הוועדה המשותפת לעניין חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, כנסת 16, פרוטוקול מספר 4, 2004-11-23 11:30

שלום שמחון: אנחנו מקיימים היום את הישיבה הראשונה בנושא יעדי השידור הציבורי וקריטריונים לנושאי משרות בשידור הציבורי.

שלום שמחון: אני רוצה להזכיר שהתחלנו את הדיון כדיון מהיר שהועבר על-ידי נשיאות הכנסת לוועדת הכלכלה של הכנסת, דיון מהיר של חבר הכנסת וילן, בעקבות הכוונה להדיח את מנכ"ל רשות השידור.

שלום שמחון: בשיחה משותפת, תוך כדי הדיון, בין יושבת-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, וביני הגענו למסקנה שאם אנחנו רוצים להמשיך לקיים את הדיונים האלה לעומק עדיף שנמשיך לעשות אותם ביחד, בהרכב של שתי הוועדות, בתוך ועדת התקשורת של הכנסת שמשותפת לוועדת החינוך, התרבות והספורט ולוועדת הכלכלה.

שלום שמחון: הדיונים הם כמובן בראשות ועדת הכלכלה אבל זאת לא הנקודה המרכזית.

שלום שמחון: חשבנו שיהיה נכון לבנות איזה לוח של נושאים בהם הוועדה הזאת תעסוק כדי להניח את היסודות למה שיקרה ברשות השידור בעידן שאחרי, אם יקרה, ואני לא נכנס לעניין המשפטי.

שלום שמחון: מאחר והתהליך שקורה בשנים האחרונות ברשות השידור הוא כזה שבמילא מתוכננים שם שינויים, חלקם בעקבות מסקנות הוועדה שהקים שר התקשורת, בראשות מנכ"ל המשרד מר דינור, שעדיין לא פורסמו באופן מלא, והחלק האחר כתוצאה מן המצב בו נמצאת רשות השידור תקופה ארוכה מאוד, לפיכך החלטנו להתחיל בסדרת דיונים, ובין היתר חשבנו שנדבר גם על השידור הציבורי.

שלום שמחון: אני פתחתי את הישיבה.

שלום שמחון: אני מאפשר לחברתי יושבת-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת לומר את דברה ואחר-כך כמובן לחבר הכנסת וילן, שהוא חתן הדיון הזה.

מל פולישוק-בלוך: ברוכים הבאים, צהרים טובים.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שימי הוויכוחים על רשות השידור הם כימי השידור הציבורי במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: מספר הדוחות שנכתבו – אני לא יודעת אם מישהו יודע לספור אותם.

מל פולישוק-בלוך: כבר אמרתי למי שאמרתי, שהמגירות כבר מלאות מרוב דוחות שנכתבו ונכנסו אליהן.

מל פולישוק-בלוך: ובכל זאת, אסור לנו להתייאש ואנחנו צריכים להמשיך לדון ולראות איך עושים את השיפורים הנדרשים כדי שהשידור הציבורי יישאר מה שהוא – שידור ציבורי, שידור שנותן איכות אחרת לחיים הציבוריים במדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: כולנו יודעים ששידורים ציבוריים נהנים מרייטינג נמוך יותר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו יודעים שבשידור הציבורי צריך להיות יותר דגש על הפקות מקור, יותר דרמה, יותר תעודה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים שהשידור הציבורי יהיה לא פוליטי.

מל פולישוק-בלוך: בעצם היותו ציבורי הרי אמרנו דבר והיפוכו.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מודעים לכך שבהיותו ציבורי הוא נבחר על-ידי גורמים ציבוריים, קרי: אנשים פוליטיים, ולכן הזיקה קיימת, וגם אם נטמון את הראש בחול עדיין הזיקה קיימת.

מל פולישוק-בלוך: בעצם כל מה שאנחנו מנסים לחשוב הוא איך אנחנו מאפשרים, מצד אחד, לשידור הציבורי להמשיך לשרוד, הן תקציבית והן רגולטורית.

מל פולישוק-בלוך: ומצד שני, לגרום שהוא יהיה כמה שיותר אטרקטיבי לציבור, שיותר ויותר אנשים יצפו בשידור הזה, או יאזינו, כי זה גם הרדיו, ושנוכל באמצעים כאלה או אחרים, אולי חקיקתיים אם צריך, להפריד ככל הניתן בינו לבין הפוליטיקאים, לבין הממשלה.

מל פולישוק-בלוך: הממשלה אמנם ממנה איזה גורם שממנה איזה גורם ובסוף בשלב מסוים אנחנו מגיעים למועצה ולרשות אבל ככל שנרחיק את החיבור אולי כך ייטב.

מל פולישוק-בלוך: אף אחד לא מתיימר לפרק את זה לגמרי ואנחנו מבינים שיש כאן בעיה בעצם ההגדרה של " שידור ציבורי".

מל פולישוק-בלוך: על כך אנחנו רוצים לדבר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים לדבר עם אנשי המקצוע היושבים כאן סביב השולחן, אלה שעוסקים בזה בפועל היום ואלה שעסקו בזה בעבר, לשאול מה הן הדרישות, אילו דרישות אנחנו בכלל דורשים מן השידור הציבורי מבחינת הרמה, מבחינת האיכות, מבחינת התכנים שלו.

מל פולישוק-בלוך: אגיד לכם יותר מזה.

מל פולישוק-בלוך: כיושבת ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט בכנסת הייתי רוצה שניתן דעתנו גם על איך אנחנו יכולים לעשות שידור ציבורי כל-כך טוב שהוא ייעצב לנו את התרבות הישראלית ולא יהיה נגרר על-ידי תרבות אחרת שמעוצבת במקומות אחרים.

מל פולישוק-בלוך: אני יודעת שזאת משימה קצת תמימה, היא קצת קשה, אבל אני חושבת שאסור להרים ידיים וצריך להילחם שהיא אכן תתממש.

מל פולישוק-בלוך: היושב-ראש השותף שלי נטש אותי לעת עתה אבל אנחנו נתחיל אולי עם חבר הכנסת אבשלום וילן.

אבשלום וילן: אני מודה שאין לי חרדת נטישה – הנה היושב-ראש חזר.

אליעזר כהן: חשבתי שאתה מדבר על נטישת היושב-ראש, יושב-ראש רשות השידור.

אבשלום וילן: חבר הכנסת אליעזר כהן, כמו בדיון הקודם גם כעת, אין לי כל כוונה לעסוק בנושאים פרסונליים.

מל פולישוק-בלוך: וטוב שכך.

אבשלום וילן: חבל שמר יוסף בראל לא הגיע לדיון ושגם מנהל הטלוויזיה לא הגיע.

אבשלום וילן: אני רואה כאן מרשות השידור רק אנשי רדיו.

אבשלום וילן: אני חושב שהדיון הוא ברמה העקרונית.

אבשלום וילן: יש לי תחושה – היושב-ראש שומע את זה ממני מאז הקמת הוועדה הזאת, כבר כמעט שנתיים – שבעצם הממשלה החליטה לחסל את השידור הציבורי.

אבשלום וילן: היא עושה את זה בדרכי הסלמי, כל פעם היא מורידה חתיכה.

אבשלום וילן: בחוק ההסדרים אנחנו נראה שפוגעים באגרת רשות השידור של הטלוויזיה, מורידים לרדיו כל פעם הנחתות כאלה או אחרות.

אבשלום וילן: אני לא מרגיש שיש איזה מהלך אסטרטגי, שהממשלה קיימה דיון והחליטה: אני רוצה לקיים רדיו רק על בסיס רדיו אזורי – כן גלי צה"ל, לא גלי צה"ל – ולהשאיר את הרדיו הציבורי ברמה כזאת או אחרת.

אבשלום וילן: שתביא החלטה שיש לה נגזרת תקציבית, זה לגיטימי, אז אני אתנגד או אתמוך.

אבשלום וילן: אותו דבר קורה עם הטלוויזיה.

אבשלום וילן: אומרים שאי אפשר להחזיק את הטלוויזיה.

אבשלום וילן: מכפילים את האגרה – 800-900 מיליון שקל.

אבשלום וילן: לא דוח כזה, לא דוח אחר.

אבשלום וילן: זה הרי הרבה מאוד כסף.

אבשלום וילן: ויש גלים פופוליסטיים שאומרים: בעצם למה צריך את כל הסיפור הזה של השידור הציבורי?

אבשלום וילן: שהרדיו יתקיים מפרסומות.

אבשלום וילן: למה אני האזרח צריך לשלם 505 שקלים אגרת טלוויזיה?

אבשלום וילן: בהרבה מדינות בעולם זה לא מתקיים כך.

אבשלום וילן: למשל באיטליה.

אבשלום וילן: מה רע בטלוויזיה האיטלקית?

אבשלום וילן: או בארצות-הברית הכול פרטי.

אבשלום וילן: לא סתם נתתי את הדוגמה של איטליה.

אבשלום וילן: לפי דעתי היא אחת הטלוויזיות הגרועות בעולם, שיורדת למכנה משותף סוּפֶּר-נמוך.

שלום שמחון: בעצם אתה עונה תשובה לעצמך.

אבשלום וילן: בארצות-הברית למשל השידור הציבורי מתנהל מתרומות של אזרחים, ללא תקציבי מדינה.

דורון אבני: יש גם תקציבי מדינה.

שלום שמחון: בקצב הזה אנחנו ננהל את המדינה על תרומות.

שלום שמחון: הכול תרומות, תרומות, תרומות.

מל פולישוק-בלוך: תחבר את זה לחוק ההזנה.

אליעזר כהן: אבל זאת אפשרות.

אליעזר כהן: הוא מעלה אפשרויות.

אבשלום וילן: תנו לי 5 דקות.

אבשלום וילן: אני הרי לא מפתח את הדברים.

אבשלום וילן: אני רק מבקש לסמן את הנקודות, על מה צריך להיות הדיון.

אבשלום וילן: קודם כול, אני סבור שהוועדה המשותפת צריכה להיות מעין ועדת חקירה פרלמנטרית.

אבשלום וילן: נושא ראשון שצריך לעסוק בו, האם במדינת ישראל ראוי או צריך שידור ציבורי.

אבשלום וילן: יש לי עמדה.

אבשלום וילן: עקרונית אני מאוד בעד, אבל בתנאים מסוימים.

אבשלום וילן: כפי שזה נעשה – שיהיה ברור, אני בעד לוויות מכובדות.

אבשלום וילן: אם חיים – אז חיים.

אבשלום וילן: אם לוויה – אז מכובד.

אבשלום וילן: אבל לא בשיטת הסלמי, כל פעם להוריד רגל או יד ולשאול: "למה אתם לא ממריאים?".

אבשלום וילן: נושא שני, אופן הבקרה הציבורית.

אבשלום וילן: בחוק רשות השידור, שנחקק ב-1965 – באותה תקופה הייתי נער אבל אני זוכר איך ראש הממשלה דאז דוד בן-גוריון היה מתקשר אל חדר החדשות ואומר מה ישדרו ומה לא ישדרו.

אבשלום וילן: הוא נהג כקומיסר, הוא או מישהו מטעמו.

אבשלום וילן: באורח פלא בשנים האחרונות אנחנו חוזרים לשנות החמישים.

אבשלום וילן: כלומר, למרות שיש גופים ציבוריים שצריכים לפקח הם לא ממלאים את תפקידם, הם מין נגזרת פוליטית.

אבשלום וילן: בעשור האחרון יש איזו רגרסיה פוליטית בכל הדירקטוריונים הממשלתיים ובגופי הפיקוח.

אבשלום וילן: במקום שייהפכו ליותר מקצועיים הם חוזרים להיות יותר פוליטיים כי כל אחד צריך את הלטיפונדיה שלו.

אבשלום וילן: שאלתם למה יצאו כבר 4-5 דוחות על רשות השידור ושום רפורמה אמיתית לא יצאה לדרך?

יצחק לבני: יצאו כבר 12 דוחות.

אבשלום וילן: תריסר דוחות.

אבשלום וילן: למה?

אבשלום וילן: משום שתמיד יש שר ממונה אחראי.

אבשלום וילן: אין שום בעיה לשווק אותו בקצת דיונים בערוץ הראשון, לפתוח לו את יומן הבוקר ב-30% רייטינג ואז הוא משוחד.

אבשלום וילן: ולכן הבעיה השנייה היא כל נושא הבקרה.

אבשלום וילן: הנושא השלישי הוא אופן הפיקוח הפוליטי.

אבשלום וילן: אני רוצה להגיד לכם, הרי זה מגיע עד לפה.

