף על כל צמיג בצורה כלשהי, אם על ידי השוק או על ידי תאגיד.

מיכאל נודלמן: נקודה שנייה, מי יכול להיות תאגיד.

מיכאל נודלמן: הטכנולוגיה אחר כך היא יותר פשוטה.

מיכאל נודלמן: אני מבקש להתרכז בשתי הנקודות האלה.

מיכאל נודלמן: אם אנחנו פותרים את הבעיה בשתי הנקודות האלה, אחר-כך הכל יהיה יותר קל.

ניר קדמי: הערה קטנה נוספת.

ניר קדמי: כל ההבדל בין ההצעות זה מאיפה יבוא הכסף, הקופה שתניע את התהליך.

ניר קדמי: הצעה אחת אומרת היטל שהוא יהיה הקופה, והצעה אחרת אומרת שזה יבוא דרך המחיר הסופי לצרכן באופן תחרותי.

ניר קדמי: זה ההבדל העיקרי בין שתי ההצעות.

ניר קדמי: בסופו של דבר יש אלמנט שצריך להתייחס אליו ברמה הפרקטית.

ניר קדמי: אם אנחנו נקבע היטל, כפי שאנחנו צופים בהתקדמות תהליך החקיקה, ואני מסתכל רק מהנקודה הסביבתית, פתרון אמיתי לצמיגים לא יהיה בטווח קצר של זמן כי עד שהחקיקה תעבור את כל המערכות זה יקח הרבה מאוד זמן.

ניר קדמי: עוד נקודה שהייתי רוצה שנשאיר אותה בסימן שאלה, זה מדוע היזמים והיבואנים או היצרנים בעד ההיטל.

ניר קדמי: בואו נחשוב.

מיכאל נודלמן: כי הם יגלגלו את זה על הצרכן.

ניר קדמי: בסופו של דבר, כדי להסתכל על טובת המשק ברמה כוללת, כולל הצרכן, כולל פתרון נכון לטווח ארוך, שזה לא יתמוטט, שהם לא יבואו עוד שנתיים לממשלה ויגידו: איפשרתם לנו לגבות 7 שקלים אבל אנחנו לא מספיקים לעמוד בזה, למה לא 9 שקלים?

ניר קדמי: אתם לא צפיתם את זה ולא חשבתם על זה.

ניר קדמי: הם יבואו אלינו ויבואו לוועדת הפנים ואיכות הסביבה ויגידו: אנחנו רוצים אישור של 5 מיליון שקל תוספת לגירעון של אותו גוף שנתתם לו רק 7 שקלים.

ניר קדמי: אבל אתם קבעתם את ה-7 שקלים בחוק.

ניר קדמי: אנחנו לא מחוקקים, אתם המחוקקים.

ניר קדמי: לא לי ולצערי לאף אחד מחברי הכנסת ולאף אחד מהכלכלנים הכי טובים בעולם אין יכולת לקבוע מה המחיר האמיתי כדי לאסוף את הצמיגים במדינת ישראל.

ניר קדמי: רק השוק יוכל לקבוע את זה.

ניר קדמי: כל ההבדל בין שתי ההצעות זה האם נקבע היטל של 7 שקלים או נגיד להם: רבותיי, אתם אנשי עסקים, יבואנים, יצרנים, תרוצו עם המהירויות שלכם בשוק, עם הידע שלכם לאסוף, לשווק, להוציא מכרזים, לעבוד עם קבלני משנה.

ניר קדמי: בסוף זה יהיה יותר זול ויותר נכון.

מיכאל נודלמן: מה רף התוצאות?

גיל יניב: אתה יכול להחליט שבשנה ראשונה אתה נותן 70% וזה עולה 10% כל שנה.

מיכאל נודלמן: אבל אתם צריכים להיות שלמים עם זה.

מיכאל נודלמן: אנחנו לא משלמים שום דבר.

מיכאל נודלמן: אתם אומרים: שוק, שוק.

מיכאל נודלמן: אני רוצה שדרך שוק יפנו 60% בשנה.

ניר קדמי: תשים את היעדים בראש.

ניר קדמי: אתה אומר: על יצרן ויבואן לאסוף ותמורת כל צמיג שהוא שיווק לשוק במהלך שנת 2004 - 0.6 עד 31 בדצמבר 2004, ב-2005 – 0.7, 0.9 ואתה רוצה 100%.

