ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 512, 2005-10-31 12:30

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לפתוח את ישיבת ועדת הפנים ואיכות הסביבה לדיון בנושא תוכנית הבנייה במיתחם ויצו בתל אביב לפי בקשת חבר הכנסת חמי דורון.

גאלב מג'אדלה: להגיד לכם שהיה קל לשכנע אותי לקיים דיון בנושא הזה, זה לא היה קל אבל בסוף השתכנעתי ואכן הזמנו את הדיון הזה ואני מברך את כל הנציגים של כל המוסדות והרשויות שהגיעו, ובתחילה אני רוצה לברך אותך חבר הכנסת פריצקי על כך שהצטרפת לוועדה שלנו במקומה של חברת הכנסת אראלה גולן.

יוסף יצחק פריצקי: הכבוד הוא כולו שלי אדוני היושב ראש.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: אני סמוך ובטוח שתרומתך לוועדה תהיה גדולה ואנחנו מאמינים שתרומתך לוועדה ולנושאים תהיה רבה.

גאלב מג'אדלה: אני גם מניח מהשיחה שהייתה בינינו באופן לא מסודר, שאתה רוצה להיות פעיל מאוד בתחום ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

יוסף יצחק פריצקי: מאוד.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נאפשר לך ונעמיד לרשותך את כל הכלים הדרושים.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: על לא דבר.

גאלב מג'אדלה: ובכן אנחנו באמת הזמנו את הדיון בנושא של תוכנית הבנייה במיתחם ויצו בתל אביב ואני מבקש מידידי חבר הכנסת חמי דורון להציג את הנושא כדי שנפתח את הדיון ונאפשר לכל הגורמים והצדדים להשמיע את דעתם, בבקשה.

חמי דורון: קודם כל תודה רבה אדוני היושב ראש, אמנם אחרי דם יזע ודמעות הסכמת לכנס את הישיבה הזאת.

גאלב מג'אדלה: אני שמח לקבל את פני כל הנוכחים.

גאלב מג'אדלה: אני רואה כאן את עורך דין גיל אשכנזי מינהל הנכסים של ויצו העולמית.

גאלב מג'אדלה: אתמול התלוננת בפני בשעה מאוחרת שויצו לא יכולה להגיע כי לא קיבלו הזמנה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה איזה הרכב עצום ומכובד שהגיע לכאן, מנשיאת הכבוד רעיה יגלום ועד יושבת הראש, עורכי הדין ואנשים נכבדים נוספים.

גאלב מג'אדלה: אני מודה לך על הגיוס, עשית את הגיוס הזה מאתמול בשעה ארבע?

טובה בן דב: אני יושבת הראש שיושבת בחבר הנאמנים והיה לו גיוס מהיר.

טובה בן דב: אנחנו מלמדים אותם לעשות גיוס מהיר כמו לכל מצוקה של החברה.

גיל אשכנזי: גייסנו חלק מהנוכחים שאנחנו חושבים שיכולים להועיל.

יוסף יצחק פריצקי: אולי אדוני אפשר להציע אותו לראש הממשלה להצבעה על השרים יותר מאוחר, הוא מגייס מאוד מהר אני רואה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת פריצקי.

גאלב מג'אדלה: בדרך כלל הדיונים כאן מתנהלים הרבה יותר ברצינות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נאפשר לך עוד דיון או שניים כדי שתשתלב בדיונים של הוועדה.

גאלב מג'אדלה: אפילו לא אמרתי, היו כאן חברי כנסת שהוצאו מהישיבה.

גאלב מג'אדלה: אמרו לי שבדרך כלל בוועדה לא נהוג להוציא, זה לא מליאה, אבל כאן זה קרה.

גאלב מג'אדלה: מכל מקום אני שמח שאנחנו מקיימים את הדיון וכל הגורמים עשו את כל המאמצים כדי להגיע מפני שהדיון חשוב להם.

גאלב מג'אדלה: בבקשה חבר הכנסת חמי דורון.

חמי דורון: תודה רבה שוב אדוני היושב ראש.

חמי דורון: קודם כל אני שמח שיש לנו את האפשרות לדון בנושא שבדרך כלל, לא לעיתים קרובות מגיעים נושאים מהסוג הזה לוועדת הפנים של הכנסת, לפחות לא בתקופה שאני חבר בוועדה הזאת מתחילת הקדנציה.

חמי דורון: צריך להבין שיש פה מספר בעיות שעולות מהתוכנית שקיימת לגבי המיתחם הזה.

חמי דורון: המיתחם הזה מופיע בתוכניות בניין עיר כקרקע שהייעוד שלה למטרות ציבוריות ולכן קיבלה ויצו את הקרקע הזאת כאשר היא קיבלה אותה במטרה להקים מבנה בעל מטרה ציבורית, כך זה נדמה לי מוגדר בטאבה.

חמי דורון: לעיתים קרובות קורה שגופים שמקבלים קרקע למטרה מסוימת במדינת ישראל אחרי מספר שנים חושבים שהם הפכו להיות בעלי הקרקע ואז הם מחליטים פתאום ליזום תוכניות בינוי, השבחה.

חמי דורון: מתייחסים לקרקע שהיא קרקע של המדינה, שהיא קרקע שלי ושל כל אחד ואחד מאיתנו, כאילו שהיא בבעלותם.

גאלב מג'אדלה: כמובן שויצו קיבלו את הקרקע ממינהל מקרקעי ישראל.

חמי דורון: כמובן, בוודאי.

חמי דורון: מקבלים קרקע מהמדינה.

גאלב מג'אדלה: יש חוזה חכירה?

חמי דורון: כן אבל השאלה כמה משלמים עליו ולאילו מטרות הוא ניתן, זה בדיוק העניין.

חמי דורון: ואני יכול להביא לכם את הדוגמא הטרייה ביותר, זה הקרקע של חירייה שניתנה, כפי שכולנו יודעים, לחברת הזרע לגידולים חקלאיים, וחברת הזרע החליטה, ומישהו במינהל מקרקעי ישראל אמר להם שהם יכולים, שהם רשאים לעשות תכנון לעיר עם 15,000 יחידות דיור באותו שטח.

חמי דורון: אני כמי שיושב ראש השדולה למען פארק איילון, וחברי כנסת בכירים וראש הממשלה התגייסנו והיום נוצר מצב שחברת הזרע נאלצה גם להחזיר את הקרקע למדינה, למינהל מקרקעי ישראל.

חמי דורון: אז מינהל מקרקעי ישראל זה סיפור אחד שצריך לבוא ולבדוק כיצד המינהל שתפקידו להגן על הקרקע, לשמור על קרקע הלאום עושה בה מעשה קבלן, זה תחום אחד שצריך לבדוק.

חמי דורון: התחום השני שצריך לבדוק, לבוא ולשאול הוא כיצד יכול להיות מצב שבו בקרקע שהתכלית שלה, הייעוד שלה הוא לצורכי ציבור וקרקע שמשרתת אנשים זקנים בדיור מוגן הולכת להפוך ל-300 יחידות דיור, לאיזושהי תוכנית גרנדיוזית שהמאפיינים התכנוניים שלה, אני לא נכנס לויכוח כי זה באמת צריך להיות נידון במסגרת ועדות התכנון והבנייה.

חמי דורון: אז שם אפשר לריב ואפשר גם להגיע לבית המשפט המחוזי בערעורים שונים ומשונים אחרי שממצים את ההליכים התכנונים.

חמי דורון: אבל איך יכול להיות מצב כזה?

חמי דורון: עצם המצב מלכתחילה שהעירייה גם כפי הנראה משתפת קצת פעולה בעניין הזה.

חמי דורון: למרות שבשיחה שהייתה לי עם יושב ראש ועדת המשנה לתכנון ובנייה בעיריית תל אביב מר דורון ספיר סגן ראש העיר, ואני חייב לומר את זה, נאמר לי מפורשות שהוועדה החליטה שהיא לא תדון כלל בקידום התוכנית למרות שהתוכנית מונחת על שולחנה, עד שלא יבואו לידי פיתרון נושא המקרקעין.

חמי דורון: ונושא המקרקעין הוא נושא בעייתי בפני עצמו מכיוון שהמקרעין האלה בעצם הם מקרקעין שהופקעו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו יכולים לקבל אדוני, חבר הכנסת חמי דורון, מסמך בנושא ממר ספיר?

חמי דורון: יש לי פה מכתב שאומר במפורש שהם לא דנים בנושא, שהוועדה לא תדון בנושא כרגע.

חמי דורון: אלא מה, יש פה כל מיני התחכמויות.

גאלב מג'אדלה: הוא אמר לך את זה בשיחה?

חמי דורון: הוא אמר לי את זה בשיחה שנעשתה בהרמת כוסית במתחם פארק איילון לפני כשלושה שבועות.

גאלב מג'אדלה: אבל מסמך בנושא אין לך.

חמי דורון: לא ממנו.

חמי דורון: אבל אני אעביר לך תיק מסודר עם הרבה מאוד מסמכים שכן קיימים.

חמי דורון: העניין שעולה מכאן הוא שבעצם אנחנו מדברים על תוכנית, על ניסיון לשנות את הייעוד של הקרקע, מקרקע למטרות ציבוריות, וזה גם הציור והצבע בתוכנית בניין העיר, למטרת מגורים ומשרדים שזה סיפור לגמרי שונה.

חמי דורון: אז אפשר להזכיר גם למינהל מקרקעי ישראל וגם לאנשי עיריית תל אביב וגם לאנשי ויצו את בג"ץ הקשת המזרחית שזה בדיוק העניין הזה, ואם יהיה צורך אז אפשר יהיה ללכת לבג"ץ בעניין.

חמי דורון: בג"ץ הקשת המזרחית הוא בנושא של קרקעות הקיבוצים מפני שהם קיבלו קרקע למטרה מסוימת וברגע שהפכו להיות ספסרי נדל"ן בעניין הזה, בא הבג"ץ ואמר לא, זה לא קרקע שלכם, זה קרקע של מדינת ישראל, זה קרקע של המינהל, זו קרקע ששייכת לכל תושבי מדינת ישראל, בואו נבדוק.