אבשלום וילן: תקחו את הדיון הקודם, מי אמר מה.

אבשלום וילן: אני הולך להגיד עכשיו דבר חמור מאוד כאילוסטרציה.

אבשלום וילן: תבדקו מי פתאום הופיע לפני הדיון כבמטה קסם ברדיו ובטלוויזיה?

אבשלום וילן: ישאל השואל: הכיצד?

אבשלום וילן: האמנם?

אבשלום וילן: למען גילוי נאות, אין לי בעיה, באופן אישי אני מופיע הרבה באמצעי התקשורת.

אבשלום וילן: מעולם איש לא חיסל אִתי חשבונות ולא עשה לי טובות.

אבשלום וילן: אין לי שום טענה ברמה האישית.

אליעזר כהן: גם לי אין בעיות.

אליעזר כהן: אני לא מופיע בתקשורת.

אבשלום וילן: אבל, בלשון המעטה, אנחנו יודעים איך הדברים האלה עובדים.

שלום שמחון: איך הם עובדים באמת?

שלום שמחון: תגלה לנו.

מל פולישוק-בלוך: גם אנחנו רוצים לדעת, שנהיה גם אנחנו שם.

מל פולישוק-בלוך: אני צריכה לדעת מה להגיד ...

אבשלום וילן: תגידי לי מה עמדתך בדיון ואגיד לך מה תהיה התוצאה.

שלום שמחון: המנהל של ערוץ הכנסת ביקש ממני לתת לו קצת פידבק על מה שקורה כאן.

שלום שמחון: אמרתי לו: הכול אותו דבר.

שלום שמחון: רק החבר'ה עובדים יותר קשה.

שלום שמחון: מי שהיה בערוץ 1 ורץ לערוץ 2 עכשיו צריך לרוץ גם לערוץ הכנסת.

שלום שמחון: הפנים נשארו אותן פנים.

שלום שמחון: אז מה ההבדל?

אבשלום וילן: עכשיו לענייננו, עכשיו בלי הומור.

אבשלום וילן: אני חושב שאם היינו מגדירים מה זה שידור ציבורי אז בהגדרה הזאת, שאולי היתה צריכה להופיע בשינוי החוק, היו נוגעים גם בתכנים.

אבשלום וילן: אני לא רוצה להיכנס לדיון מקצועי, אני רק ממחיש.

אבשלום וילן: האם למשל לערוץ הציבורי יש נישה של נושאים רציניים יותר, גם פוליטיים וגם אחרים, אבל הוא עוסק בתכנים רציניים או שהוא מתמודד על המכנה המשותף המסחרי?

אבשלום וילן: כלומר, האם ביום שישי בערב צריך לעשות תוכניות בידור שיתחרו מול הערוצים המסחריים, שיש להם תקציבים הרבה יותר גדולים, או שהוא צריך ללכת לנישה אחרת?

אבשלום וילן: זה כבר דיון מקצועי שהוא נגזרת של ההגדרה מה הוא דיון ציבורי.

אבשלום וילן: זה הנושא הרביעי.

אבשלום וילן: אני חושב שהנושא החמישי, אם אנחנו רוצים לעשות עבודה יסודית לא יהיה מנוס מלטפל בחוק רשות השידור.

אבשלום וילן: כל מה שאני אומר כאן הוא בעצם פונקציה של חוק בן למעלה מ-40 שנה, שלא טופל, שיש בו הרבה מאוד פרצות.

אבשלום וילן: כל פעם מתחלף מנכ"ל, השר עושה שריר, המנכ"ל עושה שריר – זה יילך, זה יישאר ולהיפך – והמצב נשאר בדיוק כפי שהוא.

אבשלום וילן: אבל בינתיים יהרגו שם עוד נתח ועוד נתח ודבר לא יקרה.

אבשלום וילן: לכן לפי דעתי הוועדה הזאת צריכה לעבוד במשך כמה חודשים כוועדת חקירה פרלמנטרית.

אבשלום וילן: אם רוצים להוסיף עוד נושאים לדיון על מה שאני אמרתי כאן זה בסדר גמור.

אבשלום וילן: צריך להתחיל לתקוף את הנושאים אחד-אחד ולהתחיל לגבש קונצנזוס כדי שתהיה רשות ציבורית נורמלית, מסודרת, עם תכנים מוגדרים, בלי מעורבות של פוליטיקאים ופוליטרוקים שאומרים מה לעשות ומה לא לעשות.

אבשלום וילן: אתה יודע מה, גם בתקציבים הקיימים, באגרה כזאת או אחרת, אפשר לעשות עבודה טובה מאוד אם באמת מסדרים את כל המערכת ומיישרים אותה.

יצחק לבני: אני מאוד ממליץ בפניכם להיות קודם כול ועדת חקירה פרלמנטרית לשאלה למה המסקנות של 12 הוועדות הלא-פרלמנטריות הקודמות נשארו במגירה.

יצחק לבני: מכיוון שאני הייתי הראשון בין ה-12 – מה שהיה קרוי אז דוח לבני – ועכשיו אני חבר בוועדה ה-12, שהיא ועדת דינור, יש שם 6 חברים ואני אחד מהם, אז הביאו אותי בתור הזיכרון הקיבוצי.

שלום שמחון: ואתה עוד לא מתייאש.

יצחק לבני: אמרתי להם: הרי אפשר להיות אידיוט פעם אחת אבל פעמיים שאני אפול לאותו בור?

יצחק לבני: הם נשבעו באימם – ותביאו בחשבון שכולם שם יתומים – שהפעם זה יילך, שמסקנות הוועדה הזאת ימומשו.

יצחק לבני: על הדוח הזה עובדים כבר שנה וחצי.

יצחק לבני: עכשיו העניין הסתיים, אנחנו חותמים על זה השבוע.

יצחק לבני: אני מניח שחיכו גם שענייני בראל יסתיימו, למרות שאנחנו לא דנו בצד הפרסונלי, ויש הצעה של דוח.

שלום שמחון: אז משהו כאן לא בסדר כי לפחות לתקשורת הודלף שענייני בראל הם חלק מהדוח.

יצחק לבני: לא היה שום דיון פרסונלי על מר בראל.

יצחק לבני: ויחד עם זה אני יכול לנחש שלמרות שהדוח מוכן כבר זמן מה, הוא לא הובא לממשלה עד היום כיוון שכנראה חשבו שפרקטית יש קשר בין מועד החלפת המנכ"ל למועד שבו הממשלה, ואולי אחר-כך הכנסת, ידונו בדוח.

אליעזר כהן: אנחנו יכולים לקבל את זה?

יצחק לבני: אתם בוודאי יכולים לקבל את זה.

יצחק לבני: העיתונאים קיבלו את זה ואין שום בעיה שתקבלו את זה גם אתם.

לאה ורון: אני מבקש לומר לוועדה שאני פניתי והיתה לי שיחת טלפון ארוכה מאוד עם מר דינור, שהסביר לי שכל עוד הוא לא מעביר את הדוח לממשלה שמינתה אותו הוא מוצא לנכון שלא להעביר את זה לכנסת.

לאה ורון: אשר על כן חברי הוועדה עוד לא קיבלו את הדוח.

אליעזר כהן: כאשר זה יגיע אני מבקש לקבל את הדוח.

יצחק לבני: פורמלית הוא כנראה צודק אבל מכיוון שהדוח קיים וכולם קראו אותו כבר - - -

יולי תמיר: אולי העיתונאים יכולים להעביר לנו אותו.

מל פולישוק-בלוך: אל"ף, אפשר לבקש מהעיתונאים.

מל פולישוק-בלוך: ובי"ת, אני רוצה לציין שהדוח הזה היה מוכן כבר בפברואר.

מל פולישוק-בלוך: אם כך, אולי נשאל את השר למה הוא לא חותם כדי שנוכל לקבל את הדוח.

יצחק לבני: זאת באמת שאלה טובה.

יצחק לבני: אתם יכולים כמובן להתחיל בדיון מהתחלה.

יצחק לבני: אני ממליץ בפניכם שתיקחו את הדוח הזה ותראו בו בסיס.

יצחק לבני: זה כמובן בסיס לשינויים.

אבשלום וילן: כמה עמודים יש בו?

שלום שמחון: כמו שאמרת, היו כבר 12 דוחות.

שלום שמחון: אתה נמצא כאן כעת במסגרת דיון של הוועדה המשותפת הזאת.

שלום שמחון: אני בטוח שלא באת לכאן כדי לשלוח אותנו לקרוא את הדוח.

שלום שמחון: אנחנו מצפים שאתה תגיד לנו בקצרה האם השידור הציבורי בא לענות על מטרות מסוימות, ומה הן המטרות, ואיך צריך להיות פחות או יותר המבנה והניהול.

שלום שמחון: יש למשל קבוצה מסוימת באוכלוסייה שחושבת שכדי לנתק את הפוליטיקה מהשידור הציבורי צריך, בין היתר, שמנכ"ל רשות השידור ייבחר כמו שנבחר יועץ משפטי לממשלה.

שלום שמחון: האם זה הכיוון, או שאתה סבור שיש ללכת לכיוונים אחרים?

יצחק לבני: אני אתייחס לשאלות שלך.

יצחק לבני: קודם כול, שידור ציבורי הוא חיוני ממדרגה ראשונה, ואת זה אני אומר כמי שהוא היום – למען השקיפות צריך לציין את זה – יושב-ראש חברת החדשות של הערוץ השני, שהיא כמובן גוף פרטי.

יצחק לבני: פרטי על בסיס של חוק ציבורי אבל הגוף עצמו הוא של הזכיינים.

יצחק לבני: אין שום ספק, גם לאנשי השידור הפרטי, שיש חיוניות ממדרגה ראשונה לקיום של שידור ציבורי.

יצחק לבני: יש כשלי-שוק.

יצחק לבני: גם השידור הפרטי הטוב ביותר – שאגב מימש חלק מן המטרות הציבוריות של השידור הציבורי, בשל הבעיות שהשידור הציבורי נמצא בהן, בכך שהוא עשה דרמה ודוקומנטרי וענה לחלק גדול מהדרישות שמופיעות גם בחוק השידור הציבורי – עדיין הכרחי שידור ציבורי שלא יהיה מותנה ברייטינג ושלא יתפרנס מפרסומת, שיתפרנס מאגרה.

יצחק לבני: גם בעולם היו ויכוחים לגבי קיום האגרה, בסיטואציה שבה גדל כל-כך מספר הערוצים הפרטיים, ובכל העולם – פרט לפורטוגל – הגיעו למסקנה שיש לקיים הלאה גם את האגרה ולמלא את יעדי השידור הציבורי.

יצחק לבני: הוויכוח העיקרי לגבי השידור הציבורי הוא האם שידור ציבורי צריך לעסוק רק בנושאים בעלי משמעות ציבורית רצינית, שמראש מופנים רק לחלק מהאוכלוסייה ואינם שמים דגש על רייטינג.

יצחק לבני: התשובה, כמעט בכל העולם וגם אצלנו במשך השנים, היא שיש מספיק סוגים של נושאים, בהיקף גדול מספיק של נושאים שיכולים להיות בעלי איכות וערך מהסוג הציבורי ובכל זאת בעלי פוטנציאל של הגעה לקהל רחב.

יצחק לבני: לכן באנגליה, שהיא האמא של השידור הציבורי, כשם שהיא גם אחת האמהות של השידור הפרטי בצד ארצות-הברית, באנגליה ה-BBC בערוץ העיקרי שלו – יש BBC1 ו-BBC2 – לא הלך על קהלים מצומצמים אלא הניח שביכולת מקצועית טובה אפשר להגיע לקהל רחב ובכל זאת לעשות שידור בעל ערך.

יצחק לבני: עד כדי כך בעל ערך ועד כדי כך מושך קהל רחב שבאנגליה במשך רוב השנים הרייטינג של ה-BBC עולה על הרייטינג של הערוצים המסחריים, למרות האמביציות הציבוריות והאיכותיות שלו.

יצחק לבני: כלומר יש דרך כזאת.

יצחק לבני: גם בארץ, אגב – ואנחנו לא אנגליה – יש דוגמאות לעניין הזה, ברדיו בעיקר.

יצחק לבני: "קול ישראל" ו"גלי צה"ל" לא הלכו בשיטה המקובלת באמריקה של ערוצי מוסיקה בלבד או של מטיפי דת בלבד או אילו נושאים מן הסוג הזה אלא הלכו, עם התרמות לעידן הטלוויזיה, לרדיו מהסוג הישן, חלקית לפחות, על כל פנים עם מטרות ציבוריות, עם הרבה חדשות והרבה תוכניות אחרות.