ניר קדמי: אם אתה חושב שאפשר גם 120% כדי לאסוף את המצבורים, גם את זה אפשר לעשות.

ניר קדמי: אם האוצר יעמוד בהבטחתו לתת איזשהו תקציב למבצע האיסוף, בבקשה.

ניר קדמי: יש נקודה נוספת.

ניר קדמי: אסור לנו היום לבוא ולהגיד שאנחנו יכולים לטפל בבעיות העבר לפני שיצרנו מנגנון שפותר היום את מה שיקרה.

ניר קדמי: תאר לך שעכשיו יהיה תקציב, נאסוף את כל המצבורים הישנים ובסופו של דבר מחר לא יהיה מנגנון שינקה.

ניר קדמי: קודם כל צריך למצוא מנגנון ואחר-כך לטפל במסגרת.

אילן ניסים: אני רוצה להמשיך בדברים של ניר וגם לענות לדברים שהעלתה עורכת-דין שירלי בבאי, וזה נותן גם תשובה למה אנחנו בהצעה הנוכחית חושבים שהאחריות צריכה להיות על הגורמים שמייצרים ומייבאים את הצמיגים.

אילן ניסים: יש כאן שני עקרונות.

אילן ניסים: עיקרון אחד שהוא עובר לאורך כל החקיקה שהמשרד מוליך ומוביל כחוט השני, זה העיקרון של המזהם משלם.

אילן ניסים: הרבה יותר נכון להחיל את העיקרון הזה על היצרן ולא על כל שרשרת הפעילות.

אילן ניסים: הנושא השני הוא יעילות מנגנון הפיקוח.

אילן ניסים: נכון יותר, ויש לנו ניסיון גם מההיטל על מכלי משקה, שזה 25 פרומיל מתוקף חוק הניקיון, וגם מחוק הפיקדון, לבצע את הפיקוח במוצא של הצינור ולא בצינורות השונים שהם בסופו של דבר מגיעים לבתים.

אילן ניסים: זה בהמשלה על היצרנים ועל היבואנים ולא על הפנצ'ריות השונות.

אילן ניסים: מהניסיון שלנו אנחנו רואים שבאמצעות פיקוח יחסית פשוט על הנהלת החשבונות ללא צורך מסובך לרדת לשטח ולהתמקח על כל מכולה ומכולה, על ידי משרד רואה חשבון אחד מבצעים את כל האכיפה, גם על חוק הפיקדון, שזה משרד אחד, וגם על ההיטל על מכלי המשקה.

אילן ניסים: אנחנו רואים בצורה מאוד ברורה שב-98% מהמצבים הפעילות מתנהלת בצורה טובה מאוד.

אילן ניסים: כאשר אנחנו לוקחים את הגורמים שאנחנו מטילים עליהם את האחריות, שהם גורמים מאוד רציניים, ומצד שני מעלים את העיצומים שינבעו מאי-עמידה בתקנות, והעיצומים יהיו עצומים כלכליים, אנחנו יוצאים מתוך נקודת הנחה שאותו מנגנון ואותה תוצאה שאנחנו מקבלים בהיטל ובחוק הפיקדון יתקבל גם כאן, כשברור לחלוטין שנכון לעכשיו, בגלל שאנחנו נמצאים באמצע תהליך של גיבוש העקרונות החדשים, כאשר נשלים את התהליך, ולפי לוחות הזמנים אנחנו מצפים שזה יקרה במהלך החודש הקרוב, רק אחרי זה נוכל לגשת לנסח את הצעת החוק החדשה ואותה אנחנו נתאם, כפי שהיתה בהחלטת הממשלה לפני שלושה חודשים, עם חברי הכנסת שהגישו את הצעת החוק כאשר הרפרנט לעניין הזה הוא פרופסור נודלמן.

אילן ניסים: אני חושב שזו בעצם התשובה שנותנת מענה לרוב הדברים שהועלו כאן.

רוני בריזון: אם כן, אנחנו מצפים מכם לנסח הצעת חוק כדי שנוכל לדון בה כהמשך להצעת החוק האורגינלית שעברה בקריאה טרומית.

רוני בריזון: מכיוון שהעניין הוא אותו עניין וההבדל הוא רק בהיטל, אין בפנינו עניין חדש, אנחנו נמשיך במסלול ונרוץ אתו קדימה.