חמי דורון: ולכן הם קיבלו איזה שהם אפשרויות לקבל אחוז מסוים אבל הם לא קיבלו את כל הקרקעות, הם קיבלו מעט מאוד ביחס למה שהם החזיקו ומה שהם רצו לפתח.

חמי דורון: נדמה לי שזו החלטה 797 של המינהל שבוטלה באמצעות הבג"ץ הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אפשר לשאול שאלה לסדר, חבר הכנסת דורון.

יוסף יצחק פריצקי: מה העניין אני לא מבין, אתה מוכן לומר בלשון פשוטה, מישהו יזם תוכנית להרוס את הבניין, את בית ההורים ויצו ולבנות שם 300 יחידות דיור?

חמי דורון: כן.

יוסף יצחק פריצקי: מי?

חמי דורון: ויצו.

יוסף יצחק פריצקי: בהסכמת הבעלים המינהל?

חמי דורון: מסתבר שהמינהל כנראה מסכים למרות שאני לא ראיתי את החתימות על התוכניות.

חמי דורון: העובדה היא שאנחנו ככנסת צריכים בעצם לטפל בשני מישורים.

חמי דורון: המישור האחד, זה עצם העובדה העקרונית שגוף שמקבל קרקע ממדינת ישראל, לא קונה אותה, מקבל אותה בחכירה למטרה א' ורוצה להפוך אותה אחרי X שנים, לעשות ממנה רווחים למטרה שונה לחלוטין, זאת הנקודה הראשונה, והקרקע היא שלנו, של כל אזרחי המדינה, לא של אותו גוף.

חמי דורון: הנקודה השנייה, זה שעומדים לפנות, עומדים להרוס מבנה שהוא מבנה לדיור מוגן לאנשים מבוגרים של ויצו, כאשר המקום הזה מבחינת המיקום שלו נמצא ליד בית חולים, נמצא במרכז העיר, הוא באמת משרת בדיוק את האוכלוסייה שלשלמה הוא נועד, שלמטרה הזו ניתנה הקרקע, גם על ידי העירייה וגם על ידי המינהל.

חמי דורון: היום באים יזמי נדל"ן וחושבים שבשם הכסף והנדל"ן הכל מותר.

חמי דורון: וכנסת ישראל לטעמי ולדעתי צריכה לבוא ולומר, לא, לא הכל מותר והכסף לא קונה את הכל וצריך לשים את הדברים בפרופורציות.

חמי דורון: ויותר מכך.

חמי דורון: אם מינהל מקרקעי ישראל החליט שהוא רוצה להציג תוכנית חדשה לשינוי הטאבה שם ולהפוך אותה לקרקע, אז שויצו תחזיר את הקרקע למדינת ישראל, אין שום בעיה, שהבניין יצא במכרז ושהרבה אנשים ישתתפו כדי שמדינת ישראל לפחות תרוויח מזה שמישהו רוצה למכור את הקרקע הזאת, ולא יכול להיות מצב שבו גוף מסוים בגלל שהוא יושב שם 25 שנה, קנה לעצמו חזקה על כל הרכוש הזה, בלתי אפשרי, בלתי מתקבל על הדעת, לא יעמוד במבחן בג"ץ.

גאלב מג'אדלה: אני מציע שאת הפרק האחרון שלך תגדיר אותו פגיעה בדיירים.

גאלב מג'אדלה: כי יכולים להגיד לך אנחנו מפנים אותם למקום יותר טוב, פגיעה בדיירים זה עונה לך על העניין.

חמי דורון: הפגיעה מתבטאת גם בדיירים שגרים במקום, בבית ההורים עצמו וגם בדיירים שנמצאים מסביב למקום.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר פגיעה בדיירים זה יותר כללי יותר רחב.

גאלב מג'אדלה: כעת, לנו יש כאן מספר גורמים.

גאלב מג'אדלה: יש את הדיירים, יש את ויצו, יש את המינהל, יש את הסתדרות גמלאים.

יעקב גיל: ויש את עיריית תל אביב, היא המפתח.

יעקב גיל: אם היא לא תיתן אישור לתכנון - - -

חמי דורון: לא מדויק כי אם הנושא לא יידון במשך 60 יום מהרגע שמוגשת התוכנית בוועדת המשנה, אם היא לא תידון על ידי העירייה, רשאים היזמים להעביר אותה מייד לוועדה המחוזית ובכך לעקוף את הוועדה המקומית.

חמי דורון: זה התיקון לחוק שיש וזו אחת הבעיות הגדולות שקיימות.

חמי דורון: לכן אין שום בעיה בעצם לעקוף את העירייה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לקבל את הצעתך לתיקון חבר הכנסת לשעבר יעקב גיל.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לעשות סדר בעניין.

גאלב מג'אדלה: אני מציע שנלך מהקל לכבד.

גאלב מג'אדלה: הסתדרות הגימלאים, ידידי יעקב גיל, אתה רוצה לומר משהו.

יעקב גיל: אני חושב שהדבר המהותי שהמייסדים של כל המיתחם עשו אותו למטרות סיוע לאוכלוסייה החלשה, והיום באים למטרות נדל"ניות ורוצים לקחת את המקום הזה, ואני לא מבין מה האינטרס של המינהל להפוך את זה למשהו נדל"ני.

יעקב גיל: מאימתי המינהל יוזם הורדת אנשים, כמה יש שם, מאה דיירים?

יעקב גיל: אני רוצה להגיד לכם, העובדה שישנה כאן הגברת רעיה יגלום, שהיא הייתה ממניחי היסודות לעניין הזה, והיא בחיים ויש שם בית כנסת, הדבר הזה גם מכניס אלמנט ריגשי לכל העניין הזה.

יעקב גיל: איך ויצו לוקחת על עצמה את החרות לקבל החלטה ללכת ולהסב את העניין הזה למטרות מגורים?

יעקב גיל: לפי דעתי זה פסול מעיקרו.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: מי אדוני?

רפאל הצבי: אני מייצג את הדיירים בבית ההורים.

רפאל הצבי: קודם כל אני יחיד.

רפאל הצבי: פה באים הרבה קבוצות, כל אחד בא בקבוצה, אני יחיד מפני שאני יכול עוד ללכת אבל רוב הדיירים שם כולם הולכים עם הליכונים או יושבים בכסא גלגלים.

רפאל הצבי: אני בין היחידים שעוד יכול ללכת לכן הטילו עלי לייצג אותם.

רפאל הצבי: חוץ מזה בחרו אותי כיושב ראש ועד הדיירים לכן אני לבד פה ואין לי תמיכה.

שלום הופמן: יש לו תמיכה מבן של דיירת שמרכז ומייצג את כל משפחות הדיירים שהתאגדו למאבק בנושא .

גאלב מג'אדלה: תרשו לי לשאול שאלה, יש כאן הרבה דיירים, נכון?

רפאל הצבי: יש כאן דייר אחד בלבד מבית ההורים וזה אני.

דליה בארי: השאר הם דיירי הסביבה, אנחנו גרים מול בית ההורים.

גאלב מג'אדלה: אז אתה מר הצבי, בעצם יושב ראש ועד הדיירים של בית ההורים, ומי אדוני?

שלום הופמן: אני בן של דיירת שמייצג את משפחות הדיירים בתוך בית ההורים.

רפאל הצבי: בשלב מסוים הילדים שלנו אמרו, לכם אין כבר כוח, אנחנו נעבוד בשבילכם בעניין הזה, ולכן הם התארגנו לחוד והם עוזרים לנו במאבק.

גאלב מג'אדלה: יפה מאוד.

רפאל הצבי: אני רוצה לדבר על שני דברים.

רפאל הצבי: אני לא צריך לומר לכם שהעם היהודי בכל דורותיו מכבד את הזקנים.

רפאל הצבי: יש הרבה משפטים והרבה אירועים ששם נאמר וכיבדת את זקניך.

רפאל הצבי: זה אחד הדברים המוסריים של העם היהודי.

רפאל הצבי: למה אני אומר את זה?

רפאל הצבי: הרי כולנו יודעים את זה, מפני שזה לא רק של העם היהודי.

רפאל הצבי: מה שהולכים לעשות כאן, ותרשמו מילה במילה, זה פשע נגד האנושות.

רפאל הצבי: ויש הרבה מקומות מחוץ למדינת ישראל שמחכים רק לרגע הזה שיכולים להאשים את מדינת ישראל שפועלת נגד תורת האנושות.

רפאל הצבי: זה מבחינה עולמית.

רפאל הצבי: כעת מבחינה עניינית, יש לי פה רשימה של כל הדיירים וסימנו אצל כמה מהם מה היו התפקידים שלהם כדי שאתם תדעו מה הם היו.

גאלב מג'אדלה: אדוני, זה חשוב מאוד.

יוסף יצחק פריצקי: טייח חשוב לי.

יוסף יצחק פריצקי: מי שהיה יו"ר מועצת דירקטוריון את זה אני מבין, טייח יש לכם?

יוסף יצחק פריצקי: אם אין לכם טייח אז תמשיך הלאה.

יוסף יצחק פריצקי: מה זה חשוב מי היה ומה היה?

רפאל הצבי: הציבור של הדיירים אצלנו בבית ההורים הוא לרוב מנהלי בתי ספר לשעבר - - -

גאלב מג'אדלה: אני לא יהודי ואני בין אלה שבתורת הורי ובמסורת שלי מכבד את הורי, אז אני בקבוצה הזאת שמנית.

גאלב מג'אדלה: אנחנו עוסקים בבני אדם.

גאלב מג'אדלה: אם הוא היה טייח או היה נשיא מדינה או מנהל, היום הוא היה ונשאר אדם.

רפאל הצבי: קיבלתי, אני לא מפריד ביניהם.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים שתאמר את דעתך בשם הדיירים, אני מניח ששותפך לדרך, בנה של הדיירת מר הופמן, ישלים את דבריך.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לשמוע את דעתכם.

רפאל הצבי: ובכן אנחנו הכנו למי שרוצה לראות צילומים של הבית, של בית ההורים.

רפאל הצבי: בין היתר יש הרבה קירות של תורמים שתרמו להקמת הבית שגברת רעיה יגלום היא המומחית לנושא הזה.