יצחק לבני: זה לא הזיק לרייטינג של "קול ישראל" ו"גלי צה"ל".

יצחק לבני: שם לפחות יש הוכחה לא מבוטלת – עם כל ההערות שאפשר להעיר גם עליהם – שניתן לעשות גם את זה וגם את זה.

יצחק לבני: מה שנכון לגבי הרדיו יכול להיות נכון גם לגבי הטלוויזיה.

יצחק לבני: זה מותנה בהרבה מאוד תנאים, שלא מתקיימים היום.

יצחק לבני: התנאי הראשון הוא כמובן ניתוק מהפוליטיקאים.

יצחק לבני: כלומר, קודם כול ניתוק מהפוליטיקאים במינויים.

יצחק לבני: ב-BBC באנגליה המנכ"ל עדיין מתמנה על-ידי הממשלה אבל בארצות אחרות אין זה כך.

יצחק לבני: ההצעות שעמדו על הפרק במשך השנים, ובוודאי ראוי שתדונו בכך, אולי בהצעה משלכם אבל אולי במסגרת העקרונות האלה, הם למשל – וזאת רק אילוסטרציה – שהגופים המנהלים הציבוריים של השידור הציבורי יתמנו על-ידי ועדה בראשות שופט, שימנה את חבריו.

יצחק לבני: זאת אחת ההגדרות האפשריות, ואפשר להציע גם אפשרויות אחרות, שמנתקות, יחסית לפחות, את השידור הציבורי מהממשלה.

יצחק לבני: למה "יחסית"?

יצחק לבני: כי את השופט הזה בכל זאת מישהו צריך למנות.

יצחק לבני: על-פי ההצעות שעלו בעבר את השופט הזה ימנה השר הממונה.

יצחק לבני: אבל את מי הוא ימנה?

יצחק לבני: הוא ימנה שופט עליון בדימוס או שופט מחוזי בדימוס, שחזקה עליו שגם אם הוא יתמנה על-ידי דמות פוליטית יש סיכוי סביר שהוא יגלה מידה של עצמאות, והאיש הזה ימנה את שני חבריו לוועדה.

יצחק לבני: זאת דוגמה לדרך שמנתקת מהפוליטיקאים.

יצחק לבני: יש בעניין הזה כל מיני פרטים שאני לא רוצה להיכנס אליהם כי בוודאי לא תתנו לי את הזמן לכך.

יצחק לבני: זה חל גם על הגופים המנהלים.

יצחק לבני: ובמה שנוגע למנכ"ל, ההצעה היא שהגוף הזה – כלומר הדירקטורים שיתמנו בשיטה הזאת – הם ימנו את המנכ"ל ולא הממשלה.

יצחק לבני: כלומר, המנכ"ל בוודאי יהיה מנותק מהשפעה ממשלתית.

יצחק לבני: יש בעניין הזה הרבה פרטים.

יצחק לבני: אם תרצו, בדיונים עתידיים נעסוק בפרטים האלה.

יצחק לבני: בנוסף לכך, יש המון דרישות נוספות שבלעדיהן לא יהיה שידור ציבורי.

שלום שמחון: הנחת היסוד שלך היא שהפוליטיקאים הם שורש הרע?

מל פולישוק-בלוך: תלוי איזה.

שלום שמחון: לא משנה איזה.

מל פולישוק-בלוך: כן משנה, כי יש כאלה שמתערבים ויש כאלה שלא מתערבים.

יצחק לבני: הנחת היסוד היא שלפוליטיקאים יש אינטרס פוליטי לגיטימי לקבל תמיכה פוליטית רבה ככל האפשר גם מהתקשורת בעוד שהאינטרס הציבורי הוא לומר את האמת.

שלום שמחון: חבר הכנסת וילן בעצם המשיל את רשות השידור למכונית מיני מיינור משנת 1965, או מכונית כרמל דוכס משנת 1965.

שלום שמחון: הוא אמר: היום אנחנו צריכים לנהוג במכונית וולוו אבל אנחנו נוהגים עדיין במיני מיינור.

שלום שמחון: יכול להיות שצריך להתאים את המכונית הזאת כדי שאפשר יהיה לנהוג בה בסדר.

שלום שמחון: לא כל דבר הוא אשמת הפוליטיקאים.

שלום שמחון: מר בראל הוא לא פוליטיקאי.

יולי תמיר: לא נגיב על ההערה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: הוא לא צריך להיות פוליטיקאי כי יש לו את מר אורי דן שם.

מל פולישוק-בלוך: מר אורי דן מספיק, לא צריך יותר מזה.

יצחק לבני: כדי להפוך את הכרמל דוכס הזאת, שנהגתי בה כמה שנים טובות, לוולוו צריך בוודאי קודם כול להתנתק מהפוליטיקאים במידת האפשר.

יצחק לבני: זה לא מידה מוחלטת אבל מידת האפשר.

יצחק לבני: בצד זה יש עוד כמה דברים שחייבים לעשות.

יצחק לבני: אחד הקשיים העיקריים היום בשידור הציבורי הוא שכמעט כל התקציב הוא תקציב קשיח שמופנה למשכורות.

מל פולישוק-בלוך: 1,800 איש עובדים שם – זה כל הסיפור.

מל פולישוק-בלוך: זה וולוו שסוחבת 1,800 איש.

יצחק לבני: 1,800 איש ויותר עובדים שם והמשכורות שלהם לא מאפשרות לעשות פעולות.

יצחק לבני: כמעט הכול הוא תקציב קשיח, אין כמעט כסף לתוכניות.

יצחק לבני: לכן הערוץ השני הוא זה שעושה את הדוקומנטרי והדרמה.

יצחק לבני: אמנם לא צריך להגזים, גם הערוץ הראשון עושה במידה מסוימת תוכניות דוקומנטריות ובמידה קטנה יותר תוכניות דרמה, מעט מאוד.

יצחק לבני: כדי שיהיה כסף נזיל לתוכניות, לדבר העיקרי שבשבילו הקימו את הרשות הזאת, צריך לעשות לדעתי את הדבר הבא – כמו יותר ויותר ארצות בעולם – להוציא את העבודה החוצה.

יצחק לבני: צריך לפטר את העובדים הקיימים, פרט לעובדי החדשות.

יצחק לבני: חדשות קשה לעשות בחוץ, על אף שיש דרכים לעשות גם חדשות בחוץ.

יצחק לבני: נניח שאת החדשות נשאיר בפנים ואת היתר נוציא החוצה.

יצחק לבני: בשיחות שהתנהלו עם משרד האוצר במשך השנים, ובוודאי בתקופה האחרונה, התברר שהוא מוכן לכך, בתנאי שבאמת יהיה שינוי מקיף בחוק, ביוזמתכם או ביוזמות אחרות.

יצחק לבני: אם באמת יהיה שינוי מקיף ויהיה אור בקצה המנהרה, משרד האוצר יהיה מוכן לתת תנאים כספיים שיאפשרו פנסיות מוקדמות ופיצויים בקנה מידה שימשוך את העובדים, עד כדי אולי מניעת השביתות הפוטנציאליות שצפויות בהקשר הזה.

שלום שמחון: אתה אומר עכשיו שרשות השידור אולי תקים חברת חדשות ותתן לה להתנהל באופן עצמאי?

יצחק לבני: יש שתי אפשרויות.

יצחק לבני: אפשרות אחת היא מה שאמרת.

יצחק לבני: אפשרות אחרת היא שהחדשות ימשיכו להיעשות בדרך הנוכחית, כלומר חטיבת החדשות לא תבוטל.

יצחק לבני: היתר יבוטל, הדרמה והדוקומנטרי והדיונים והבידור יוצאו החוצה אבל לא החדשות, כי חדשות בכל זאת זה סוג אחר.

שלום שמחון: אתה באמת חושב שלפוליטיקאים יש עניין בשידורי תעודה על מות הג'ירפות באפריקה?

שלום שמחון: באמת.

שלום שמחון: הרי איפה הפוליטיקה נמצאת?

שלום שמחון: היא נמצאת בהשקעה בחדשות.

יצחק לבני: בוודאי, אבל לכן, חבר הכנסת שמחון, ההצעה היא לנתק מהפוליטיקאים על-ידי כך שהמנכ"ל והוועד המנהל לא ימונו יותר על-ידי הממשלה.

יצחק לבני: הצעתי: על-ידי שופט שימנה את חבריו.

יצחק לבני: ועל-ידי כך יצומצם – לא יבוטל לגמרי – הקשר לפוליטיקאים.

יצחק לבני: ואז החדשות יהיו בכל זאת בסביבה שמאפשרת להם לעבוד גם בלי לחץ פוליטי.

יצחק לבני: בנוסף לכך, באופן משונה לגמרי בחוק הקיים אין מכסות מינימום להפקה ישראלית, ובתוכה למה שקרוי "תוכניות עיליות", כלומר לדוקומנטרי ודרמה וכיוצא באלה.

מל פולישוק-בלוך: בדוח שלכם יש פירוט מה צריך לעשות בהקשר הזה?

מל פולישוק-בלוך: כי אני התחלתי לגבש הצעת חוק אבל אם יהיה לי את "הבשר" זה בוודאי יסייע.

יצחק לבני: אנחנו החלטנו, כדי להיות רציניים וכדי לראות שיש קשר בין כסף לבין תפוקה, לא להציע בשלב הזה את המספרים הספציפיים.

יצחק לבני: רק שכמות תוצרת הארץ תהיה לפחות 50%.

יצחק לבני: אבל החלטנו בעיקרון שהמספרים בחוק השידור הציבורי, בחוק הערוץ הראשון, יהיו גבוהים יותר כמובן מאשר בערוץ המסחרי.

יצחק לבני: אם בערוץ המסחרי היום יש דרישה ש-X% מהשידורים יהיו הפקות מקומיות, כאן הדרישה צריכה להיות ל-X% פלוס.

מל פולישוק-בלוך: עובדה שבחוק הרשות השנייה זה קיים, כתוב שם כמה הפקות מקור צריך, ואילו בחוק רשות השידור – יוֹק.

יצחק לבני: זה הרי משונה מאוד.

שלום שמחון: ניסינו להכניס את זה כאשר שינינו את גובה האגרה, אז עלתה כאן הצעה.

שלום שמחון: אבל לא הצלחנו.

מל פולישוק-בלוך: היתה הצעה שאנחנו דיברנו עליה וחשבנו לעשות את זה.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת שמחון, אני קוראת לך לעשות את זה ביחד אתי.

שלום שמחון: בשמחה רבה.

יצחק לבני: עוד נושא אחד שראוי לחשוב עליו לדעתי הוא שבצד הערוץ הזה, שיפנה לכלל הקהל, כמו BBC1, יהיה גם, כמו באנגליה, BBC2.

יצחק לבני: כלומר, עוד ערוץ אחד שכן יפנה רק לחלקים מהאוכלוסייה, שיעסוק בעיקר בתרבות ובתוכניות הפריפריה.

שלום שמחון: יש להם את ערוץ 33.

יצחק לבני: ערוץ 33 היום הוא דבר עלוב.

מל פולישוק-בלוך: הוא יכול להיות המנוף לעשות את מה שאתה אומר.

יצחק לבני: ערוץ 33, ביחד עם הטלוויזיה הלימודית, שגם היא בבעיות קשות מאוד, החיבור שלהם יחד, ובשינוי קונצפטואלי, יכול להיות הבסיס ל-BBC2 כזה, לערוץ נוסף.

יצחק לבני: יש כמובן הרבה רעיונות נוספים אבל לא אעלה אותם כרגע.

שלום שמחון: מר דורון צברי, לאן הגענו, אדוני?

שלום שמחון: במסגרת משימת החיים שלך, תגיד לנו מה מצבנו.

דורון צברי: קודם כול, אני מברך את הוועדה על הדיון הזה.

דורון צברי: לפי החוק שנחקק בשנת 1965, המליאה צריכה לקבוע את יעדי השידור הציבורי.

דורון צברי: אני ביררתי, כתבתי מכתבים וגיליתי שמעולם מליאת רשות השידור לא דנה בשאלה מה הם יעדי השידור הציבורי.

דורון צברי: לכן אני מברך על כך שהיום מתקיים כאן דיון שבודק מה הם היעדים הללו.

דורון צברי: השליטה של הפוליטיקאים – בהמשך למה שאמר מר לבני – קורית בשלושה מישורים: 1) מינוי הנהלה; 2) מינוי הגורמים המפקחים; 3) אישור תקציב פעם בשנה.