שאול הרדוף: יש לי שאלת אגב.

שאול הרדוף: הבעלות על הצמיג היא בעצם של הלקוח.

שאול הרדוף: אם למשל מחר בבוקר תצא הנחיה שכל מי שמגיע להחליף צמיגים, יקח בטובו את ארבעת הצמיגים המשומשים בבגז', יפנה אותם להיכן שהוא רוצה.

שאול הרדוף: בפועל הצמיגים לא שלנו.

שאול הרדוף: אנחנו לא מדברים על שרשור ליבואנים וליצרנים.

שאול הרדוף: אם לדבר הזה לא יהיה אינסנטיב כלכלי בצורת היטל, להערכתי המקצועית, הוא יקרוס ויפול.

שאול הרדוף: אני לא משוכנע אם בסוף לא יהיה כדאי לקבל קנס ולא לטפל בזה.

ניר קדמי: אתה יכול לתרגם מה זה אינסנטיב כלכלי?

ניר קדמי: אתם רוצים להרוויח מהחוק הזה?

שאול הרדוף: לא.

עופר בראון: התמריץ צריך להינתן ללקוחות של מפעלי גומי חיפה כדי שהם ייצרו חומר גלם ויהיה מי שיקנה אותו.

עופר בראון: הם מציעים לנו דרכים איך הם יכולים לטפל בנושא הזה בצורה החיובית ביותר.

יוסף נעים: למעשה 80% מאיסוף הצמיגים צריכים להיעשות דרך הפנצ'ריות.

יוסף נעים: אנחנו לא ניתן יד למצב שבו על הלקוח יש כל כך הרבה היטלים ונוסיף עליו עוד היטל על הצמיג.

יוסף נעים: זה לא יעבוד.

יוסף נעים: אנחנו חושבים שאת ההיטל על הצמיג צריך להטיל על היבואן או על המפעל.

יוסף נעים: כשיגיע אלי היבואן ויוריד אצלי 50 צמיגים או 10 צמיגים, הוא יקבל בתמורה את הצמיגים הישנים.

יוסף נעים: אם לא יהיו לי צמיגים ישנים לתת לו, זאת תהיה בעיה אחרת.

יוסף נעים: זה יהיה מין פיקדון של אחד תמורת אחד.

יוסף נעים: אני הולך לבנות למר רונן מפעל, הולך לתת לו צמיגים וצריך לשלם לו כסף על זה.

יוסף נעים: אני שותף למוצרים שהוא מרוויח?

יוסף נעים: אני לא שותף.

יוסף נעים: צריכים לעשות איזשהו תמריץ שהוא יקנה את הצמיגים בשביל להפעיל את המפעל שלו ובשביל להרוויח כסף.

יוסף נעים: אני צריך להגיע בסוף למצב שהלקוח מגיע למוסך, מקבל את השירות הבטיחותי והמקצועי ולצאת ממני בהרגשה שממני באים לאסוף את הצמיגים ואני לא משלם עליהם.

יוסף נעים: עוד דבר אחד.

יוסף נעים: אמרו פה שיש 600 פנצ'ריות ועוד מאות ללא רשיון.

יוסף נעים: על זה אני חולק בהחלט.

יוסף נעים: יש כיום 600 פנצ'ריות בשוק, אולי 30 ללא רשיון.

יוסף נעים: היום כמעט אין פנצ'ריות ללא רשיון.

יוסף נעים: יש בתהליך של עד קבלת הרשיון.

רוני בריזון: אם אינני טועה, ההצעה החדשה של המשרד מדברת על כך שהיצרן או היבואן הם אלה שיאספו בעתיד.

יוסף נעים: שבסוף זה לא יתגלגל על הלקוח.

יוסף נעים: אם זה כבר יתגלגל על הלקוח, שיתגלגל בתוך מחיר הצמיג.

יוסף נעים: שלא יווצר מצב שבו לקוח נכנס למוסך ואני צריך להגיד לו כך: 250 שקל על צמיג, 70 שקל עבודה, עוד 7 שקלים פינוי פסולת.

יוסף נעים: הוא יגיד לי: אתה יודע מה, את הפסולת תשאיר לי.

יוסף נעים: הוא ישים את הצמיג בבגז', ייצא ממני ובמקום הכי קרוב יזרוק את הצמיגים.