רפאל הצבי: אז אם אתם רוצים גם להרוס את השם של ויצו ואת השם של מדינת ישראל בידי היהודים בעולם, פה תראו כמה נזק יגרם ליהדות שאנחנו מדינת ישראל חיה בעיקר מהיהדות בעולם, אז בבקשה, מה דעתנו.

רפאל הצבי: ואני רוצה לומר עוד משפט אחד.

רפאל הצבי: קיבלנו מכתב לפני 4, 5 חודשים מהנהלת ויצו שעומדים לעשות מה שעומדים לעשות כלומר לפנות אותנו והם כתבו, אל תדאגו, אנחנו נדאג לכל אחד מכם.

רפאל הצבי: מה ידאגו לנו?

רפאל הצבי: יתנו לנו מקום אחר להיות שם?

רפאל הצבי: אל תדאגו, כך כתוב במכתב.

רפאל הצבי: אז ראשית זה יכול להיות נכון רק לגבי אלה שנכנסו בתחילה כי הם שילמו הרבה כסף כאילו שהם רכשו חלקה בעסק הזה.

רפאל הצבי: אבל מחצית הדיירים היום הם חדשים, הם שילמו חודשית.

רפאל הצבי: דבר שני, העובדים הסוציאליים של ויצו, אני לא רוצה לנקוב בשמות כי כל אחד מהעובדים מפחד מויצו ולכן אינו רוצה לדבר נגד מקום העבודה שלו.

גאלב מג'אדלה: אם הבנתי אותך נכון, יש שני סוגים של דיירים.

גאלב מג'אדלה: דיירים שקנו זכויות בתחילת הדרך ודיירים שמשלמים תשלום חודשי, ולהם אין זכויות.

רפאל הצבי: כך זה לעת עתה.

יוסף יצחק פריצקי: התשלום החודשי כולל בתוכו תשלום גם עבור הנכס או שזו רק שכירות?

גאלב מג'אדלה: זאת השאלה, צריך לראות מה ההסכם שהם חתומים עליו.

חמי דורון: אני לא יודע מה התקנון פה, אני מניח שאתם יודעים.

גאלב מג'אדלה: בכל זאת זו סוגיה שצריך לברר.

רפאל הצבי: יש דבר חשוב שאני רוצה לומר שהעובדים הסוציאליים המקצועיים של ויצו אמרו לנו, בגיל הזה, במצב הזה שאנשים נמצאים, אם אתה מעביר אותם למקום אחר, גמרת איתם ואני לא אכנס יותר לפרטים, זה אנשי מקצוע שאמרו את זה.

רפאל הצבי: אני יודע רק על עצמי, שאלו אותי, מה תעשה כשיעבירו אותך למקום אחר?

רפאל הצבי: והאמת היא שאנחנו לא מתמצאים.

רפאל הצבי: אני נראה כאדם רגיל אבל כל האחרים בבית ההורים לא יודעים בכלל על מה מדברים איתם.

רפאל הצבי: כמעט 30 מתוך 103 דיירי בית ההורים הם במחלקה סיעודית, לא יכולים לאכול, לא שולטים בצרכים שלהם.

רפאל הצבי: אם אתה רוצה לשאול אותם שאלה כזו שאנחנו דנים עליה, הם בכלל לא יודעים מה רוצים מהם.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני, בבקשה, אתה רוצה להשלים משהו?

שלום הופמן: בקצרה רק אומר, בשם המשפחות אני רוצה להבליט את הנושא ולקרוא לזה זעקת הדיירים.

שלום הופמן: כאשר הנושא המרכזי מבחינה מקצועית ידוע שבגיל הזה כאשר התשישות הנפשית קיימת, מעבר למקום חדש שקול כנגד קיצור החיים עד כדי אובדן וזאת הנקודה המרכזית.

שלום הופמן: נקודה נוספת ומאוד חשובה היא שעצם הדרך שבה הודיעו ויצו על היוזמה האחרונה הזו, ואז נתגלה שכבר עוסקים מספר שנים בדבר הזה, בית ההורים עצמו נפגע כבר כיום בשוטף.

שלום הופמן: כלומר האווירה, המצוקה, החרדה של הדיירים ניכרת.

שלום הופמן: אנשים שהזיכרון שלהם נחלש, כאשר שיקול הדעת שלהם אינו קיים, הם מבחינתם יושבים על מזוודות.

שלום הופמן: כל רגע זה מחדש לחוות את האפשרות שהם צריכים ללכת ולעזוב וזו פגיעה ממשית.

גאלב מג'אדלה: איך זה יכול להיות שאנשים יושבים על מזוודות כאשר תוכנית הבנייה עוד לא אושרה?

שלום הופמן: כאשר אומרים להם שהולכים לפנות אותם זה מגביר את החרדות.

גאלב מג'אדלה: מי אמר להם?

שלום הופמן: ויצו, הם קיבלו מכתב.

גאלב מג'אדלה: הם קיבלו מכתב מויצו שעומדים לפנות אותם?

שלום הופמן: כן.

שלום הופמן: ויצו אמרו שהם הולכים לפנות את בית ההורים והם יגיעו להסדר לשביעות רצונם של כל הדיירים בבוא העת.

גאלב מג'אדלה: עוד לפני שאושרה תוכנית הבנייה?

שלום הופמן: כן, בפירוש כך.

שלום הופמן: אתה יכול להסתובב בבית ההורים ולדבר עם הדיירים ולגלות שכולם מבינים שבית ההורים הגיע לסוף חייו, אם זה מחר או בעוד 4 שנים, זו שאלה משנית.

שלום הופמן: מבחינת איכות חייהם של הדיירים היא נפגעה כיום ללא תקנה.

שלום הופמן: תוכנית של התייעלות כלכלית שאושרה לגבי בית ההורים לא הוצעה לפועל.

שלום הופמן: צוות נגרע, האווירה בבית ההורים מידרדרת ובית ההורים נפגע למעשה.

שלום הופמן: יש כאלה שאומרים שההתנהגות של הנהלת ויצו לגבי בית ההורים היא מעין ניוונו במהלך התקופה הזו.

שלום הופמן: כלומר אנשים מרגישים שהמקום הזה מפסיק להיות מקום בטוח, משפחות של דיירים מרגישות שזה מפסיק להיות מקום בטוח, חושבים על אפשרות לעבוד למקום אחר, ולא כולם יכולים לעשות את זה וכל המקום נמצא במצוקה.

שלום הופמן: אני חושב שהדבר הנכון היה לדרוש מויצו שיפסיקו, יכריזו בצורה רשמית שהם נסוגים מכל היוזמה הזו ולפני שהם יגיעו ברצון טוב ובכוונה אמיתית לפיתרון של הסוגייה עם הדיירים, לא יחדשו את היוזמה הזו.

שלום הופמן: האי ודאות הזו גורמת נזק כיום לדיירים ולתפקוד הבית על צוותו.

שלום הופמן: זאת נקודה מאוד מרכזית.

שלום הופמן: לגבי חוזים, אני כבר עשיתי בדיקה עם משרד עורכי דין שייצג את הדיירים.

שלום הופמן: אנחנו מרכזים עכשיו פעילות כספית וארגונית על מנת לפעול באמצעות משרד עורך דין מנוסה בסוגיה הזאת.

שלום הופמן: כבר העברנו 3 סוגי חוזים שיש ובאופן מפורש אנחנו נגיע לשלב של מסמכים וכיוצא באלה באמצעות עורכי הדין.

שלום הופמן: אבל יש פה הפרה חוזית של ויצו לטפל באנשים האלה לכל אורך חייהם.

שלום הופמן: כאשר אי אפשר לטעון שהדיירים ומשפחותיהם טומנים ראשם בחול.

שלום הופמן: מדובר בארגון שנקרא ויצו, אירגון מפואר שקיים עשרות שנים, שחקוק על דגלו טיפול באוכלוסייה הזו.

שלום הופמן: אמי שמתגוררת בבית ההורים היא בת 91, צלילותה פגועה.

שלום הופמן: היא עצמה תרמה רבות ועבדה בהתנדבות בויצו.

שלום הופמן: אחיה וגיסתה תרמו למקום ושמם מופיע על הקירות בבית ההורים.

שלום הופמן: לא עלה על דעתנו שהאפשרות שתסיים את חייה בכבוד תיפגע בגלל יזמות נדל"נית, והיא בסך הכל 4 שנים שם.

שלום הופמן: כאשר הזכרתי את זה לפני יושבת ראש ויצו העולמית במפגש שהיא עשתה עם הדיירים, שהחוזה של אימי אין בו אותו סעיף שהם הכניסו, ואני טוען בחוסר תום לב, סעיף שמאפשר להם לפנות את הדיירים, אז היא אמרה בלי בושה למנכ"ל שעמד לידה, וזה מוקלט, איזה פשלה.

שלום הופמן: זו ההתייחסות וזה מקומם.

שלום הופמן: כל הדיירים שהיו מסוגלים לצעוק ולהתקומם מאז צועקים ומתקוממים ובית ההורים נפגע.

שלום הופמן: כלומר לא מדובר במשהו עתידי, אם יקרה אז נתמודד עם הדיירים, זה כבר קיים, זה בשטח יום יום.

גאלב מג'אדלה: מי אמר שזה פשלה?

שלום הופמן: הגברת שיושבת כאן, טובה בן דב יושבת ראש הנהלת ויצו העולמית, אמרה את זה במפורש, אם צריך אני יכול להביא תיעוד.

טובה בן דב: לא אמרתי אבל לא חשוב, כשאני אדבר אני אסביר את עצמי.

שלום הופמן: עוד נקודה, מבדיקה שעשיתי עם אנשים שעוסקים בתחום בתל אביב, לא קיימת אלטרנטיבה מקבילה שאפשר להעביר את הדיירים אליה ושעונה על הדרישות.

שלום הופמן: הזכירו בית הורים חדש, דיור מוגן חדש שנבנה בסמוך לבית חולים איכילוב אך זה מקום שלא מתאים לאוכלוסייה המבוגרת הזו וגם ליכולתה הכספית ולכן אלטרנטיבות למעשה בפועל לא קיימות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לך.