שלום שמחון: אם אנחנו נצא החוצה עכשיו, חברי הכנסת אליעזר כהן, מלי פולישוק-בלוך ואני, אתם תסתדרו כאן לבד ביניכם?

שלום שמחון: אנחנו יכולים להשאיר אתכם לבד, בלי פוליטיקאים, אין בעיה.

דורון צברי: אין לי טענה נגד הפוליטיקאים.

דורון צברי: ברגע שהמערכת הפוליטית שולטת בשידורים – ב-4 השנים האחרונות נכחתי כל שנה באישור התקציב וראיתי את המסחרה שקורית עם המנכ"לים השונים, זה לא בהכרח מר בראל, מול כל חברי הכנסת.

דורון צברי: לא כולם טהורים ולא כולם נקיי-שפתיים.

דורון צברי: ה-BBC למשל פועל על-פי זכיון ממלכתי (Royal charter) והזכיון ניתן לתקופה שנעה בין 9-15 שנים, ואז התקציב מאושר ל-9 שנים או ל-15 שנים.

דורון צברי: שנתיים לפני תום הזכיון יש משא ומתן על התנאים לחידוש הזכיון, זה משא ומתן פתוח, בשקיפות ובדיון ציבורי.

שלום שמחון: לרשות השידור יש תקציב לכל החיים.

שלום שמחון: על מה אתה מדבר?

שלום שמחון: על העניין הטכני שמאשרים את האגרה פעם בשנה?

שלום שמחון: בחייך.

מל פולישוק-בלוך: הוא צודק, הכסף מובטח.

אלישע שפיגלמן: הפוליטיקאים מאשרים גם את התקציב המפורט, לא רק את האגרה.

מל פולישוק-בלוך: אבל המסגרת התקציבית היא מסגרת קבועה.

אלישע שפיגלמן: סליחה, אתם מאשרים גם את האגרה ומקצצים בה, ואתם גם מאשרים את תקציב רשות השידור ומעכבים את האישור שלו.

שלום שמחון: לא בוועדה הזאת אלא בוועדת הכספים.

אלישע שפיגלמן: בסדר, אבל זה מגיע לדיון בכנסת על פרטי פרטים, על פרטים של סוגי הפקות.

אלישע שפיגלמן: למה אתם אומרים לא?

אלישע שפיגלמן: אל תתנערו מהאחריות שלכם.

שלום שמחון: לא אמרתי לא.

שלום שמחון: אני לא מתנער מכלום.

שלום שמחון: תקציב רשות השידור לא עובר בקלות גם בממשלה, כמו שאתה יודע, ואחר-כך הוא מגיע לוועדת הכספים ועובר ויאה דולורוסה.

שלום שמחון: אבל לא זה העניין.

שלום שמחון: התקציב של רשות השידור מאושר בוועדת הכספים, הוועדה שפרלמנטרית שמתעסקת עם רשות השידור היא ועדת החינוך, התרבות והספורט, והאגרה הופחתה בוועדת הכלכלה.

שלום שמחון: היא מתפרסת כבר על פני שלוש ועדות של הכנסת.

מל פולישוק-בלוך: וגם הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

מיכאל מירו: ועדיין אין תקציב.

שלום שמחון: במישור העקרוני לאזרחי מדינת ישראל ברור שיגבו כל שנה את האגרה, כל עוד היא לא בוטלה.

שלום שמחון: זאת אומרת, יש מסגרת תקציבית.

שלום שמחון: נכון שמאשרים את הדברים בכנסת אבל המסגרת קיימת ולא הפסקתם לעבוד.

מיכאל מירו: אבל אין תקציב.

אלישע שפיגלמן: ברגע שאתה מעכב את התקציב להפקות ואתה לא יכול לעשות שום דבר - - -

שלום שמחון: למה אני לא מעכב את התקציב למשכורות?

שלום שמחון: למה דווקא להפקות?

אלישע שפיגלמן: גם למשכורות.

אלישע שפיגלמן: ברגע שהתקציב לא מאושר הכול מתעכב.

שלום שמחון: אתם מדברים על המעורבות של הפוליטיקאים.

שלום שמחון: אם במשך 3 ימים לא היו משדרים את "מבט לחדשות", האמן לי שזה היה עושה משהו.

מיכאל מירו: זאת המלצה כנראה.

שלום שמחון: זאת יכולה להיות המלצה, אני לא אומר שלא.

שלום שמחון: אבל אם 3 ימים אתה לא תשדר איזו תוכנית אחרת אתה תראה שלא יקרה דבר.

שלום שמחון: זה עניין אחד.

שלום שמחון: דבר שני, אני מרשה לכם לבחון את התקציב שלכם בשנים האחרונות ולראות כמה אתם מקציבים לטובת דרמה ודוקומנטרי והפקות מקור אחרות ביחס לערוצים המקבילים.

שלום שמחון: אתם תגלו שיש כאן פער נוראי.

שלום שמחון: כאשר הפחתנו כאן את האגרה, לא עשינו את זה בלב קל.

שלום שמחון: הדרישה של האוצר היתה להפחתה גדולה הרבה יותר.

שלום שמחון: אבל רצינו לשריין סכום לא גדול, בתוך היקף של 800 מיליון שקל רצינו לשריין בסך הכול 40 מיליון שקל, ולא היתה כאן הסכמה על הדבר הזה.

שלום שמחון: רשות השידור נעמדה על הרגליים האחוריות ולא הסכימה.

שלום שמחון: היא איימה בטרפוד כל השינוי המבני של רשות השידור, כולל הוצאת עובדים החוצה וכן הלאה, אם אנחנו נשריין 40 מיליון שקל.

שלום שמחון: מדובר הרי על סכומים נמוכים.

שלום שמחון: מה זה 40 מיליון שקל מתוך מיליארד שקל?

שלום שמחון: זה בערך 2.5% מסך התקציב.

שלום שמחון: לְמה בעצם נועדה רשות השידור?

שלום שמחון: היא לא נועדה לעשות תחרות בליל שבת בין יהורם גאון לבין אדיר מילר בערוץ השני, לא לזה היא נועדה.

שלום שמחון: היא נועדה להשיג מטרות שהאוכלוסייה במדינת ישראל צריכה לקבל אותן.

שלום שמחון: קצת עולים, קצת ערבים, קצת הפקות מקור, קצת דרמה, קצת לפתח מנהיגות בארץ הזאת, לעשות כל מיני דברים.

שלום שמחון: זה בעצם הלב של השידור הציבורי.

שלום שמחון: הלב של השידור הציבורי זה לא הרייטינג של רשות השידור.

שלום שמחון: זה חשוב אבל זה לא העיקר, זה לא העניין.

שלום שמחון: העניין הוא באמת לקלוע למטרה.

שלום שמחון: אתה יכול לשאול: למה רשת ב' משדרת ב-5:00 בבוקר?

שלום שמחון: אני שומע אותה ב-5:00 בבוקר.

שלום שמחון: יש כאלה שנוסעים ב-5:00 בבוקר, מה לעשות.

שלום שמחון: מבחינה כלכלית תגיד שאולי זה לא כדאי לך ולכן לא תשדר אבל זה לא העניין, זאת לא המטרה שלך.

שלום שמחון: נדמה שכאילו משהו השתבש בדרך.

שלום שמחון: יכול להיות – וזה מה שאמרתי לחברתי כאן – שאם העניין הבעייתי המשיק בין הפוליטיקה לבין רשות השידור זה החדשות, יכול להיות שהדבר הכי חשוב כרגע זה להמליץ שרשות השידור תקים חברה-בת שתהיה חברת חדשות והיא תעשה את הנטרול הזה של אפשרות ההשפעה של פוליטיקאים על הרשות.

שלום שמחון: מה יקרה אז?

שלום שמחון: היא תצטרך להתחרות בחדשות של הערוצים האחרים והתקציב שלה יהיה על-פי אותם כללים.

שלום שמחון: נמצא כאן היועץ המשפטי של הרשות השנייה, הוא יודע שחברת החדשות מוגבלת בכסף, ביכולת שלה לשדר.

שלום שמחון: כמה זה היום, 80?

יצחק לבני: קצת יותר.

יצחק לבני: 90 בערך.

שלום שמחון: בלי התרגילים שעושים היום עם ערוץ הכנסת זה בערך הסכום.

שלום שמחון: אז אתה תדע שנוצר כאן קרב, ומי שיעבוד בחברת החדשות הזאת בערוץ 1 לא ירצה הרי להיות פחות טוב מאחרים, לא להרוויח פחות אבל גם לא לעשות חדשות פחות טובות, ו"מבט לחדשות" הוא מצוין, אני לא נכנס לעניין המקצועי.

שלום שמחון: אבל אז גם אף אחד לא ישפיע עליו פוליטית, כמו שאני לא יכול להשפיע על מר שלום קיטל.

אחמד טיבי: גם חבר הכנסת משה כחלון לא יכול להשפיע?

אחמד טיבי: פעם שמו בתור אייטם שני כתבה על תאונות דרכים, שחבר הכנסת משה כחלון, ממלא מקום יושב-ראש הכנסת הודיע שהוא ייזום דיון בוועדת הכלכלה על המספר הטרגי של הנפגעים בתאונות הדרכים.

אחמד טיבי: אייטם שני.

אחמד טיבי: את יודעת כמה זמן אני כאן בכנסת?

אחמד טיבי: בחיים אני לא אזכה לאייטם שני, מה גם על הודעה שאני הולך ליזום דיון בוועדת הכלכלה על תאונות דרכים.

אחמד טיבי: אפילו כשמתים אנשים, כש-4 ערבים מתים, זה אייטם חמישי.

שלום שמחון: אני יכול לחזק את דבריו של חבר הכנסת טיבי.

שלום שמחון: כשנושא עמלות הבנקים היה נושא חם הצעתי ל"פופוליטיקה" לקבל את הנושא הזה, עוד לפני הדיון בוועדה.

שלום שמחון: ואז היה סיכום שאני גם אופיע בתוכנית.

שלום שמחון: באותו יום הודיעו לי שפוליטיקאים לא יופיעו בדיון הזה.

שלום שמחון: פתחתי את התוכנית וראיתי את חבר הכנסת כחלון משתתף בדיון על עניין העמלות.

שלום שמחון: אחר-כך באייטם השני הופיע חבר הכנסת גלעד ארדן.

אחמד טיבי: למען גילוי נאות, אנחנו אומרים את זה מתוך קנאה וצרות-עין ...

מל פולישוק-בלוך: אני מציעה לשנות את נושא הישיבה ולהביא לכאן את חבר הכנסת כחלון, שילמד אותנו.

שלום שמחון: אני אוהב אותו, הוא עלא כיפאק.

דורון צברי: אני רוצה לחדד את הדברים שאמרת על היחס בין שידור ותקציב.

דורון צברי: על-פי דוח ורדי משנת 2001, 84% מתקציב רשות השידור מופנה למשכורות וכוח אדם.

דורון צברי: התקציב הנוכחי הוא 850 מיליון שקל.

שלום שמחון: אפילו בתקציב הביטחון רק 50% מופנה למשכורות.

דורון צברי: 84% מופנה למשכורות וכוח אדם.

דורון צברי: עכשיו בואו נבין את המשמעויות.

דורון צברי: תקציב המחלקה הדוקומנטרית למשל הוא 6 מיליון שקלים.

דורון צברי: תקציב מחלקת הדרמה – קשה מאוד להבין – הוא בסביבות 20-25 מיליון שקל.

דורון צברי: כלומר, בסך הכול מופנים כ-30 מיליון שקל להפקות מקור איכותיות.

דורון צברי: רק כדי לסבר את האוזן, בערוץ 2 כל זכיין מחויב להוציא 117 מיליון שקל על הפקות מקור, כל זכיין.

דורון צברי: בערך 70% מההפקות האלה זה ז'נר עליון.

דורון צברי: כלומר, כל ערוץ 2 ביחד מחויב להוציא 350 מיליון שקל, ואילו כאן הערוץ הציבורי מוציא בערך 10% ממה שמוציא הערוץ המסחרי, בלי לדבר על איכות השידורים.

דורון צברי: אם רוצים לדבר על איכות השידורים, בפסטיבל האחרון לקולנוע דוקומנטרי הוגשו 90 סרטים והתקבלו 10, 8 מתוכם היו של ערוץ 8, אחד של "קשת" ואחד של "טלעד".

דורון צברי: אף לא אחד של הערוץ הראשון.