יוסף נעים: בסוף תגיע העירייה אלי ותאמר לי: יש 20 או 50 צמיגים בחוץ, אתה זרקת אותם.

יוסף נעים: לך תסביר שאני החלפתי צמיגים ללקוחות והם זרקו את זה.

קריאה: זה יהיה חלק ממחיר הצמיג.

לייב ביירך: יש לי שתי הערות להצעת החוק.

לייב ביירך: קודם כל, אני בטוח שכדאי לקבל את החוק הזה באופן דחוף.

לייב ביירך: בהצעת החוק כתוב שיצרנים ויבואנים ימחזרו צמיגי גומי.

לייב ביירך: ידוע שיבואנים ויצרנים לא ממחזרים צמיגי גומי.

לייב ביירך: אני חושב שנושא המחזור הוא מחוץ לחוק.

לייב ביירך: זה לא נכון ואני בטוח שיש בארץ חברות שעוסקות כבר הרבה שנים בתאגיד והן צריכות לעשות זאת.

ראובן בוסיס: אנחנו כבר דשנו בנושא.

ראובן בוסיס: אנחנו יושבים עם אנשי איכות הסביבה ודנים איך לתת פתרון נאות.

ראובן בוסיס: כל מה שאנחנו שומעים פה, זו בריחה מהעיקר.

ראובן בוסיס: אנחנו מחפשים את הדרך איך לדפוק את הצרכן הסופי ואיך לא לפתור את בעיית הצמיגים.

ראובן בוסיס: בעיית הצמיגים היא בעיה קשה מאוד.

ראובן בוסיס: עשו פה שתי פעולות.

ראובן בוסיס: פעולה ראשונה, בתקופה האחרונה, המשרד לאיכות הסביבה הלך ונעל מטמנות במדינת ישראל ולא נותן אפשרות להביא את הצמיגים לנקודות ריכוז על מנת שיוכלו להכניס אותם לאותן מטמנות.

ראובן בוסיס: מצד שני, נתנו אפשרות לאדם לעשוק את אותן צמיגיות מאותו אזור - - -

רוני בריזון: אני מאוד מציע להיזהר מביטויים מפני שביטויים מן הסוג הזה בדרך כלל גורמים שאף אחד לא יכול לדבר.

ראובן בוסיס: אני מתנצל.

ראובן בוסיס: נעל את כל הסובבים מסביב כשאין שום אפשרות להכניס את הצמיג למטמנה אלא אך ורק אליו בלבד.

ראובן בוסיס: אנחנו בעד לפתור את הבעיה.

ראובן בוסיס: אנחנו בעד שיביאו את הצמיג בצורה מסודרת.

ראובן בוסיס: אני מאמין שהבעיה הזאת לא תיפתר בשנתיים הקרובות על אף שנתנו היום אפשרות לאחסן צמיגים בעטרות בירושלים.

ראובן בוסיס: על מנת להגיע לשורה האחרונה יצטרכו לעשות שתי פעולות.

ראובן בוסיס: פעולה ראשונה, לקבוע נקודות ריכוז לצמיגיות כדי שיביאו לשם את הצמיגים, והכנסת הצמיגים לאותו מקום לא תעלה כסף.

ראובן בוסיס: פעולה שנייה, בשורה האחרונה להטיל את זה על יבואני הרכב ועל יבואני הצמיגים.

ראובן בוסיס: אנחנו מקווים שרק על ידי זה בעיית הצמיגים תיפתר.

ראובן בוסיס: אני לא רואה דרך אחרת אלא עם שיתוף פעולה הדוק עם בעלי הצמיגיות.

ראובן בוסיס: בגלל שפתחו את השוק במדינת ישראל, היום לבעלי הצמיגיות אין אפילו את הכמה שקלים בודדים בשביל לשלוח את הצמיג למקום הנכון.

ראובן בוסיס: אנחנו מחפשים את הדרך עם המשרד לאיכות הסביבה כדי לפתור את הבעיה.

ראובן בוסיס: זה שמדברים אם להפעיל את הסמכויות של איכות הסביבה על בעלי הצמיגיות מבחינת החוק זה לא ישים.

ראובן בוסיס: אין שום סיבה שארצה להתאמץ כדי להסיע את הצמיג ולעשות את כל הפעולות בלי שיהיה לי לשלם עבור מה שאני עושה.