גאלב מג'אדלה: עוד מעט נשמע את נציג ויצו, אבל לפני כן אני רוצה לשמוע את המינהל בבקשה.

ריסה רימון-אלזם: קודם כל אני רוצה להסביר לגבי ההקצאה.

ריסה רימון-אלזם: ההקצאה נעשתה בשנת 47 לא על ידי המינהל, המינהל הוקם בשנת 60.

ריסה רימון-אלזם: ההקצאה נעשתה על ידי קק"ל באמצעות חוזה חכירה שהסתיים בשנת 97.

ריסה רימון-אלזם: המטרה שכתובה בחוזה היא מטרת מגורים.

ריסה רימון-אלזם: החוזה קובע שויצו תהיה זכאית לחידוש החכירה לתקופה נוספת בתנאים שיהיו נהוגים בעת החידוש.

חמי דורון: סליחה, אני רוצה להבין משהו, ב-97 חידשתם את החוזה עם ויצו כשהמטרה היא למטרת מגורים על כל השטח למרות שבנוי שם רק מבנה אחד לדיור מוגן בית הורים, והיעוד של הקרקע מבחינת תוכנית בניין עיר המאושרת על ידי המחוז היא רק למטרה ציבורית?

ריסה רימון-אלזם: החוזה הסתיים בשנת 97, לא נחתם חוזה חדש.

ריסה רימון-אלזם: מה שכן המינהל גבה דמי היוון עבור התקופה הנוספת כאשר דמי ההיוון חושבו בהתאם לשימוש בפועל שהוא בית אבות, מעון ילדים, משרדים ואולם אירועים.

ריסה רימון-אלזם: יש לי פה את השומה וממנה גזרו את דמי ההיוון.

ריסה רימון-אלזם: בפועל עוד לא חתמנו על חוזה חכירה לתקופה השנייה.

חמי דורון: מ-97 עד היום, כמעט 10 שנים?

ריסה רימון-אלזם: זה לא קרה ב-97, התחלנו ב-98, הם שילמו לדעתי לפני כשנתיים.

טובה בן דב: 12 מיליון שקלים.

ריסה רימון-אלזם: אני רוצה לציין עוד משהו.

ריסה רימון-אלזם: לגבי נושא של שינויי ייעוד וקרקעות שהוקצו למוסדות ציבור.

ריסה רימון-אלזם: לאחרונה, ביולי השנה, מועצת מקרקעי ישראל קיבלה החלטה לגבי גופים כאלה שהוקצתה להם קרקע למטרה ציבורית, אפילו שהחוזה שלהם מציין מטרה ציבורית בניגוד לחוזה שלנו שמדבר על מגורים.

ריסה רימון-אלזם: מועצת מקרקעי ישראל קבעה שגוף כזה יכול ליזום שינוי ייעוד וניצול בתשלום למינהל של 41 אחוז מן ההפרש בערכים.

ריסה רימון-אלזם: זאת אומרת שזו המדיניות - - -

חמי דורון: למה אתם לוקחים בבתים של מושבים 91 אחוז?

ריסה רימון-אלזם: לא באתי מוכנה לשאלה שלך.

ריסה רימון-אלזם: אני רק באתי מוכנה לנושא של שינוי ייעוד בנושא גוף כמו ויצו.

גילי טסלר אשכנזי: זו החלטה שקיימת, החלטה שהתקבלה במועצת מקרקעי ישראל.

חמי דורון: זה בדיוק דומה להחלטות שעשיתם עם הקיבוצים והמושבים שנפסלו בבג"ץ, בדיוק אותו סיפור, ואם צריך ללכת לבג"ץ על זה אז נלך לבג"ץ על זה.

גילי טסלר אשכנזי: אין אנלוגיה לזה.

חמי דורון: יש אנלוגיה במפורש.

גאלב מג'אדלה: סליחה, חבר הכנסת דורון.

גאלב מג'אדלה: החברות שנמצאות כאן נשלחות על ידי המינהל ולא מעצבות את המדיניות של המינהל, הן ממלאות אחר החלטות של מועצת המינהל.

חמי דורון: המחלקה המשפטית מייצגת את המינהל.

גאלב מג'אדלה: המחלקה המשפטית לא קובעת את המדיניות של מינהל מקרקעי ישראל.

גאלב מג'אדלה: מינהל מקרקעי ישראל מדיניותו נקבעת במועצת מינהל מקרקעי ישראל.

גאלב מג'אדלה: החברות שנמצאות כאן נשלחות על ידי המינהל לייצג אותו בדיון ספציפי זה.

גאלב מג'אדלה: אם יש לנו שאלות להפנות, מסוג הדברים שאתה מפנה, בצדק, שיש התנהלות איפה ואיפה, אנחנו צריכים לעשות את זה לאנשים המוסמכים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מבקשים מכם להתמקד בנושא של ויצו.

גאלב מג'אדלה: אתם בעניין הזה גורם מרכזי.

גאלב מג'אדלה: אנחנו הבנו שהחכירה הסתיימה ב-1997.

גאלב מג'אדלה: אז אנחנו היום במצב שמשפטית אין לו הגדרה?

ריסה רימון-אלזם: פורמלית לא נחתם חוזה ומכיוון ששילמו את דמי ההיוון עבור התקופה הנוספת אנחנו רואים בהם חוכרים, ומנהלים איתם דיונים לגבי הנושא של שינוי הייעוד.

ריסה רימון-אלזם: קיימנו איתם דיון בנושא הזה.

גאלב מג'אדלה: ולאנשים שנמצאים שם, לדיירים, מבחינתכם אין שום מעמד?

ריסה רימון-אלזם: חוזה החכירה שלנו הוא עם ויצו, ועם ויצו דיברנו עד היום.

חמי דורון: ויש לכם הרשאה לשכירות משנה?

ריסה רימון-אלזם: החוזה הוא חכירה, צריך לבדוק אם בחוזה חכירה יש אפשרות לשכירות משנה.

חמי דורון: ברגע שויצו שילמה, אנשים רכשו זכויות בנכס.

ריסה רימון-אלזם: אני מציעה שעורך דין גיל אשכנזי שמכיר יותר את הנושא ישיב על השאלה.

גאלב מג'אדלה: סליחה, גיל לא מייצג אותך גיל מייצג את ויצו.

גאלב מג'אדלה: אתן נשלחתם על ידי מערכת לייצג אותה.

גאלב מג'אדלה: אתם צריכים ליידע את המערכת מחר בבוקר אם לא היום, שהמערכת הזו צפויה לתביעות, אתם צריכים להיות מודעים לזה.

גאלב מג'אדלה: הייתם צריכים להיות מודעים לפני כן.

גאלב מג'אדלה: זה שאין חוזה חכירה זה לא משחרר אתכם מהאחריות כלפי האנשים שיש להם זכויות, וכדאי שתדעו את זה ותבדקו את זה משפטית.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לכם על פניו ציבורית כרגע, כי אני לא משפטן, זה שאין חוזה ותקופת החוזה פג תוקפה זה לא אומר שאנשים משוחררים מכל האחריות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לשמוע את ויצו על חלקיו, גברת רעיה יגלום ומנהלי ויצו בהווה.

טובה בן דב: גברת יגלום לא מייצגת את ויצו, היא למעשה מייצגת את האופוזיציה לויצו למרות שהיא נשיאת כבוד עם כל הכבוד.

רעיה יגלום: מפני שהקמתי את המוסד.

גאלב מג'אדלה: סליחה גבירתי, אותי חינכו לתת זכויות לאנשים בכבוד.

גאלב מג'אדלה: אני חי במדינה הזאת עוד מעט 52 וחצי שנה, ואני יודע מי היא ומה היא הגברת רעיה יגלום, וזה שהיא רוצה לדבר אני נותן לה את זכות הדיבור בזכות עצמה כאזרחית שרוצה לדבר.

גאלב מג'אדלה: אני לא הולך לעשות חלוקות בתוך ויצו, זכותכם להגיד מה שאתם רוצים, זה לא מונע מזכותה להגיד מה שהיא רוצה.

טובה בן דב: ודאי שלא.

גאלב מג'אדלה: אני מציע לאפשר לה קודם כל לדבר ואחר כך אתם תגידו את שלכם.

טובה בן דב: זה מה שהצעתי.

רעיה יגלום: תודה רבה אדוני היושב ראש.

רעיה יגלום: ב-47 כפי ששמענו האדמה ניתנה לויצו במטרה להקים מוסד אם וילד.

רעיה יגלום: זה היה מוסד לילדים קטנים מגיל אפס, מיום שהילד נולד ומצאו אותו ליד הדלת של המוסד ועד גיל 4, 5.

רעיה יגלום: אחר כך לפי דרישת משרד הסעד דאז, דרשו שנסגור את המוסד כי זה לא בריא לילדים להישאר הרבה שנים במוסד סגור.

רעיה יגלום: אחר כך הוא עמד ריק הרבה שנים.

רעיה יגלום: חיפשנו בכל מיני מקומות מוסד להקים בית אבות שאנחנו קוראים לו בית הורים, כדי שזה יהיה יותר נעים.

רעיה יגלום: אז פניתי לראש העיר מרדכי נמיר ז"ל בשנות השישים, וביקשתי קודם כל להקים בית רבקה זיו, המשרדים שלנו, כי אנחנו ישבנו בסמטת בית השואבה שאי אפשר היה לעבוד שם כבר כי הארגון התפתח מאוד ולא היה מקום.

רעיה יגלום: ראש העיר תל אביב דאז מרדכי נמיר נתן לנו חלק של 12 וחצי דונם, קיבלנו כ-13 דונם אז מסביב למוסד אם וילד, וחלק מזה לקחנו לבנות משרדים של ויצו על שם רבקה זיו שהיא בעצמה יסדה וגם נתנה את הכסף הראשון להתחיל לבנות איתו.

רעיה יגלום: היה קשה מאוד לבנות כי לא היה מספיק כסף, אבל לא חשוב, הורדנו קומה ובנינו וסיימנו את הבית.