דורון צברי: הוא לא קיים על המגרש, לא בפסטיבלים, לא בסרטי איכות.

דורון צברי: אני חושב שהשאלה המרכזית היא מי שולט בערוץ, ומה המהות שלו.

דורון צברי: אני יכול לתת דוגמה מה השידור הציבורי כן צריך לעשות.

דורון צברי: למשל שידור ציבורי צריך לבקר את השלטון.

דורון צברי: אני יכול להעלות בדימיוני את כל הסקופים הגדולים שיצאו ב-3 השנים האחרונות.

דורון צברי: הם לא קרו בטלוויזיה, הם קרו בעיתונים.

שלום שמחון: לא נכון, הסקופים היו של איילה חסון והם היו בערוץ 1.

דורון צברי: זאת דוגמה חריגה.

דורון צברי: איפה יצא הסקופ על האי היווני של שרון?

דורון צברי: איפה יצאה פרשת הסיליקון בחלב?

דורון צברי: איפה יצא נושא הצלילות בקישון?

דורון צברי: הם יצאו בעיתונות.

דורון צברי: התחקירים כמעט ולא קיימים בטלוויזיה.

דורון צברי: בשביל תחקיר צריך כסף.

דורון צברי: תקציב התחקיר של ה-BBC הוא 2.5 מיליון לירות שטרלינג.

מל פולישוק-בלוך: לאיזה ערוץ שייכת התוכנית "עובדה"?

דורון צברי: לערוץ 2, ל"טלעד".

דורון צברי: בשביל תחקיר צריך כסף, ותחקיר מהותו לבקר את מוקדי הכוח, לבקר את השלטון.

דורון צברי: איפה קיימת מערכת תחקירים רצינית בערוץ הראשון?

דורון צברי: סאטירה, למשל, אין שום סאטירה בערוץ הראשון.

אבשלום וילן: "ניקוי ראש" ...

דורון צברי: אתה יודע למה אין סאטירה?

דורון צברי: כי סאטירה לועגת לשלטון.

יולי תמיר: המציאות יותר מצחיקה מכל תוכנית סאטירה.

שלום שמחון: מר ירון אנוש בבקשה.

שלום שמחון: כאן אתה בכובע של יושב-ראש אגודת העיתונאים בירושלים.

ירון אנוש: תראו, לא יעזור לנו, כל גוף אופיו ומה שמתבצע בו בפועל נקבע על-ידי האדם שעומד בראשו, וכאן יש לנו בעיה כפולה.

ירון אנוש: קודם כול, כבר ציינו איך האיש הזה נבחר, ושנית מה הוא עשה בפועלו.

ירון אנוש: בניגוד לישיבה הקודמת בה עסקנו בכסאו של מר בראל, אז מר בראל הופיע כאן עם הפמליה הכי בכירה של רשות השידור, עם מנהלי הרדיו והטלוויזיה, עם יועצים משפטיים וכולי, כנראה כי עסקנו בכיסאו, אני נורא מצטער לראות היום כשאנחנו עוסקים במהות רשות השידור, ביעדיה, בתכנים ובעתידה שהחבר'ה נעלמו.

מל פולישוק-בלוך: מי כאן מרשות השידור?

ירון אנוש: נמצא כאן מר מיכאל מירו, שהוא מנהל רשת ב', ממונה בפועל, לא במכרז.

ירון אנוש: איפה נעלמה הפמליה הגדולה שהיתה כאן בדיון הקודם?

אלישע שפיגלמן: אני כאן מטעם אגודת העיתונאים, לא מטעם רשות השידור.

אלישע שפיגלמן: מהנהלת רשות השידור לא טרחו להגיע.

שלום שמחון: מישהו נשלח לכאן על-ידי רשות השידור?

שלום שמחון: מר מיכאל מירו נמצא כאן.

שלום שמחון: האם נשלחת על-ידי רשות השידור?

מיכאל מירו: אני לא בא בשם עצמי.

לאה ורון: השאלה היא האם היתה פנייה למי מכם באמצעות לשכת המנכ"ל והתבקשתם לבוא לישיבה.

מיכאל מירו: כן, ברור.

ירון אנוש: אני קודם כול מביע את התמיהה הזאת.

ירון אנוש: אמרתי בעבר, ואני אומר את זה לוועדה, למרות שאולי חברי הכנסת כאן לא יאהבו את זה, רשות השידור היום, יותר מתמיד, היא חיית המחמד של הפוליטיקה הישראלית.

ירון אנוש: לא יעזור, זה המצב.

ירון אנוש: כך מתמנה המנכ"ל, כך מתמנות הוועדות, המליאה והאחרים, ומי שחי שם את היום-יום יודע את זה בצורה המדהימה ביותר וחש את זה על בשרו.

ירון אנוש: אתה יכול להקים חברה-בת שהיא חברת חדשות, אז יהיו למנכ"ל עוד שני אנשים שהוא יכול למנות מטעמו וההשפעות יילכו גם לשם.

ירון אנוש: שינוי שיטת הבחירה של הראש והניתוק מהפוליטיקה הם תנאי מאוד-מאוד הכרחי.

ירון אנוש: אנחנו מדברים כאן על מינוי בכירים ברשות השידור.

ירון אנוש: רבותי, אתם כנראה לא מודעים לכך, הגענו למצב אבסורדי, שפרקליטות המדינה הורתה לפני יומיים למחלקת החקירות בנציבות שירות המדינה לפתוח בחקירה נגד מר בראל על מינויים בכירים ברשות השידור.

ירון אנוש: זה תוצר של המצב הקיים ברשות השידור.

ירון אנוש: פעם ראשונה מנכ"ל – ואני מודה שזאת היתה תלונה שלי – הולך להיחקר בנציבות שירות המדינה על מינויים בכירים.

ירון אנוש: הייתי אומר, זה הקו האדום שאף פעם לא עברנו.

שלום שמחון: אבל נדמה לי שיש אצלכם ועדות שתפקידן לעסוק במינויים הבכירים ולהצביע עליהם.

אלישע שפיגלמן: אין שום ועדות כאלה.

אלישע שפיגלמן: אף אחד מבעלי התפקידים הבכירים ברשות השידור היום לא מונה במכרז.

אלישע שפיגלמן: כולם הם מינויים בפועל, אנשי בראל, שמונו אחד-אחד על-פי הנאמנות האישית שלהם למנכ"ל, כולל מר מיכאל מירו שמייצג אותו כאן.

מל פולישוק-בלוך: זה מופיע בדוח מבקר המדינה.

ירון אנוש: התוצר הסופי של השיטה הקיימת היום הוא השיא, שמנכ"ל נחקר על-ידי נציבות שירות המדינה על המינויים שלו ועל מעשיו.

ירון אנוש: אתם, גבירותי ורבותי שצריכים לשבת ולקבוע את פני רשות השידור, צריכים להתעשת מהר וללכת לצעדים קיצוניים בתחום הזה.

ירון אנוש: יש כמה וכמה חלקים בדברים שאמר מר לבני שאני מסכים להם מאוד, ובעיקר לגבי דרך בחירת ראש המוסד הזה.

ירון אנוש: הראש הוא זה שמשפיע, זנב לא מקשקש אלא על-פי הראש וברשות השידור לצערנו שום זנב לא מקשקש בלי שהראש אומר לו, והראש לא מקשקש בלי שכמה אנשים אחרים פונים אליו.

שלום שמחון: בתקופות קודמות זה היה אחרת?

אלישע שפיגלמן: כן.

אלישע שפיגלמן: זה לא היה בוטה כמו היום.

אלישע שפיגלמן: זה היה אחרת.

אלישע שפיגלמן: מר לבני היה מנכ"ל, תשאל אותו איך זה היה בתקופתו.

ירון אנוש: כמאמר "הגשש החיוור", היום "משתינים מהמקפצה".

איתן כבל: הגביהו אותה עכשיו.

ירון אנוש: רבותי, אני הייתי לפחות מרים גבה כאשר 6 ילדים ששכרו את שירותיהם בכסף החתימו בוועידת הליכוד עצומה למען מנכ"ל רשות השידור.

ירון אנוש: אני הייתי מרים גבה.

ירון אנוש: זה דבר שלא ראינו בחיים.

מל פולישוק-בלוך: יודעים מי יזם את זה?

ירון אנוש: בודקים מי יזם את העניין הזה.

ירון אנוש: אבל זה דבר שאני לא ראיתי בחיי.

ירון אנוש: אני לא עזבתי את רשות השידור אישית מתוך זה שרציתי לעזוב את רשות השידור.

ירון אנוש: עזבתי את רשות השידור, ורבים מחבריי עוזבים, לא בגלל שהם מוצאים מקומות אחרים אלא כי הם לא מסוגלים להמשיך לעבוד כך.

ירון אנוש: זה הראש, רק הראש, ושום דבר מלבד הראש.

ירון אנוש: ברשות השידור יש 1,800 עובדים ואנחנו מייצגים את העיתונאים שבהם.

ירון אנוש: אני זוכר שבפגישה הראשונה שהיתה לי עם המנכ"ל הנוכחי כיושב-ראש אגודת העיתונאים בירושלים, אמרתי לו: אנחנו מוכנים ללכת לתוכנית התייעלות וצמצום עובדים, בתנאי שהדבר הזה ייעשה במשותף.

ירון אנוש: בוא נתקדם עם העניין הזה.

ירון אנוש: זאת היתה פגישה ראשונה ואחרונה בעניין.

ירון אנוש: בין אז להיום קרה דבר אחד: מנכ"ל רשות השידור הגיש לכנסת מסמך שהוא הפסיק את עבודתם של 1,000 איש.

ירון אנוש: אני אשמח מאוד לקבל את השמות.

ירון אנוש: אני יכול לפרט לכם בדיוק מי הם 1,000 האנשים האלה שלא היו ולא נבראו ברשות השידור.

ירון אנוש: הרשימה הזאת כוללת כל ש"ת (שובר תשלום) שעשה כתבה אחת בטלוויזיה החל מ-1990, וכך "פיטרו" 1,000 איש ברשות השידור.

לאה ורון: הם לא היו כלל מועסקים?

ירון אנוש: את מר שפיגלמן הביאו ב-1990 לעשות כתבה אחת ל"מבט" כאדם מבחוץ, הוא נחשב ל-ש"ת (שובר תשלום) אצלנו, מאותו רגע הוא רשום כעובד ברשות השידור.

ירון אנוש: הוא אדם שקיבל כסף עבור הכתבה הזאת.

ירון אנוש: נניח שבשנת 1991 הוא עשה כתבה על הארבה שיגיע ב-2004 וקיבל שכר עבור הכתבה.

ירון אנוש: הוא לא איש רשות השידור אבל מאז הוא במסכת העובדים של רשות השידור.

ירון אנוש: הרשימה שהוגשה לכם כוללת בדיוק את האנשים האלה.

אלישע שפיגלמן: חלק מה-1,000 זה מומחים שהגיעו לדיון אחד, משלמים להם תמורת המומחיות שלהם והם לא מועסקים על-ידי רשות השידור.

שלום שמחון: אנחנו חיים במדינת חֶלֶם?

קריאה: כן.

אריה שקד: אני מוכרח להוסיף בנקודה הזאת, על ההתפארות במספר המפוטרים, שאין דבר כזה.

אריה שקד: בשנה האחרונה התקבלו ברשות השידור בחוזים אישיים, מאז ינואר השנה, 102 עובדים, וזה ציטוט מפי המנכ"ל ששמעתי אותו במו אוזניי, ורובם בחוזים אישיים מכובדים מאוד.

אריה שקד: לא ברור לנו למה הם התקבלו כאשר מדברים על פיטורים.

אריה שקד: הרי ניתן להתווכח האם יש עובדים מיותרים ברשות השידור.

אריה שקד: אני מדבר כאן בכובע של יושב-ראש האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל.

אריה שקד: אני לא בטוח שהיה צריך לקבל את 102 העובדים הללו, אם בכלל היה צריך לקבל עובדים נוספים או שניתן היה להסב חלק מן העובדים הקיימים וכן הלאה, ואני לא יודע על איזה פיטורים מדברים ועל איזו התייעלות.

אריה שקד: אני מחזק כאן את מה שאמר מר ירון אנוש, בהידרדרות של השידור הציבור הכול מתחיל ונגמר בתפקיד שממלא מנכ"ל רשות השידור.

אריה שקד: אני לא יודע אם בעוד שנתיים אפשר יהיה לקיים את הדיון הזה בכלל, אם יהיה שידור ציבורי.

אריה שקד: אולי זאת המטרה שלשמה מינו את האיש הזה.