ראובן בוסיס: יש עלויות סביב הדבר הזה.

עופר בראון: שתי נקודות אני רוצה להעיר.

עופר בראון: אחת, הנוכחים נשאלו על ידי פרופסור נודלמן מה דעתם בנושא ההתאגדות שהצעת החוק הכתובה מעלה.

עופר בראון: דעתנו היא שתאגוד כזה הוא מאוד פרובלמטי משום שהנחת היסוד היא שעל התאגיד מוטלים חובות מסוימים ואחריות פלילית אבל לא ניתנים לו כלים לביצוע תפקידו.

עופר בראון: כפי שאמרת, הצמיגים הם קניין של הפנצ'ריה כי בעל הרכב משאיר את הצמיג המשומש בפנצ'ריה.

רוני בריזון: כשאני יושב במסעדה ומזמין בקבוק משקה וגומר לשתות, האם אני זכאי אחר-כך לקחת את הבקבוק אתי כדי להחזיר אותו בסופרמרקט ולקבל עליו את הפיקדון?

גיל יניב: בפירוש כן.

עופר בראון: כשאתה הולך לפנצ'ריה להחליף צמיגים, ברוב המקרים אתה משאיר אותם בפנצ'ריה כי אין לך צורך בהם.

עופר בראון: לא רק שהצמיגים נשארים לכל שימוש שבעל הפנצ'ריה מוצא לנכון, בחלק לא מבוטל מהמקרים יש לצמיגים האלה ערך ממשי מעבר לערך כפסולת משום שחלק מהצמיגים, מלבד צמיגי משא וצמיגים של חקלאות, עוברים מחזור.

עופר בראון: יש בזה כדאיות כלכלית.

עופר בראון: לעניין התאגוד, אני רואה בעייתיות גדולה בהפעלה שלו.

מיכאל נודלמן: אני לא הבנתי.

מיכאל נודלמן: בתאגיד יש קרן.

מיכאל נודלמן: הוא יכול לקנות את הצמיגים בפנצ'ריות, הוא יכול לקנות את הצמיגים מאיש פרטי.

מיכאל נודלמן: יהיה לו אתר הטמנה וכל הדברים.

מיכאל נודלמן: מה יכול להיות יותר טוב?

יוסף נעים: זה הכי טוב.

מיכאל נודלמן: זה מה שאומר החוק.

עופר בראון: אם אתה מטיל אחריות אזרחית או פלילית על גוף שאתה דורש את הקמתו ולא נותן לו כלים חוקיים להגיע למצב שבו הוא יכול לעמוד במטלות שלו, אתה יוצר גוף עבריין במו ידיך.

מיכאל נודלמן: למה עבריין?

עופר בראון: משום שאין לו כלים לעמוד במחזור או באיסוף של הצמיגים.

מיכאל נודלמן: הוא צריך להביא את הצמיגים למפעלי מחזור.

עופר בראון: אתה צריך להפוך אותו, לפי ההצעה שלך, לגוף כלכלי שכדאי לו לקנות וכדאי לו למכור.

עופר בראון: יהיה לו כדאי למכור רק אם יהיה מישהו שמעוניין בחומר הגלם בסוף הדרך.

עופר בראון: אני חוזר על מה שאמרתי בראשית דבריי, תמריץ בסוף ההליך, בלעדיו אין פה כלום.

מיכאל נודלמן: הוא יכול להעביר את זה למקום שמשתמשים בו.

מיכאל נודלמן: יש כל מיני שיטות.

מיכאל נודלמן: גוף חופשי, כלכלי, יכול לעשות הכל עם זה.

עופר בראון: בינתיים אני לא רואה שיש ביקוש לחומרי הגלם האלה, אלא אם כן המדינה מסייעת ליזם.

מיכאל נודלמן: בכל המדינות יש ביקוש לחומרי הגלם האלה.

עופר בראון: הנקודה השנייה היא, אנחנו כשחקנים חשובים בשוק הישראלי, מוכנים לעזור ללקוחות שלנו לאסוף את צמיגי הפסולת שלהם.

עופר בראון: זו תרומה שאנחנו יכולים לתת למאמץ הזה.

רונן אלבוים: מנסים פה להציג בצורה בוטה את הפנצ'ריות או את הצרכנים כנורא מסכנים שלא מסוגלים לעמוד במחיר.