רעיה יגלום: כשהתחלנו לחשוב על בית הורים חיפשנו בכל הארץ כל מיני מקומות עד שיום אחד ישבנו בהנהלה, ויש את זה בפרוטוקול, הצעתי שניקח את מוסד אם וילד ונעשה ממנו בית אבות והרעיון התקבל, אבל לא היה כסף.

רעיה יגלום: מצאנו תורמת אחת שנתנה באופן אישי מיליון וחצי דולר והתחלתי לחפש עוד תורמים ואספתי 7 מיליון דולר להקים את המוסד כפי שהוא עומד היום.

רעיה יגלום: זה עזר בצורה בלתי רגילה לזקנים שנרשמו ויש להם חוזה שהם משלמים בהתחלה 30 אלף דולר ליחיד, 50 אלף דולר לזוג.

רעיה יגלום: אחר כך העלו את זה ל-40 אלף דולר ליחיד ו-60 אלף דולר לזוג, ואחר כך העלו את זה ל-50 אלף דולר ליחיד ו-80 אלף דולר לזוג.

רעיה יגלום: חוץ מזה הם היו משלמים כמובן באופן חודשי על אחזקה, על אוכל, טיפול רפואי וכו'.

רעיה יגלום: אנחנו בעצמנו, בעלי ואני תרמנו להקמת בית כנסת שם על שם הורי ז"ל.

רעיה יגלום: בזמן פתיחת המוסד פתחנו גם את בית הכנסת ויש לי כאן תמונות בנוכחות אריה דולצ'ין ז"ל שהיה אז יושב ראש ההסתדרות ועוד חברי הנהלה רבים.

רעיה יגלום: ברור שכשרוצים היום להרוס את זה הרי שזה גם להרוס את בית הכנסת.

רעיה יגלום: אז אני אמרתי לטובה בן דב שהיא באמת חברה טובה שלי כי עבדנו המון שנים ביחד ובנינו מוסדות רבים ביחד בתל אביב, אמרתי לה, את אבא שלי הרגו ב-74 בתל אביב, אם אתם רוצים להרוס את בית הכנסת אתם רוצים להרוס שוב את אבא שלי ואני לא אתן לכם.

רעיה יגלום: וחוץ מזה, העובדה שיושבים 136 זקנים שזה החיים שלהם וזה הבית שלהם ומטפלים בהם בצורה בלתי רגילה, זה לא סתם בית אבות, להוציא אותם ולהבטיח להם ניתן לכם מקום, זה להוציא לרחוב, אין דבר כזה ואני גם לא מאמינה לזה.

רעיה יגלום: נודע לי על התוכנית שעשו לפני כמה שנים רק עכשיו לפני כמה חודשים.

רעיה יגלום: עשו את הכל בסודי סודות מפני למרות שאני בניתי והוספתי את הכספים והכנסתי את ליבי בזה, והייתי מאוד גאה במוסד הזה כי הוא עומד באמצע תל אביב כך שהזקנים יכולים עוד לצאת ולהיכנס.

רעיה יגלום: ילדים יכולים לבוא לבקר, המשפחות, זה לא מקום מרוחק שקשה להגיע לראות את ההורים ואת הסבא והסבתא, כאן זה קרוב.

רעיה יגלום: כך שלי נודע רק לפני כמה חודשים על כל הסיפור כשהביאו על השולחן את התוכנית, אמרתי, איזה תוכנית זה?

רעיה יגלום: של מה?

רעיה יגלום: אמרו לי של עתיד.

רעיה יגלום: שאלתי, מי החליט על זה?

רעיה יגלום: החליטו ביולי 2000 ובסודי סודות הסתירו ממני.

רעיה יגלום: ואז נכנסתי לזה ואמרתי, אני אלך להילחם נגדכם, אתם לא יכולים להרוס בית הורים ולהוציא מעל 100 אנשים זקנים לרחוב, ולעשות כסף כדי לכסות את הגירעונות שלכם.

רעיה יגלום: ברור שארגון כזה גדול יש לו גם גירעונות אז תאספו את הכספים או תסגרו משהו אחר, למה דווקא לזרוק את הזקנים?

רעיה יגלום: למה?

רעיה יגלום: מי חושב על דבר כזה, בחלומות הכי גרועים לא הייתי חושבת שויצו תסגור בית הורים ותזרוק את הזקנים לרחוב, לאן?

רעיה יגלום: לחדר במלון, לאן?

רעיה יגלום: אז אני מתנגדת בכל תוקף.

רעיה יגלום: אני כאן יושבת כויצו נגד ויצו, כנשיאת ויצו העולמית ששירתתי את הארגון מ-41 עד 96, אני חושבת שמגיע לי לומר שאני מתנגדת בכל תוקף שמישהו שלא שם יד, שלא עזר, שלא אסף כספים ולא עשה כלום, שיחליטו בסודי סודות לסגור את הבניין הזה?

רעיה יגלום: זה דבר שלא ייתכן.

רעיה יגלום: תודה רבה אדוני היושב ראש.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה, בבקשה הגברת טובה בן דוב.

טובה בן דב: אני יושבת ראש הנהלת ויצו העולמית מ-2004.

טובה בן דב: כל חיי הבוגרים הייתי מתנדבת, עבודה בפול טיים ג'וב בהתנדבות, וכפי שאמרה רעיה, שבשבילנו היא אייקון מבחינת החזון של ויצו ומבחינת הבנייה של ויצו, עבדנו הרבה ביחד, הייתי יושבת ראש מחלקת בינוי ונכסים של ויצו העולמית ואחר כך הייתי גיזברית, ובאמת עשינו דברים נהדרים כמו שרעיה אמרה, עם חזון.

טובה בן דב: אני רוצה להגיד שאני כיושבת ראש עכשיו, זה לא משנה שהחליטו על התוכנית או בנו אותה לפני תפקידי, אני היום אחראית לנושא, רואה שאם אני לא אהיה צופה פני עתיד להמשך של הארגון, כשמקורות הממשלה מתמעטים, והעיריות מתמעטות והארגון עושה בשביל ילדים במצוקה ותינוקות ונערות ברחוב ונשים מוכות וקשישים, ואת כל הדברים האלה, אם אנחנו לא נראה, אנחנו רואים את עצמנו כרשת הביטחון האחרונה שיש לאנשים האלה כשהממשלה והעירייה נותנים פחות ופחות כספים ותרומות מגיעות פחות ופחות.

טובה בן דב: והצרכים גדלים ואנחנו תומכים.

טובה בן דב: אנחנו חשבנו שראוי שנעשה תוכנית.

טובה בן דב: שנבנה תוכנית כזאת צופה פני עתיד והכרזנו על זה בכל מקום שהכסף שיישאר, מה שיישאר יהיה קרן על שם רבקה זיו שהיא מייסדת ויצו לצרכים של רווחה.

טובה בן דב: אני לא כריש נדל"ן, אני גם משכורת לא מקבלת.

טובה בן דב: אני מתרגמת כל כסף כזה שנכנס למה אני יכולה לעשות בשביל הילדים.

טובה בן דב: יש לנו מעון שם שימשיך להיות מעון לצרכי בית חולים איכילוב, לעובדים שם, לרופאות שם, לעובדים הסוציאליים שם.

טובה בן דב: בזמן המלחמה המעון היה פתוח 24 שעות.

טובה בן דב: ימשיך להיות שם מעון של 5 כתות, יש שם גם גן ילדים.

טובה בן דב: אני לא רוצה להגיד שמשתמשים שימוש ציני.

טובה בן דב: היו לי הורים ואני מסתכלת על כל אדם מבוגר בבית ההורים כאילו היו אמא ואבא שלי ורעיה יודעת את זה.

טובה בן דב: הרי לא נזרוק אף אחד לרחוב.

טובה בן דב: גם מר הופמן אמר, יכול להיות שמבחינת יחסי ציבור לא פעלנו נכון.

טובה בן דב: זה לא היה סוד, לא רצינו להגיד מפני שמה יש להדאיג אנשים לפני הזמן.

טובה בן דב: ברגע שהעירייה אמרה תצאו והתוכנית צריכה להיות בעיתונות, ברור שצריכים לצאת ולדבר עם אותם האנשים בבית ההורים שלנו שאנחנו בנינו אותו לפני 18 שנה, לא לפני 50 שנה, כי אז סגרנו את בית הילדים שגם היו עליו צעקות גדולות, כן לסגור, לא לסגור, ופתחנו את בית ההורים שאגב הוא לא נועד לאנשים במצוקה.

טובה בן דב: אבל זה לא משנה, המצוקה היא עצם הגיל.

טובה בן דב: ומה שאמר מר הופמן הוא צודק מאה אחוז, ומה שאמר רפאל הצבי, איש בגיל כזה דואג, לא אוהב תנודות, חושש מהן.

טובה בן דב: אנחנו נדאג לכל אחד.

טובה בן דב: אי אפשר בלי הסכמה.

טובה בן דב: יש חוזים.

טובה בן דב: אף אחד לא יכול, אפילו לו הייתי מכשפה, לא הייתי יכולה לזרוק אותם, ואני לא.

טובה בן דב: את זה תעיד עלי הגברת יגלום.

טובה בן דב: אי אפשר להוציא אף אחד לרחוב ולא נוציא.

רעיה יגלום: ומה תעשי במקרה כזה?

רעיה יגלום: תעצרו את זה?

רעיה יגלום: - - -

טובה בן דב: לא, אנחנו נעביר אותו למקום אחר רעיה, ואת יודעת את זה.

רעיה יגלום: אין דבר כזה, את יודעת שזה לא נכון.

יוסף יצחק פריצקי: סליחה שאני שואל שאלת ביניים, המוסד כמוסד נושא את עצמו?

יוסף יצחק פריצקי: עזבי את החובות האחרים של ויצו, אבל המוסד כמוסד בית ההורים, נושא את עצמו?

טובה בן דב: אז תודה שאתה שואל והתשובה היא לא.

טובה בן דב: לא רציתי להיכנס לזה זה מעט אנשים, שמעת כמה אנשים שוהים במוסד ויש לנו 82 עובדים, אנחנו רצינו לפנק את הקשישים, לתת להם בית.

טובה בן דב: הוא לא נושא את עצמו.