אחמד טיבי: כולכם שתקתם כשהוא ניהל את הטלוויזיה בערבית.

יובל קרניאל: אני מרצה למדיניות ותקשורת במסלול האקדמי של המכללה למינהל.

יובל קרניאל: אני חלק מפורום של ארגונים בתחום התקשורת שהקמנו לאחרונה בגלל המצב הקשה של השידור, ובעיקר של השידור הציבורי.

לאה ורון: הם מכונים "קשב"?

יובל קרניאל: לא.

יובל קרניאל: "פורום הארגונים בתחום התקשורת".

יובל קרניאל: "קשב" הוא אחד הארגונים החברים בפורום, כמו גם שתי"ל, "ידיד", "המרכז לפלורליזם יהודי" ושורה ארוכה של ארגונים אזרחיים שעוסקים בתחומים הללו.

יובל קרניאל: הדיון שמתקיים כאן, אני חושב שאפשר לחלק אותו לדיון עקרוני במטרות השידור הציבורי ולדיון מעשי.

יובל קרניאל: על הנושא העקרוני של מטרות השידור הציבורי באמת נכתבו מילים רבות, נכתבו דוחות ואני לא בטוח שזה הפורום הכי נכון לנהל את הדיון.

יובל קרניאל: אנחנו מבחינתנו קמנו בתחושה של חירום, תחושה שחייבים לעשות מעשה עכשיו.

יובל קרניאל: נדמה לנו שיש עכשיו איזה חלון של הזדמנויות, כאשר מנכ"ל רשות השידור מפוטר וברשות השידור אין גופים ציבוריים.

יובל קרניאל: ברגע הנוכחי הזה זאת שאלה מאוד מעשית וקריטית, איך הולך להיבחר המנכ"ל החדש ואיך הולכים להיבחר הגופים הציבוריים החדשים.

יובל קרניאל: רק שינוי דרמטי בדרך שבה האנשים האלה יתמנו יאפשר לעשות את אותם שינויים שנדמה לי שיש עליהם הסכמה די רחבה, לפחות בקרב המומחים.

יובל קרניאל: אכן יצאו הדוחות של ועדות צוקרמן, לבני ואחרים, וגם הדוח החדש אני מניח יחזור על דברים די ידועים וברורים ויאמר מה צריך להיעשות.

יובל קרניאל: דבר הראשון שצריך להיעשות הוא בשלב הזה, שלב המינוי.

יובל קרניאל: אנחנו מוכנים להגיד בגלוי את מה שנאמר כאן אולי באופן סמוי יותר, שההשפעה הפוליטית היא המחלה והיא הנגע הרע של השידור הציבורי.

יובל קרניאל: ברגע שלפוליטיקאי יש אפשרות להשפיע, למנות את המקורבים שלו, למנות את האנשים שלו הוא לא יכול לעמוד בפיתוי, והדבר הזה אפילו מובן.

יובל קרניאל: כלומר, זה להעמיד אדם, פוליטיקאי, בניגוד אינטרסים.

יובל קרניאל: פוליטיקאי תלוי בקיומו בתקשורת ולכן הוא לא יכול להיות אחראי לשידור הציבורי שמחויב להינתן לציבור הרחב.

יובל קרניאל: לכן יש לנו הצעה מעשית ואנחנו רוצים להגיש לכם אותה.

יובל קרניאל: אני אציג אותה ממש בקצרה.

יובל קרניאל: נדמה לי שגם בפורום הנכבד הזה ובשיתוף הזה של הוועדות - - -

שלום שמחון: רק רגע.

שלום שמחון: מר ירון אנוש אמר כאן קודם שהבעיה היא לא רק העניין הפוליטי.

שלום שמחון: הוא טען שדרך ההתנהלות של המערכת ברשות השידור היתה בעייתית, בלשון המעטה.

שלום שמחון: מנכ"ל רשות השידור עובד כבר 47 שנים ברשות השידור.

שלום שמחון: אז מה זה קשור לפוליטיקה?

שלום שמחון: אני לא מבין.

שלום שמחון: או שאתה יודע לנהל מערכת או שלא.

יובל קרניאל: כל עוד המנהל נבחר על-ידי הממשלה ונבחר על-ידי השר הממנה, הגיבוי שלו, המחויבות שלו היא לפוליטיקאים.

יובל קרניאל: הוא הרי לא מונה על-ידי השר אולמרט.

יובל קרניאל: הוא חי בתחושה שהוא עושה את תפקידו כאשר הוא מְרצה את מי שמינה אותו.

שלום שמחון: אז כמה עובדים יש שם שמונו על-ידי השר לשעבר רענן כהן?

אריה שקד: השר לשעבר רענן כהן עצמו עובד שם עכשיו, הוא מגיש תוכנית אישית ומדבר עם מאזינים.

אלישע שפיגלמן: אין כל ספק שכל ידיעה על הבנק שמר רענן כהן עומד בראשו תשודר 14 פעמים.

אבשלום וילן: מי שם את מר אורי דן ואת מר אמנון זכרוני בתוכניות ערב שבת בטלוויזיה?

אחמד טיבי: זאת תוכנית סאטירה ...

מל פולישוק-בלוך: אלה השניים שיושבים למעלה ביציע ב"החבובות".

יובל קרניאל: המנכ"ל היום צריך לדאוג אך ורק לגב הפוליטי שלו כדי לשרוד.

יובל קרניאל: ובאמת ברגע שהוא הגיע לסכסוך עם השר אולמרט הנה מה שקורה.

יובל קרניאל: אנחנו אומרים שאם ניתן יהיה למנות ברשות השידור מנכ"ל בדרך חדשה, שנציע אותה, וכך גם את המליאה ואת הוועד מנהל, שהם יהיו אנשי מקצוע, שלא נבחרו על-ידי פוליטיקאים, לא מחויבים לפוליטיקאים וסדר היום שלהם הוא הבראת רשות השידור, אז לדבר הזה יש סיכוי.

יובל קרניאל: זה לא משימה קלה, אין ספק שמדובר בגוף בעייתי וחולה, שבמשך עשרות שנים הצטברו בו בעיות.

יובל קרניאל: אבל התנאי ההכרחי, החיוני, שבלעדיו לא יקרה כלום הוא באמת השינוי הדרמטי הזה בדרך בחירת המנכ"ל.

יובל קרניאל: ההצעה שלנו היא פשוטה.

יובל קרניאל: נדמה לי שאפשר ליישם אותה עוד לפני שינוי חוק.

יובל קרניאל: כלומר, גם אם אנחנו הולכים למהלך ארוך-טווח של אימוץ המלצות ועדת דינור, או דיונים על חקיקה חדשה של חוק רשות השידור – וחוק רשות השידור הוא חוק גרוע שצריך לשנות אותו – אבל אין ספק שהתהליך הזה ייקח זמן.

יובל קרניאל: אנחנו נמצאים כאן במשבר ובשעת חירום ויש לנו חלון הזדמנויות.

יובל קרניאל: ולכן ההצעה שלנו היא להחיל את הליך הבחירה החדש לגבי המנכ"ל החדש שייבחר ולגבי המליאה החדשה.

יובל קרניאל: הדבר הזה אפשרי, על-ידי לחץ ציבורי, שיכול להתחיל מכאן, ובאמצעות החלטת ממשלה.

יובל קרניאל: ההצעה שלנו היא שתמונה ועדת בחירה, ועדת סינון, בדומה לוועדה שמינתה את היועץ המשפטי לממשלה.

יובל קרניאל: אני חושב שהיה לנו ניסיון מוצלח, שהראה שאפשר לעשות בחירה של גורם רגיש מאוד באמצעות הליך בחירה.

שלום שמחון: אתה באמת חושב שהפוליטיקאים עד כדי כך תמימים וטמבלים?

שלום שמחון: למען הגילוי הנאות, הקרב הכי גדול בממשלה בה אני ישבתי היה על העברת חלק מהתפקידים ממכרז לבחירה.

שלום שמחון: אני רוצה שתדע שזה היה הקרב הגדול.

שלום שמחון: למה?

שלום שמחון: ככל שאתה מוציא יותר משרות ממצב של מכרזים למצב של בחירה אז המעורבות של השר גדֵלה, לא קטֵנה.

יובל קרניאל: אנחנו לא תמימים אבל אנחנו סבורים שאסור להרים ידיים.

יובל קרניאל: אנחנו הרי יודעים מה קורה בחברה הישראלית בתקופה האחרונה, ולא רק ברשות השידור.

יובל קרניאל: יש הרי תופעה כללית של שחיתות שפשתה בכל מקום.

יובל קרניאל: אנחנו מדברים כעת על נושא ספציפי אחד, שהוא חשוב לדמוקרטיה חשיבות יתרה ומיוחדת.

יובל קרניאל: התפקיד הזה של מנכ"ל רשות השידור והאחריות על השידור הציבורי - - -

אבשלום וילן: איפה חבר הכנסת גלעד ארדן?

אבשלום וילן: הוא היה חייב לשמוע את הדברים האלה עכשיו.

קריאה: הוא יקרא את הפרוטוקול.

איתן כבל: הוא יתאים את החוק להצעות שעולות כאן.

אבשלום וילן: עם האח של סילבן מול השותף של אלי מול זה ומול זה, ככה בודקים קילומטרז' ...

יובל קרניאל: המאבק הזה צריך להתחיל איפשהו.

יובל קרניאל: נדמה לי שאפשר להתחיל אותו בנושא הזה.

יובל קרניאל: ההצעה שלנו היא פשוטה, להקים את אותה ועדה ציבורית בראשות שופט של בית-המשפט העליון.

יובל קרניאל: יש לנו הצעה מפורטת על ההרכב שלה.

אבשלום וילן: השופט שטרוזמן אולי?

קריאה: הוא היה שופט בית-משפט מחוזי ולא בית-משפט עליון.

אבשלום וילן: אמרת: או בית-משפט עליון או בית-משפט מחוזי.

אבשלום וילן: אגב, אתה יודע מה, אני סומך עליו.

אבשלום וילן: הוא דווקא יראה לכולם שהוא עצמאי.

יובל קרניאל: העניין הוא לא פרסונלי.

יובל קרניאל: אם הוועדה תפעל בדרך דומה לוועדה שבחרה את היועץ המשפטי לממשלה אז ההליך הזה יהיה שקוף, יוצעו מספר רחב של מועמדים וייקבעו קריטריונים.

יולי תמיר: המועמדים ירואיינו פומבית, תישמע דעתם על השידור הציבורי.

יובל קרניאל: כן.

יובל קרניאל: כלומר, יהיה איזה הליך ציבורי.

יובל קרניאל: התהליך ברור לכולם.

יובל קרניאל: ולא רק לגבי המנכ"ל אלא גם לגבי המליאה ולגבי הוועד המנהל.

יובל קרניאל: היום הם לא קיימים.

מל פולישוק-בלוך: אין היום מועצה?

אלישע שפיגלמן: כבר שנה אין מועצה.

יובל קרניאל: הגוף הזה מתנהל כמו לוויין בחלל החיצון, אי אפשר לפקח עליו, אי אפשר לשלוט עליו.

יובל קרניאל: חבל שאין כאן נציג של משרד המשפטים בגלל שמה שמתנהל ברשות השידור הוא גם בעייתי מאוד מבחינה משפטית.

יובל קרניאל: אין יכולת לפקח על התהליכים שמתרחשים שם.

מיכאל מירו: המנכ"ל ממנה את המועצה הזאת?

מיכאל מירו: מי ממנה אותה?

יובל קרניאל: הממשלה.

יובל קרניאל: המינוי הוא של הממשלה, ואנחנו מציעים שהוא לא ייעשה על-ידי הממשלה באופן ישיר אלא באמצעות ועדה ציבורית.

יובל קרניאל: עד כאן ההצעה שלנו.

ירון אנוש: המנכ"ל בונה את הוועדה הזאת, אין מה לעשות.

יולי תמיר: האם לאור מה שאמרתם אפשר לקבל נתונים על המועסקים ברשות השידור, בפילוח על-פי סוג ההעסקה שלהם, כדי שאנחנו נוכל להבין?

אריה שקד: כל אגפי המחקר במדינת ישראל ניסו לקבל נתונים.

אריה שקד: אף אחד לא הצליח.

אריה שקד: כל מחלקות הכלכלה באוניברסיטאות – כולן נכשלו בזה.

מיכאל מירו: חברת הכנסת תמיר, יש לך סמכות לבקש את זה מהנהלת רשות השידור.

יולי תמיר: אני אנסה.