רונן אלבוים: אדם רגיל מן היישוב מוציא בממוצע על מחזור בקבוקי פלסטיק לפי חוק הפיקדון סדר גודל של 2 שקלים ביומיים או שקל ביום.

רונן אלבוים: כלומר, 30 שקלים בחודש.

רונן אלבוים: אדם מחליף צמיגים ברכב בממוצע פעם בארבע שנים.

רונן אלבוים: פעם בארבע שנים האדם ישקיע 1,000 שקל בארבעה צמיגים לרכב, אני חושב שהגזמתי במחיר, ועל הארבעה הצמיגים האלה הוא יוסיף עוד 7 שקלים על כל צמיג מחזור.

יוסף נעים: זה המון.

רונן אלבוים: זה סכום אבסורדי.

רונן אלבוים: כל בן-אדם מוציא כל יום שקל אחד רק על בקבוקי פלסטיק.

רונן אלבוים: יש דרישה לכל החומר הממוחזר.

רונן אלבוים: יש לנו לקוחות בחו"ל שמשוועים לקבל חומר כזה.

רונן אלבוים: יש לנו אפילו הסכמים עם חברות בחו"ל שרוצות לקנות את החומר הממוחזר.

רונן אלבוים: היום, במקום שנייצר חומר ממוחזר בישראל, יש יבוא של הפתיתים האלה.

רונן אלבוים: אני מייבא כל חודש קונטיינרים מאירופה של חומר צמיגים ממוחזר.

רונן אלבוים: יש היום יבוא למדינת ישראל בסדר גודל של 150 עד 200 טון בחודש פסולת צמיגים מאירופה.

עופר בראון: כל מה שאתה צריך זה איסוף.

רונן אלבוים: כדי להגיע לחומר הגלם הזה צריך להשקיע הרבה כסף.

רונן אלבוים: אין לזה כדאיות כלכלית.

רונן אלבוים: העלות שצריך להשקיע כדי לאסוף טון של הפתיתים היא יותר ממחיר המכירה שלהם בשוק.

רונן אלבוים: המחיר שלהם בעולם הוא יותר נמוך מאשר העלות.

רונן אלבוים: בכל העולם העלות נגזרת מזה שאם אתה מוכר את חומר הגלם הזה ב-200 דולר לטון פלוס המחיר שאתה מקבל עבור זה שאתה אוסף את הצמיגים וממחזר אותם – A B נותן לך את המחיר שאתה יכול לחיות אתו.

רונן אלבוים: אף אחד בעולם לא מסוגל לייצר חומר גלם כזה על חשבונו בלי שמשלמים לו עבור זה שהוא אוסף את הצמיגים וממחזר אותם.

ראובן בוסיס: אני מוכן, במסגרת ארצית, לאסוף את הצמיגים בכמה נקודות.

ראובן בוסיס: שייקח את הצמיגים, ויגרוס אותם ובכך יחסוך יבוא גומי גרוס לארץ.

ראובן בוסיס: שיגרוס בלי כסף.

ראובן בוסיס: אני מבטיח שזה יהיה בלי כסף ואז אולי נחסוך גם את ההיטל.

ראובן בוסיס: בוא נשתף פעולה.

ראובן בוסיס: הרי אתה אומר שזה לא הרבה כסף לצרכן.

ראובן בוסיס: האמן לי שאין לו את זה.

ראובן בוסיס: אני אתך, לא נגדך, אבל לא לעשות את הכל כל כך ורוד.

רוני בריזון: רבותיי, קודם כל אני רוצה להודות לכם על הדיון הענייני, לפחות בחלק שבו אני הייתי נוכח.

רוני בריזון: אני מוכרח לומר שהצלחתם לעורר את סקרנותי.

רוני בריזון: מעכשיו אני אהיה מעורב בנושא.

רוני בריזון: כסיכום ביניים, אנחנו מבקשים מאנשי המשרד לאיכות הסביבה להכין את הצעת החוק שלהם מבוססת על ההצעה כפי שהיתה לפנינו ונדונה היום.

רוני בריזון: כאשר תונח לפנינו הצעת החוק, נשמח כולנו להתכנס שוב ולדון בה.

רוני בריזון: אני מודה לכולכם.

רוני בריזון: הישיבה הזאת נעולה.