טובה בן דב: איכילוב עכשיו פתחו 3 מחלקות סיעודיות, הם לא שולחים אלינו יותר אנשים, לא רציתי להכניס את זה עכשיו על השולחן אבל לא, הוא לא נושא את עצמו.

טובה בן דב: ואני אומרת פה בהכרזה מלאה של ויצו ואני יושבת ראש הנהלת ויצו העולמי, לא יהיה אדם שלא ימצא לו פיתרון, אנחנו נדבר גם עם הילדים של כולם, ובכלל, אין מה לדבר בשלוש ארבע שנים הקרובות, יכול להיות שהתוכנית הזאת תהיה או לא תהיה, או תהיה בעוד עשר שנים.

טובה בן דב: אנחנו רצינו לעשות תוכנית צופה פני עתיד שיהיו מקורות הכנסה לויצו.

טובה בן דב: אני רוצה לחזק את מה שאמרה היועצת המשפטית.

טובה בן דב: כשאנחנו קיבלנו את האדמה, מקרן קיימת לא קיבלנו, שילמנו.

טובה בן דב: וזה היה בשנת 47 ויש וכתוב בחוזה, חבל שלא קראת, למגורים.

טובה בן דב: ושילמנו עכשיו ב-97, 12 מיליון שקל.

טובה בן דב: והמינהל אם ישנו את הייעוד הוא יקבל עוד כסף על זה.

חמי דורון: כשקיבלתם את זה למגורים הרי נאמר שם לאיזה מגורים.

טובה בן דב: נתנו לנו לשימוש חריג.

חמי דורון: שימוש חריג?

חמי דורון: אהה.

חמי דורון: תסבירי בבקשה לציבור מה זה שימוש חריג גבירתי.

יוסף יצחק פריצקי: חמי, אבל אני חושב ששנינו מסכימים פה שאין פה, אלא אם תתקנו אותי אולי אני טועה, יש פה יזם פרטי מאחורי זה?

יוסף יצחק פריצקי: או שיש כאן מוסד כמו ויצו, אני באמת שואל שאלת תם.

חמי דורון: כן, בוודאי שיש.

חמי דורון: איזה יזם הוא אייבי נאמן?

חמי דורון: יוסי, אתה מכיר את אייבי נאמן?

חמי דורון: הוא היזם.

גיל אשכנזי: זה לא נכון, הוא היועץ המשפטי בפרוייקט נקודה, שיירשם בפרוטוקול.

חמי דורון: אהה, היועץ המשפטי, הבנתי אתכם.

חמי דורון: כמי שמכיר את המערכת, העניין הוא גבירתי, יש הבדל אחד קטן אולי ביני לבין אנשים אחרים פה, שאני קצת מכיר את המערכת של יזמי הנדל"ן במדינת ישראל שהם עורכי דין והם רק יועצים משפטיים של תחומים מהסוג הזה.

חמי דורון: מה לעשות?

חמי דורון: אנחנו מכירים אותם.

שלום הופמן: אתה יכול לדעת את התשובה לפי חוזה השכר שלו.

חמי דורון: בוודאי.

חמי דורון: ככל שיהיו יותר זכויות יהיה לו גם יותר שכר.

שלום הופמן: אני רוצה לדבר על המצב הפיננסי של בית ההורים שלא עולים בקנה אחד עם דבריה של יושבת הראש דהיום.

טובה בן דב: אני עוד לא סיימתי.

יעקב גיל: איזה אלטרנטיבות אחרות חיפשת לגיוס כספים?

טובה בן דב: זה בכלל לא שייך, זה לא נושא הדיון.

יעקב גיל: בוודאי שכן, אם אפשר למצוא אלטרנטיבה - - -

טובה בן דב: ל-800 פרוייקטים של ויצו, לתקציב שהוא קרוב ל-600 מיליון שקל לשנה, של עובדים, של נערות, של ילדים, תאמין לי שאנחנו מחפשים כל הזמן אלטרנטיבות לאסוף כספים לכל צרכי המדינה הזאת.

טובה בן דב: הוצאנו עכשיו ערב ראש השנה 2 מיליון שקל על 35 טון של אוכל שחילקנו לנצרכים.

טובה בן דב: זה לא היה כתוב בעיתון, אבל הנושא של היום יהיה כתוב בעיתון תחת הכותרת, זורקים זקנים.

טובה בן דב: זה שימוש ציני וכשהתחננו שיהיה כתוב ש-35 טון של אוכל מחולק לנצרכים, זה לא מספיק סקסי לעיתון.

טובה בן דב: אז אתה יודע מה?

טובה בן דב: אני מדברת באמת מבפנים, מנהמת ליבי, אני כל חיי עובדת בהתנדבות ואני עובדת בשביל הנצרכים וככה חינכו אותי, והדרת פני זקן אני יודעת מה זה.

יוסף יצחק פריצקי: יעקב גיל, הבעיה האמיתית היא שלנו, שאנחנו נותנים פחות ופחות כסף לאנשים קשישים.

יוסף יצחק פריצקי: הרי בוא נהייה אמיתיים, הרי אנחנו שותפים לעניין הזה.

יוסף יצחק פריצקי: ולכן שאלתי את השאלה האמיתית, אם יש כאן יזמות או אם יש כאן ארגון שאומר, שמע, אני נמצא עד פה, אני מוכרח לעשות איזשהו שימוש במשאבים שלי כדי להמשיך לחיות הלאה, זו השאלה האמיתי שעומדת כאן על השולחן.

גיל אשכנזי: אנחנו מוכנים שיירשם לפרוטוקול שאייבי נאמן הוא לא יזם בפרוייקט, הוא יועץ משפטי בשכר שמקובל ליועצים משפטיים ולא ליזמים, וחבר הכנסת עורך הדין חמי דורון אתה יודע.

חמי דורון: אני לא עורך דין, אני רק משפטן.

קריאה: אני מכיר את אייבי נאמן אישית ואני בטוח שזה 7 אחוז משווי הקרקע.

גאלב מג'אדלה: גבירתי, סיימת את דברייך?

טובה בן דב: ויצו בת 85, אני יכולה לדבר 85 שנה על איזה דברים טובים אנחנו עושים.

טובה בן דב: זה ממש מוריד מחיי הנושא הזה.

גאלב מג'אדלה: זה שויצו עושים דברים טובים אנחנו יודעים, גם אם לא כותבים בעיתון, אבל מה אנחנו עושים כרגע בנושא הזה?

טובה בן דב: הצהרתי ואמרתי ואתם יכולים לכתוב את זה בפרוטוקול ואני אחתום על זה, לא יהיה זקן, לא יהיה דייר מבית ההורים שייפגע.

טובה בן דב: אם נצטרך לחכות, נחכה.

רפאל הצבי: יש הרבה בתים גבוהים מסביב לבית ההורים וכל אחד מחפש לו שם גג.

יעקב גיל: את שומעת שהחרדה נכנסת מהמחשבה שהם יפונו.

טובה בן דב: כל אחד יש לו חרדות.

טובה בן דב: לכן לא רצנו לספר להם אבל ברגע שצריך לפרסם תוכנית בעיתון, ברור שהיא מפורסמת ויודעים אבל עד אז לא רצינו לדבר כי אנחנו יודעים שהתוכנית הזאת שעוברת שלבים היא עוברת קודם ועדה מקומית ואחר כך מחוזית ואחר כך ארצית ואחר כך התנגדויות, ואולי זה יהיה בעוד עשר שנים.

חמי דורון: זו תוכנית בסמכות ועדה מחוזית, איזה ארצית?

טובה בן דב: בסדר, אפשר להגיש בג"ץ נגד זה.

יהונתן בורוביץ: אני מייצג את מינהל התכנון במשרד הפנים בקשר למה שנאמר פה כרגע.

יהונתן בורוביץ: ועדה מקומית לאחר מכן ועדה מחוזית כשבכל שלב יש אופציה לבוא ולהתנגד לתוכנית המוצעת ומשרד הפנים מעודד את השתתפות הדיירים ואת שיתוף הציבור בתוכניות מתאר.

יהונתן בורוביץ: לשיטתו של חבר הכנסת דורון עם כל הכבוד, היינו צריכים כל פרוייקט בנייה במדינה, פרטי או ציבורי, להגיע לוועדת הפנים של הכנסת.

חמי דורון: ממש לא ועובדה שזה המקרה הראשון שמגיע לוועדת הפנים של הכנסת.

גאלב מג'אדלה: סליחה, מה אדוני המייצג את משרד הפנים, לא מוצא חן בעיניו שמחוקק ירצה להיות פעיל?

יהונתן בורוביץ: חס וחלילה.

יהונתן בורוביץ: יש לי רק דבר אחד להגיד, לא ניתן לנו מספיק זמן אפילו להתכונן לדיון הזה, זאת אומרת, ידענו עליו רק אתמול.

יהונתן בורוביץ: הקפיצו אנשים מתל אביב ממקומות אחרים, ואיך אפשר לנהל דיון רציני ככה?

חמי דורון: לפני עשרה ימים קיבלתם את הזימון.

יהונתן בורוביץ: אנחנו לא קיבלנו שום דבר.

חמי דורון: סליחה, בויצו אכן הייתה תקלה במשלוח ואני התנצלתי בפניהם.

חמי דורון: משרד הפנים קיבל את זה בזמן.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לשמוע מה אומר משרד הפנים.

יהונתן בורוביץ: התגובה הרישמית של מינהל התכנון הייתה שככל הנראה מדובר ביוזמה שעדיין לא הגיעה אפילו לדיון בוועדה מקומית, עד כדי כך לא ידענו, והיא כן בדיון בוועדה מקומית, בזה אתם צודקים.

יהונתן בורוביץ: תוכניות מסוג זה אמורות להידון בוועדה מקומית ואחר כך בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, לעבור הליכי הפקדה, שמיעת התנגדויות, ובדיקה בטרם תאושר.

יהונתן בורוביץ: אם הסתכלתי במסמכים של הגברת, מצוינים שם כמה וכמה תנאים עד שהתוכנית הזאת תאושר.

יהונתן בורוביץ: אני חושב, עם כל הכבוד, שהוועדה בכנסת טיפה מקדימה את המאוחר.