אריה שקד: אני חושב שגם רשות השידור לא יודעת.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, לצערי ועדת הכלכלה משפיעה גם על הגדלת החור באוזון.

איתן כבל: אגיד לך למה.

איתן כבל: אתה יודע כמה נייר אנחנו מדפיסים בדיונים שאנחנו מקיימים בשנה האחרונה על רשות השידור?

איתן כבל: וזה מתווסף לניירות שהדפיסו עליהם את כל הדוחות, ודוחות מבקר המדינה, ואת כל הוועדות שכל שר ושר הקים.

איתן כבל: בשביל הניירת הזאת צריך להרוס יערות וכך באופן עקיף אנחנו משפיעים על החור באוזון.

איתן כבל: אני אומר כאן לכל עובדי רשות השידור, ואני רוצה לומר בצורה הכי ברורה, אני כבר התבטאתי בצורה הכי קשה והכי ברורה בכל הנוגע לרשות השידור.

איתן כבל: יש כאן חלון הזדמנויות, לא כי השר רוצה אלא כי השר לא מסתדר עם המנכ"ל שלו.

איתן כבל: אני לא יודע למה, אין לי מושג, יש סיפורים כאלה ושמועות כאלה, אבל נוצר חלון הזדמנויות.

איתן כבל: לצערי אף אחד כאן לא חידש כלום לגבי הוצאת הפוליטיקה מכל העמותות והגופים שקמים.

איתן כבל: כל הדברים נכתבו בדוחות של מר לבני או של מר צוקרמן או בדוח של הבודק החדש שמעתיק חלקים מהדוחות שכבר כתבו קודם, אין שום דבר חדש.

איתן כבל: ברור שעומדות על הפרק שלוש נקודות מרכזיות: שהפוליטיקה היא הרסנית לגבי מה שקורה ברשות השידור.

איתן כבל: זה נוגע לכל מי שהיה אחראי על רשות השידור באשר הוא אלא שכפי שאמרתי בציניות, הפעם הם הגביהו את המקפצה.

איתן כבל: לא שזה לא קרה קודם, גם בתקופות שמפלגת העבודה היתה בשלטון.

מיכאל מירו: כולל בתקופה שהיית עוזר של השר בנימין בן-אליעזר.

איתן כבל: יכול להיות.

איתן כבל: לא עסקתי מעולם ברשות השידור, דרך אגב.

מל פולישוק-בלוך: אתה לא אבל חבר הכנסת בנימין בן אליעזר כן.

קריאה: אז היו הרבה פחות לחצים.

קריאה: זה היה גם אז אבל נעשה בצורה אחרת.

שלום שמחון: מה בסך הכול הוא רוצה להגיד?

שלום שמחון: למה התוכנית של מר נחום לנגנטל היא לגיטימית ואילו התוכנית של מר רענן כהן לא לגיטימית?

אלישע שפיגלמן: שתיהן לא לגיטימיות באותה מידה.

אלישע שפיגלמן: שתיהן זה שוחד פוליטי.

איתן כבל: יכול להיות שהיו סיפורים.

איתן כבל: אני מוכן לקבל עוצמה, אבל זה כבר היסטוריה, זה לא עוזר לי.

איתן כבל: אני מעולם לא עסקתי בעניין הזה באופן אישי, אבל לא חשוב.

איתן כבל: ואם עסקתי, זה לא היה תקין ואני חוזר בי.

איתן כבל: עכשיו אני חוזר בתשובה ואיפה שבעלי תשובה עומדים גם צדיקים גדולים אינם עומדים.

איתן כבל: אני רוצה לומר בצורה הכי ברורה, שבסוף גם לכם לא יהיה מקום עבודה, זה מה שאתם לא מבינים.

איתן כבל: תיזכרו מה קרה עם "סולל בונה".

איתן כבל: כאשר הייתי נער, אני זוכר את זה כמו היום, כאשר עוד אפשר היה להציל את "סולל בונה" והיה צריך לפטר עובדים ולעשות רה-ארגון, בגלל הבחירות להסתדרות הכללית אמרו: בואו נשאיר אותם.

איתן כבל: כאשר נגמרו הבחירות סגרו את כל "סולל בונה" ואז לא נשאר כלום לאף אחד.

איתן כבל: אני אומר את זה כאן כמי שחשוב לו מאוד השידור הציבורי, ולא רק לי.

איתן כבל: אני חושב שלרבים וטובים השידור הציבורי חשוב כי הוא יכול להעביר את אותם דברים שקשה לנו היום להעביר בתוך המסגרת של הערוצים המסחריים, שם אנחנו עבדים לרייטינג.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאם תהיה כאן התגייסות של כל המפלגות, בדיון אמיתי שכולם מגיעים אליו ויודעים שצריך לקבל בו החלטות, זה אמנם יהיה עדיין עניין קשה אבל הוא יהפוך להיות אפשרי ואפשר יהיה להעביר את השינוי דרך הוועדה.

איתן כבל: העניין הוא ציבורי נטו.

איתן כבל: הלוואי ואנחנו נוכל לתת את הגיבוי לשר, אם יהיה לנו האומץ לקרוא לממשלה להעלות על סדר יומה את ההחלטה אם להשאיר או לא להשאיר, שגם זה חלק מן העניין.

איתן כבל: אני מתחיל להרגיש – וחס וחלילה אני לא רוצה לפגוע באף אחד – שאנחנו כבר ממחזרים את עצמנו לדעת בדיונים בוועדה.

איתן כבל: זה חוזר על עצמו ואפשר לגשת לפרוטוקולים.

איתן כבל: בסוף צריכה להתקבל איזו החלטה.

איתן כבל: תודה.

שלום שמחון: תודה רבה.

שלום שמחון: מר מיכאל מירו, אתה רוצה לדבר?

שלום שמחון: רק אם אתה רוצה.

שלום שמחון: אתה לא חייב.

מיכאל מירו: נוצרה כאן מעין תחושה כאילו יש עובדים משני סוגים.

מיכאל מירו: אני כעובד גאה מאוד לעבוד ברשות השידור.

מיכאל מירו: אני מרגיש שאני עושה שליחות ציבורית.

מיכאל מירו: כל מי שיסתכל על לוח המשדרים של רשת ב' של "קול ישראל" לדעתי יוכל רק להתמלא בגאווה על הפלורליזם ועל הנגיעה בכל הדברים שחוק רשות השידור מבקש.

ירון אנוש: לכן איבדת 15% מהמאזינים בשנה האחרונה ברשת ב'.

שלום שמחון: חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, אני מבקש שתחליפי אותי לרגע אחד כראש הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: כשנכנסים לתכנים ולתרבות, הוא הולך ואני נשארת.

מל פולישוק-בלוך: זה נאמר בצחוק.

מיכאל מירו: זאת דוגמה מעניינת.

מיכאל מירו: אני מעיר על כך גם כאורח וגם כעיתונאי.

מיכאל מירו: אם רוצים לעשות דיון רציני אז מן הראוי שגם נבחרי הציבור, שהם השליחים שלי כאן כאזרח, יישבו ויקשיבו.

מיכאל מירו: אם אני לקחתי מזמני וזאת עבודתכם, אני חושב שמן הראוי שתקשיבו לנו, וסליחה שאני משתמש בלשון כל-כך נוקבת כי אני חושב שיש גם עניין ללמוד להקשיב.

מיכאל מירו: חלק מהבעיה של קבלת החלטות זה ללמוד להקשיב.

מיכאל מירו: יש דעות לכאן ודעות לכאן וצריך לשמוע את כולן.

מל פולישוק-בלוך: אתה לא לגמרי בקי במה שקורה כאן.

מל פולישוק-בלוך: כמות הלחצים והמפגשים והדיונים המקבילים שיש לנו כאן היא פשוט בלתי נסבלת ולכן קורה לפעמים שחברי כנסת באים והולכים.

מיכאל מירו: ואחר-כך באים ומצביעים והולכים.

מל פולישוק-בלוך: נכון, זה חלק מהליקוי בפעולתה של הכנסת.

לאה ורון: הנושא הוא השידור הציבורי, אם יש לך מה לומר בעניין.

ירון אנוש: גם הגוף שאתה מייצג לא שלח את מיטב נציגיו לכאן, הוא לא טרח.

יולי תמיר: עזבו את זה, זה בשוליים של העניינים.

יולי תמיר: דָבֵּר אל אלה שמקשיבים.

מיכאל מירו: זאת היתה רק הערת ביניים.

מיכאל מירו: אני מדבר מתוך העשייה.

מיכאל מירו: הפלורליזם ב"קול ישראל" הוא היום במיטבו.

מיכאל מירו: יש תוכניות פריפריה, אנחנו משדרים מבאר-שבע, משדרים מחיפה, אנחנו עושים תוכניות על ערבים, אנחנו עושים תוכניות על נשים.

מיכאל מירו: אני מדבר כרגע על הרדיו, אני מדבר על המנדט שלי.

מיכאל מירו: אני חושב שהנטייה של הרדיו הציבורי בעידן הזה נוגעת מאוד לכלל האזרחים ואנחנו מממשים את החוק כפי שנדרש.

מיכאל מירו: אבל מן הצד השני, מה שאני מרגיש כאן – ואני מדבר כעת כעובד, מנהל בפועל, מינוי זמני – אני מרגיש שבועטים בי כל הזמן.

מיכאל מירו: מי בועט בי?

מיכאל מירו: השלטון.

מיכאל מירו: לאו דווקא פוליטיקאים.

מיכאל מירו: אני לא מתייחס לפוליטיקה בזלזול.

מיכאל מירו: אם הייתי מזלזל בפוליטיקה אז הייתי מפר את כללי המשחק.

מיכאל מירו: אתם נבחרתם בקולות שלי ואני מקבל את כללי המשחק.

מיכאל מירו: אם לא הייתי מקבל אותם, הייתי מחפש מודל אחר.

מיכאל מירו: אני לא מסתכל בבוז על הפוליטיקאים.

מיכאל מירו: אתם עושים את עבודתכם, והתפקיד שלנו לעשות את העבודה שלנו.

מיכאל מירו: כאשר שנה שלמה אין לרשות השידור מוסדות ואף אחד לא מזדעק על כך שמקצצים לנו באגרה ונוגסים בה, ואחר-כך אומרים לנו: נו, למה אתם לא עושים את זה?

מיכאל מירו: למה אתם לא עושים את זה?

מיכאל מירו: אני מכיר את השיטה הזאת, עשו את זה בהרבה מקומות.

מיכאל מירו: מה עשו פעם כשרצו להעיף את מנכ"ל רשות הטבע והגנים?

מיכאל מירו: חנקו את התקציב שלו.

מיכאל מירו: בא השר הממונה, אז זה היה השר צחי הנגבי, סגר את התקציבים, נתן למר אהרון ורדי לרקוד הורה וכאשר הוא נכנע הוא עזב.

שלום שמחון: אתה עובר להקצנה.

מיכאל מירו: שמעתי את ההסבר שלך, אדוני היושב-ראש, אבל ההסבר לא משכנע.

שלום שמחון: עזוב לרגע את ההסברים.

שלום שמחון: זה לא ברמה של ההסברים.

שלום שמחון: אתה אומר שכל הזמן לוחצים אתכם.

שלום שמחון: עליך לדעת שבפועל אחוז ההורדה באגרה הוא לא כזה שיכול להשפיע על 1,000 עובדים שמקבלים משכורת ולא עובדים.

מיכאל מירו: אין מצב כזה ואני מבקש שתבדקו את הנתונים.

מיכאל מירו: הנתונים לא מצויים כרגע בידיי.

מיכאל מירו: אתן לכם דוגמה על ה-שי"ן-ת"פים (שובר תשלום).

מיכאל מירו: ה-ש"ת הזה שקיבל שכר ברשות השידור, ורשות השידור העיזה להגיד לו: אדוני, סיימת את עבודתך – הולך לבית-הדין לעבודה ושם אומרים לרשות השידור: הוא עובד מן המניין, ואז צריך לתת לו פיצויים וכדומה.

ירון אנוש: הוא לא הולך לבית-הדין.

ירון אנוש: אנחנו הלכנו בשמו.

ירון אנוש: אתה מערבב.

מיכאל מירו: אני לא מערבב.

מיכאל מירו: מר אלישע שפיגלמן אמר שיש מומחים שהובאו לרשות באופן חד-פעמי.

מיכאל מירו: זה בסדר.

מיכאל מירו: אני לא רוצה להיכנס לזה בפרוטרוט בגלל שבדברים האלה אני בעד נתונים.