גאלב מג'אדלה: אם היה לך זמן להתכונן טוב יותר, היית בטח מרצה כאן שיחה ארוכה יותר.

גאלב מג'אדלה: אתה חושב שוועדת הפנים ואיכות הסביבה עובדת אצלך?

יהונתן בורוביץ: לא, חס וחלילה.

גאלב מג'אדלה: זו פעם ראשונה שאתה מופיע בוועדת כנסת?

יהונתן בורוביץ: פעם שנייה.

גאלב מג'אדלה: אז אני מציע לך לבוא יותר כדי שתלמד ותשתפשף.

גאלב מג'אדלה: ועדת הפנים בכנסת וכל ועדה אחרת שרוצה חיים, מתנהלת ופועלת על פי צרכי החברה והאזרחים.

גאלב מג'אדלה: ברגע שחבר כנסת חש צורך להביא נושא לדיון מפני שיש פה בעיה לאזרחים, יבוא לכאן ויקיים את הדיון.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים גם לדון בבירוקרטיה שלכם במינהל התכנון.

גאלב מג'אדלה: כמה זמן לוקח לתוכנית מתאר של יישוב להיות מאושרת?

גאלב מג'אדלה: כמה שנים טובות.

גאלב מג'אדלה: אנשים מתים ואנשים נולדים, ואנשים במצוקת דיור והם לא יכולים לבנות בית.

גאלב מג'אדלה: אני מציע לכם להתייעל קודם כל ואם יש אנשים שיש להם יוזמה אז תלמדו מהם.

גאלב מג'אדלה: אנחנו פה דנים בנושאים שלכם, כבר סידרה של דיונים.

גאלב מג'אדלה: אתה אולי מהנדס צעיר אבל אתה יודע שאדם בונה בית בצורה לא חוקית ואחר כך נקנס בבית משפט 20, 30 אלף שקל, בגלל שאיש ציבור, לא חשוב באיזו רמה, לא ממלא את תפקידו ולא מכין תוכנית מתאר.

יוסף יצחק פריצקי: אני שאלתי שאלה והגברת יגלום רוצה לענות לי.

יוסף יצחק פריצקי: אני שאלתי האם המוסד נושא את עצמו?

זאב קליין: אפשר לתת תשובה בדוקה, ספציפית לנושא הזה מרואה חשבון.

זאב קליין: הדו"ח הכספי של ויצו, של בית ההורים לשנת 2004 מצביע על הפסד של מיליון ו- 200,000 שקל וכנ"ל גם ב-2003.

זאב קליין: אנחנו צופים שגם ב-2005 יהיה הפסד שממומן מהגירעון של ויצו.

רעיה יגלום: אני מוכרחה לתקן את החברה שלי טובה יושבת הראש.

רעיה יגלום: בשנים הקודמות כששילמו 30 אלף כדי להיכנס ו-50 אלף ו-40 אלף, ויצו הרוויחה מיליונים.

רעיה יגלום: אנחנו שאלנו ולא רצו להגיד לנו כמה, ובבית ההורים לא היה מישהו שיישב ויעשה חשבון לבד.

רעיה יגלום: כל אדם שנכנס, כמה נשאר לויצו?

רעיה יגלום: למדנו שכמה שנים 3 מיליון שקל נשאר לויצו.

רעיה יגלום: היום זה מצב אחר מפני שהיום זה מצב ירוד.

חמי דורון: אני רוצה לשאול את ויצו.

חמי דורון: ברגע שאנשים שילמו הרבה כסף כרכישת זכויות, האם הכסף נכנס, נוהל כמשק סגור או שהכסף הלך לקופה הכללית של ויצו?

זאב קליין: משרד רואי החשבון סומך- חייקין הוא משרד מאוד מכובד.

זאב קליין: בית ההורים מנוהל כיחידה כלכלית עצמאית.

חמי דורון: מתחילת הדרך?

זאב קליין: אני לא מכיר אותו מתחילת הדרך, אני לא הייתי שם לפני 18 שנה.

זאב קליין: אני יכול להעיד על השנים האחרונות ואני יכול להביא את הדוחות של השנים האחרונות.

זאב קליין: אנחנו נמצאים היום במצב מסוים ואנחנו יודעים בדיוק מה קורה במצב הזה.

חמי דורון: מימנתם גירעונות במקום אחר מהכסף הזה.

שלום הופמן: אני רוצה לומר דבר אחד.

שלום הופמן: אושרה בהנהלת ויצו תוכנית התייעלות לבית ההורים.

שלום הופמן: לפני כמחצית השנה ההנהלה של ויצו מנעה את הוצאתה לפועל של תוכנית ההתייעלות הזאת.

שלום הופמן: אני לא רוצה להגיד שמות כי ההנהלה של הבית מאוד מפחדת מפיטורים ולא רוצה לומר.

שלום הופמן: אני מאוד מסור לאימי ואני מכיר את האנשים שעובדים בבית ההורים הכרות אישית טובה, אז הם אומרים לי שבפרוש מאחר והתוכנית הגיעה לשלב חיובי, מכריע, הנהלת ויצו לא רוצים להשקיע בבית ההורים, הם רוצים לנוון אותו.

שלום הופמן: דבר שני נאמר לי שהרווחיות שלו תלויה באופן שרירותי באיזה סכום כסף מחליטים שבית ההורים צריך להעביר לויצו מסך ההכנסות.

שלום הופמן: כלומר אפשר להחליט להכניס אותו לרווח או הפסד בהתאם לשיעור הזה.

שלום הופמן: השיעור נכון להיום הוא 30 אחוז מהמחזור של הכספים שבית ההורים מקבל.

חמי דורון: זאת אומרת שזה לא משק סגור.

שלום הופמן: זה שרירותי, זו בחירה.

שלום הופמן: אפשר לתמוך בו בכספים, אפשר לקחת ממנו כספים ואז לומר שהוא מפסיד כספים.

גאלב מג'אדלה: הדיירים שגרים מסביב לבית ההורים רוצים להוסיף משהו?

דוד שפירא: אני אדבר קצרות כי רוב הארגומנטים, אנחנו לא ממש צד ספציפי לעניין, מוצו יפה מאוד על ידי חבר הכנסת חמי דורון.

דוד שפירא: אני רק רוצה להעיר 2 נקודות.

דוד שפירא: ראשית אני רוצה להתייחס למצג שווא שהוצג על ידי יושבת ראש ויצו הנוכחית.

דוד שפירא: בזמן הקצר שנחשפתי לאופן שבו הם רוצים לנהל את הנושא, יש בו הכל חוץ מתום לב.

יוסף יצחק פריצקי: תעשה לי טובה, לי מותר לדבר ככה, לך לא.

דוד שפירא: מה ההבדל בינינו?

יוסף יצחק פריצקי: אני אגיד לך מה ההבדל, אצלי זה מקצוע אבל כאן כשמדובר ביושבת ראש ויצו, מדובר באישה שעובדת בהתנדבות.

יוסף יצחק פריצקי: אתה יכול לומר אני לא מסכים, זה לא בסדר אבל לא לדבר ככה.

דוד שפירא: אני חלוק עליך חבר הכנסת פריצקי.

דוד שפירא: התנדבות זה ברגע אפס.

דוד שפירא: מרגע שאתה מתנדב אתה נעשה פונקציונר לכל דבר.

דוד שפירא: וכשיושבת יושבת ראש ויצו באספה ומנסים לזרות חול בעיני הדיירים ולסובב את התהליך והיא מחרישה, היא נעשית שותפה.

טובה בן דב: למה מחרישה?

טובה בן דב: מה זה שייך לתום לב?

יוסף יצחק פריצקי: הבעיה בויכוח פה היא שיש פה שני צדדים צודקים.

דוד שפירא: אנחנו דיירי האזור שהולך ונעשה יותר קשה למגורים כפי שהוא.

דוד שפירא: בית החולים שישנו שם שהוא דבר שהרבה יותר קשה להתווכח על הצדק בקיומו ובהתפתחותו, מייצר עומס גדל והולך באזור.

דוד שפירא: גם בבית החולים נעשו פעולות של הכנסת גורמים פרטיים לתוך המסה המצומצמת של השטח.

דוד שפירא: אם עכשיו יבואו היזמים החדשים ויצליחו במשימתם, האזור יהפך לאזור בלתי נסבל.

דוד שפירא: מבחינה תחבורתית, מבחינת חנייה, מבחינות נוספות, האזור הוא אזור קשה.

דוד שפירא: אני כמובן יש לי גם אינטרס אישי שזה גם פוגע ערך הנכס אבל לזה צריך לדאוג בדרכים אחרות.

חמי דורון: אין לך מה לדאוג כי אם אתם נציגי ויצו תבנו וזה יפגע לו בערך הנכס אתם תשלמו.

זאב קליין: בוודאי, אנחנו לא מתכחשים לזה.

דליה בארי: אפילו זה השתנה מכיוון שיש פסיקה של בג"ץ על החלקה הגובלת.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שהדברים בנושא הזה ברורים.

יוסף יצחק פריצקי: אני אגיד לך את התרשמותי ומה אני רוצה שיהיה.

יוסף יצחק פריצקי: קודם כל ברור אני חושב לכולנו, לכל חברי הוועדה הזו, שלא צריכה ליפול שערה משערות ראשו של אחד הדיירים בבית ההורים.

טובה בן דב: אנחנו חותמים על זה.

יוסף יצחק פריצקי: יש אני מניח בעיה כספית קשה לויצו כמו שיש להרבה מאוד ארגונים ובאשמנו היא משום שאנחנו נותנים פחות ופחות כסף לאוכלוסיה קשישה, ואנחנו נותנים פחות ופחות כסף לתרופות ואיפה שהוא בתפר נופלים אנשים והארגונים האלה צריכים לשאת את זה.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא יודע מה הם עשו.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה להתייחס אליהם כאילו הם טהורים, תמימים ויראי שמיים שעושים הכל לטובת הציבור שלהם, מותר לי להתייחס אליהם בצורה כזו.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבין שאתם צריכים כסף אבל אתם לא יכולים לעשות את זה על חשבון הדיירים.

יוסף יצחק פריצקי: זה המסר.

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר את זה בפשטות, עכשיו אנחנו נוכל לנסח את זה בניסוחים שונים ומשונים.

יוסף יצחק פריצקי: אם ויצו צריך כסף, אני כבר אומר לך פה, אנחנו נעזור לכם.

יוסף יצחק פריצקי: אתם עושים פעולות נפלאות, על זה אין ויכוח.

יוסף יצחק פריצקי: אתם לוקחים נערות במצוקה ואתם לוקחים ילדים ועושים פעולות שמדינה הייתה צריכה לעשות ואנחנו לא עושים אותם מספיק.

יוסף יצחק פריצקי: אבל זה לא יכול לבוא על חשבונם של אנשים.

יוסף יצחק פריצקי: לא טוב לעשות את זה פה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבין שהאנשים שיושבים שם בבית ההורים, גם בגלל הגיל, הם פוחדים וחוששים ויראים ואומרים, אוי, מה יהיה?

יוסף יצחק פריצקי: ו-4 שנים בשבילם נראה כמו מחר בבוקר.

יוסף יצחק פריצקי: חשוב שתצא מפה הודעה שיבואו לאנשים האלה ויאמרו להם, רבותי, אל תדאגו.

יוסף יצחק פריצקי: היו בכנסת, בכם לא ניגע.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שזה המסר.

יוסף יצחק פריצקי: אם זה מסר מוסכם אז בואו נוציא אותו מפה.

יוסף יצחק פריצקי: שלאנשים האלה יהיה טוב.

יוסף יצחק פריצקי: יש בעיה מסוימת לארגון?

יוסף יצחק פריצקי: אני כבר מוכן לומר לכם, את גברת יגלום אנחנו מכירים לא מהיום, אני אעזור לכם.

יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לכם גם בשמו של חבר הכנסת חמי דורון שגם הוא יעזור לכם.

יוסף יצחק פריצקי: אתם עושים עבודה נכונה, וראויה וצריך לעזור לכם אבל אי אפשר לעשות את זה על חשבונם של האנשים האלה.

דליה בארי: רציתי להוסיף עוד היבט אחד.

דליה בארי: כמובן שאני גם מצטרפת לדעה שהובעה כאן שאת הבעיות הכספיות של ויצו, זה לא הפיתרון כי זה פתרון מאוד מסוכן.

דליה בארי: כל מי שיהיה לו הפסדים כספיים, אם זה ויצו או אוניברסיטה או כל מוסד ציבורי, יהפוך את הקרקע לנדל"ן בשביל לפתור את הבעיות שלו.

דליה בארי: זה ודאי וודאי לא עולה על הדעת.

דליה בארי: נוסף לזה, אני רוצה להזכיר עוד בעיה אחת.

דליה בארי: הקרקע הזו הופקעה מהטמפלרים.

דליה בארי: היום רצה תביעה משפטית על קרקע שהופעה בנסיבות דומות על חלק ממיתחם איכילוב שהעירייה מכרה אותו ליזמים פרטיים.

יוסף יצחק פריצקי: זו בעיה של אורי גורן, לא שלנו.

דליה בארי: מי ישלם את הפיצויים?

דליה בארי: כולנו.

חמי דורון: קרקע מופקעת היא לא קרקע שיכולים לממש אותה למטרות שהן אינן ציבוריות.

דליה בארי: היוזמה של עיריית תל אביב היא כל הזמן לצופף ולהוסיף יחידות מגורים באזור.

דליה בארי: היא אישרה כבר תוכניות רבות.

דליה בארי: זה דורש גם לשמור על שטחי ציבור.

דליה בארי: הפונקציה של בית האבות משתלבת מצוין בצורך הזה וצריך לזכור שיש גם עתיד.

דליה בארי: זאת אומרת, יכול להיות שבית האבות צריך גם להרחיב אותו.

דליה בארי: יש לו פוטנציאל שעד היום לא מוצה.

דליה בארי: היום בית האבות הוא בפחות ממחצית השטח שמותר לו להיות.

דליה בארי: אז אם יש קרקע ציבורית, יש פונקציה שחיונית לותיקי העיר.

דליה בארי: הרי תל אביב היא עיר שטוענים שהיא מזדקנת.

דליה בארי: אלה הם צרכים של ותיקי העיר.

דליה בארי: לא צריך לחסל בית אבות צריך להוסיף בתי אבות והמיקום שלו הוא אידיאלי זה כבר נאמר כאן.

דליה בארי: אז תבוא ויצו ותמצא מקורות מימון אחרים לגירעונות שלה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: ובכן דנו בנושא של מיתחם ויצו בתל אביב לפי בקשת חבר הכנסת חמי דורון.

גאלב מג'אדלה: אנחנו ממליצים למינהל קודם כל, להיות מודע למה שקורה ולקחת בחשבון את הנושא של הדיירים ואת הזכויות שלהם.

גאלב מג'אדלה: מצד שני, אם אתם רוצים לשנות ייעוד של קרקע, אתם צריכים לדעת מה ההשלכות של זה.

גאלב מג'אדלה: דבר נוסף שאנחנו מבקשים מהנהלת ויצו הנוכחית, שתיקח בחשבון שאנחנו לא יכולים בעניין הזה לאפשר לה מתוך שיקול שהאנשים האלה זקוקים לתמיכה, לסיוע, אנחנו לא יכולים לאפשר דבר כזה.

גאלב מג'אדלה: זה שאתם מצהירים זה בסדר גמור, אנחנו רוצים קודם כל החלטה של הנהלת ויצו שאין שום כוונה לבצע במיתחם הזה שום תוכנית שתפגע בדיירים ובזכויותיהם.

גאלב מג'אדלה: לא יעשה שום דבר בעניין הזה ללא הסכמתם ועל דעתם.

גאלב מג'אדלה: זה שאתם רוצים להשביח את המקום ולפתח אותו, אנחנו בעד.

טובה בן דב: נניח שהדיירים ימשיכו להיות בבית האבות, אם נבנה בית אבות חדש במיתחם, הרי באותו זמן לא יהיה בית ויצו לא יהיה מעון, בינתיים, עד שיבנו את הכל חדש, אותם הדיירים, וזה אפילו מר רפאל הצבי, כשבאנו לאותה ישיבה שאל, אנחנו רוצים לדעת איפה נגור בינתיים, אנחנו רוצים לדעת כל אחד איזה דירה הוא מקבל, איזה נוף יהיה לו מהמרפסת.

טובה בן דב: הרי תזוזה תצטרך להיות, אני שואלת איפה הם יהיו בינתיים.

גאלב מג'אדלה: גברת טובה בן דב, אנחנו לא מתכוונים לנהל את ויצו כאן סליחה עם כל הכבוד.

גאלב מג'אדלה: אתם כאן לא בדירקטוריון של ויצו, אנחנו בוועדת הפנים של הכנסת.

גאלב מג'אדלה: יש צד, ויש הנהלה ויש דיירים ואתם צריכים לדבר איתם ואתם צריכים לדבר עם הילדים שלהם.

טובה בן דב: מאה אחוז.

גאלב מג'אדלה: אתם צריכים גם להתחשב בדיירים שלכם אבל אף אחד לא מונע מכם להשביח את הקרקע שלכם ולפתח אותה, אבל עם כל הכבוד צריך להתחשב בי, יש כאן אנשים עם זכויות, יש אנשים כאן עם מגבלויות.

גאלב מג'אדלה: יש אנשים במצב קשה, זה לא דיירים צעירים.

טובה בן דב: אנחנו מסכימים לכל מה שאתה אומר.

גאלב מג'אדלה: אתם צריכים בדרכי נועם בכוונה טובה, בהבנה, מתוך דאגה לאנשים האלה לנהל את הדברים שלכם.

גאלב מג'אדלה: אתם מוסד ציבורי אתם לא יזם פרטי.

גאלב מג'אדלה: יש מי שרוצה למנוע ממוסד ציבורי להתפתח או להתאזן או לסגור את גרעונותיו?

גאלב מג'אדלה: אבל עם כל הכבוד, המוטיב הראשון שאתם צריכים להתחשב בו הוא איך אתם עושים את זה על הצד הטוב ביותר מול הדיירים ומול האנשים שיש להם זכויות.

טובה בן דב: בוודאי.

גאלב מג'אדלה: אז אנחנו נעקוב אחרי זה, שלא תהיינה אי הבנות.

גאלב מג'אדלה: שלא יטעו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מדברים יפה אבל אנחנו לא מתכוונים לסלוח לשום דבר שנעשה לא בסדר.

גאלב מג'אדלה: נעקוב אחרי זה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא נאפשר לעיריית תל אביב, איפה מינהל התכנון?

גאלב מג'אדלה: כבודו, אתה תעקוב אחרי מה שקורה שם, שלא תצטרך אחר כך לבוא לכאן ולהסביר.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא נאפשר פגיעה באנשים קשישים שיש להם זכויות ושבנו את המדינה הזאת.

גאלב מג'אדלה: יש להם חלק בבניית המדינה ויש להם זכות למות בכבוד וכמובן לחיות בכבוד.

גאלב מג'אדלה: יש אנשים שגם לא מתים בכבוד.

גאלב מג'אדלה: ראינו בוועדה הזאת איך אנשים לא מוצאים מקום לקבור אותם.

גאלב מג'אדלה: איך אנשים הוציאו את העצמות שלהם ושמו מת אחר במקומם.

גאלב מג'אדלה: אנשים לא מתים בכבוד.

גאלב מג'אדלה: לכן אנחנו כאן.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מעריכים מאוד את מה שאת עושה יושבת ראש ויצו, ואנחנו מעריכים מאוד את מה שאמרת אבל אל תטעו ואל תתפתו, אנחנו לרשותכם.

גאלב מג'אדלה: אמרו חברי הכנסת שהם מוכנים להתגייס, כל אחד מוכן להתגייס לכל מוסד ציבורי שתורם תרומה לחברה.

טובה בן דב: אני רוצה להודות לך בשם הנהלת ויצו.

טובה בן דב: אני חושבת שניהלת את הישיבה באופן יוצא מהכלל.