מיכאל מירו: אם הנתונים מראים שרשות השידור עשתה מעשים לא נכונים אז בבקשה תפעלו בהתאם.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לשאול אותך, כמה שנים אתה ברשות השידור?

מיכאל מירו: 28 שנים.

מל פולישוק-בלוך: יש היום סדר גודל של 1,800 עובדים ברשות השידור.

דורון צברי: 1,859 עובדים.

מיכאל מירו: אני לא רוצה להיכנס לזה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להיכנס.

מל פולישוק-בלוך: אני שואלת אותך.

מל פולישוק-בלוך: אתה מבחינתנו הנציג היחיד שהגיע מרשות השידור.

אבשלום וילן: הוא מנהל הרדיו.

אבשלום וילן: הוא לא אחראי על 1,800 העובדים.

מל פולישוק-בלוך: הוא הנציג היחיד הרשמי שהגיע לכאן מרשות השידור ואני רוצה לשאול את כבודו שאלה.

מל פולישוק-בלוך: האם נראה לך בשנת 2004 שרשות ציבורית, רשות תקשורת – ואני לא מדברת על הרדיו, אני מדברת בכלל – רשות השידור יכולה לתפקד עם 1,800 אנשים?

מל פולישוק-בלוך: האם נכון שהיא תתפקד עם 1,800 אנשים?

מיכאל מירו: היא יכולה לתפקד אולי גם עם 2,000 עובדים ואולי גם עם 5,000 עובדים.

מיכאל מירו: צריך לשפוט הכול לגופו של עניין.

מיכאל מירו: אני לא בעד השיטות האלה של זריקת מספרים.

מיכאל מירו: אני רואה איך אני עובד.

מיכאל מירו: הבקשה שלי מהוועדה, לצד הביקורת אני גם מברך על הדיונים האלה.

מיכאל מירו: אני חושב שטוב לדון בדברים האלה, גם כדי לברר סוגיות בצורה ציבורית ושקופה.

מיכאל מירו: אני לא נגד זה.

מיכאל מירו: אבל באמת לעשות את זה בכובד ראש ולהסתמך על נתונים ולא על אמירות בעלמא, לא שלי ולא של אחרים.

שלום שמחון: לפי דעתך התחרות בין ערוצי השידור תרמה לרשות השידור?

שלום שמחון: האם לפי דעתך ההקמה של ערוץ 2 וערוץ 10 תרמה למקצועיות של רשות השידור או הזיקה לה?

מיכאל מירו: בחלק מן הדברים זה תרם ובדברים אחרים זה הזיק.

מיכאל מירו: מצד אחד התחרות הזאת הנמיכה את הרמה בצורה משמעותית מאוד כי ירדו לעתים לתקשורת זולה מאוד ורדודה מאוד.

מיכאל מירו: כאן אני רואה דווקא את הצדדים הפחות טובים.

מיכאל מירו: מצד שני תחרות, אם אנחנו מדברים למשל על חדשות, היא דבר שתמיד מעיר מאוד מערכות.

שלום שמחון: אגיד לך למה שאלתי אותך על כך, חלילה לא כדי להכשיל אותך.

שלום שמחון: אתה התייחסת בעיקר לדרך הפעולה של הרדיו שאתה עובד בו.

שלום שמחון: הרדיו שאתה עובד בו מתנהג על-פי כללים מסחריים מלאים ורגילים.

שלום שמחון: יש לו פרסומות.

מיכאל מירו: הפרסומות לא מכסות את פעילותו.

מיכאל מירו: לכן אני אומר לך שאין לכם בסיס נתונים.

שלום שמחון: אנחנו מטומטמים אבל לא עד כדי כך.

שלום שמחון: אני מוכן לבדוק כל נתון שאתה רוצה.

שלום שמחון: אתה בעל הבית היחיד ברדיו הארצי במדינת ישראל ואתה יודע את זה.

שלום שמחון: אתה גובה כסף עבור פרסומות ומקבל גם מכספי האגרה ומחזיק מנגנון גדול.

שלום שמחון: אם זה היה שלך באופן פרטי לא היית מחזיק מנגנון כל-כך גדול.

מיכאל מירו: אני אשאל אותך, ברשותך, שאלה אחרונה.

מיכאל מירו: למה אתה לא שואל אותה שאלה על "גלי-צה"ל"?

מיכאל מירו: נראה לך טבעי שמשרד הביטחון יוציא תקציבים כל-כך גדולים על הרדיו?

שלום שמחון: אם אתה תבוא לכאן מחר, תשמע אותי אומר את זה ל"גלי-צה"ל".

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים גם על "גלי-צה"ל".

יולי תמיר: אני באמת עדיין בשלב הלימוד.

יולי תמיר: אני חושבת שכדי שהדיון הזה יהיה רציני כדאי שפורמלית או לא פורמלית נקבל את הדוחות ונקבל נתונים.

יולי תמיר: עכשיו הדיון הוא קצת באוויר מהבחינה הזאת, אנחנו לא מכירים את המצב.

שלום שמחון: אנחנו מחפשים את דרכנו.

אבשלום וילן: כל אחד מביא את הנתונים שלו.

אבשלום וילן: מעולם לא הגענו למסד נתונים מוסכם.

אלישע שפיגלמן: אני עובד גם ברשות השידור, ובניגוד למר מיכאל מירו אני לא גאה בזה, בכלל לא, ובעיקר לא בתקופה האחרונה.

שלום שמחון: אפשר שאת המלחמות ביניכם לא תעשו כאן?

מל פולישוק-בלוך: זה לא מלחמה ביניהם.

שלום שמחון: יש כאן שתי תפיסות בתוך רשות השידור.

שלום שמחון: למה רציתי לעשות את זה ביחד עם חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך יושבת-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט ולא לבד?

שלום שמחון: כי אני מבין שכולם התייאשו כבר מכולם, לא מאמינים שאפשר לעשות שינוי.

שלום שמחון: לכן הצעתי לחברתי ששתי הוועדות יקיימו את הדיונים האלה ביחד, כדי שבסוף נגיע למשהו.

שלום שמחון: זאת הכוונה, לא משהו אחר.

שלום שמחון: אם אנחנו ננהל כאן את הקרבות ביניכם אז לעולם לא נגמור.

ירון אנוש: לא מדובר כאן בקרבות.

ירון אנוש: האיש שמייצג את רשות השידור – אני לא אצטט את עצמי אלא את בית-המשפט כי הוא רדף אחריי אישית מטעם מר בראל ובית-המשפט קבע שהוא שקרן, שמניעיו היו לרדוף אותי.

ירון אנוש: את זה קבע בית-המשפט.

שלום שמחון: זה בדיוק מה שאני לא רוצה.

שלום שמחון: אז מה אתה רוצה, שנסגור את הישיבה ונלך לבית-המשפט?

אלישע שפיגלמן: אני רוצה להסביר.

אלישע שפיגלמן: חלק גדול מהתופעות שאנחנו מדברים עליהן ברשות השידור, התופעות של פוליטיזציה של רשות השידור, ניתוק מחוק רשות השידור – ובעצם בחוק רשות השידור כן נקבעו היעדים של הרשות.

אלישע שפיגלמן: לא נכון שצריך היום להתחיל מהתחלה לקבוע מה הם היעדים של רשות השידור.

אלישע שפיגלמן: בחוק רשות השידור יש רשימה של יעדים, רשימה של מטרות שרשות השידור אמורה להגשים אותן.

אלישע שפיגלמן: בין היתר זה לעודד את היצירה המקורית, לתת ביטוי למגוון הדעות השלם של הציבור.

שלום שמחון: זה רשימה ארוכה.

אלישע שפיגלמן: רשימה ארוכה.

אלישע שפיגלמן: אני לא אצטט אותה.

אלישע שפיגלמן: היא רשומה בחוק.

אלישע שפיגלמן: הבעיה היא לא בהצהרת הכוונות.

אלישע שפיגלמן: הבעיה היא ביישום ובביצוע.

אלישע שפיגלמן: לכן צריך לדון על הביצוע.

אלישע שפיגלמן: ובגלל זה אנו נסחבים לשאלה מי עומד בראש רשות השידור ומי הם האנשים שהוא ממנה מתחתיו כי הבעיה היא לא בהצהרות.

אלישע שפיגלמן: החוק הוא יפה מאוד.

אלישע שפיגלמן: מר גלילי ב-1960 ומשהו ניסח חוק לתפארת.

אלישע שפיגלמן: פרט לדבר אחד, הוא לא לקח בחשבון מי האנשים שיבצעו את החוק הזה.

יובל קרניאל: הוא לקח בחשבון.

יובל קרניאל: זאת הבעיה.

אלישע שפיגלמן: יכול להיות שהוא לקח בחשבון וזאת הבעיה.

אלישע שפיגלמן: הבעיה היא בביצוע.

אלישע שפיגלמן: אתם הולכים על חוק חדש?

אלישע שפיגלמן: אדרבא, לכו על חוק חדש.

אלישע שפיגלמן: הציע כאן מר יובל קרניאל שננצל את חלון ההזדמנויות הזה.

אלישע שפיגלמן: יש מליאה שהטובים שבה אמרו:

אלישע שפיגלמן: אנחנו לא מוכנים לעבוד עם ההנהלה הנוכחית והתפטרו.

אלישע שפיגלמן: מה נשאר?

אלישע שפיגלמן: עושי דברה של ההנהלה הנוכחית.

אלישע שפיגלמן: הם נשארו מתוקף החוק כאילו יש מליאה, וזה כבר למעלה משנה, ואף אחד לא נזעק.

אלישע שפיגלמן: אנחנו צעקנו, העובדים, התחננו שיהיה איזה פיקוח אבל שום דבר לא קרה.

אלישע שפיגלמן: צריך לנצל את ההזדמנות.

אלישע שפיגלמן: צריך למנות מליאה חדשה, צריך למנות מנכ"ל חדש, וכמה שיותר מהר המנהל הזה ייצא כך יש יותר סיכוי.

אלישע שפיגלמן: צריך להוציא מכרזים לכל התפקידים החדשים ברשות השידור.

אלישע שפיגלמן: לא יתכן שישארו ברשות השידור – אנחנו מתפקדים בלי מנהלים כבר למעלה משנתיים, כולם מנהלים בפועל.

מל פולישוק-בלוך: נורא קל לשים את הדגש על זה, ואני מסכימה עם כל מילה שאמרת.

מל פולישוק-בלוך: אבל יחד עם זה, כלל ידוע הוא שעובדי רשות השידור עצמם מטרפדים כל ניסיון – ואני לא מדברת על מר בראל.

אלישע שפיגלמן: עכשיו אמרת דברים לגמרי לא מדויקים.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על ההיסטוריה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מדברת על השנה האחרונה.

אלישע שפיגלמן: עובדי רשות השידור לא הפריעו ליישום של שום רפורמה.

אלישע שפיגלמן: עובדי רשות השידור בכל פעם, וכך זה מופיע בניירת של כל נציגי העובדים, תמיד אמרו:

אלישע שפיגלמן: אנחנו מבקשים ללכת לתוכנית הבראה משותפת, בואו נלך למשא ומתן.

אלישע שפיגלמן: ומעולם לא טרחו להזמין אותנו למשא ומתן.

אלישע שפיגלמן: כשמדברים על כך שכל תקציב רשות השידור הולך על משכורות, תסלחו לי, מה הן המשכורות האלה?

אלישע שפיגלמן: זה חומר הגלם שממנו עושים תוכניות.

אלישע שפיגלמן: כשמר דורון צברי מקבל הפקה ומשלמים לו על הפקה בחוץ, על מה הוא מוציא את הכסף?

אלישע שפיגלמן: על כוח אדם.

אלישע שפיגלמן: לכן לבוא ולהגיד שמשלמים משכורות ואין כסף להפקות?

מל פולישוק-בלוך: השאלה מה עושים עם אותן משכורות.

שלום שמחון: אל תענו לו בבקשה.

שלום שמחון: אנחנו מתקרבים לסוף הדיון היום אבל זה לא הדיון האחרון.

אלישע שפיגלמן: אני רואה שליושב-ראש אין סבלנות.

שלום שמחון: יש לי המון סבלנות אבל הגיעו לכאן עוד חברים והם רוצים לדבר.

שלום שמחון: אני לא יכול שלא לאפשר להם לדבר.

אלישע שפיגלמן: אני מוכן לבוא לכאן פעם נוספת.

שלום שמחון: יהיה המשך לדיון הזה, תיכף תשמעו את רשימת הנושאים הארוכה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני נכנסתי מאוחר לדיון אבל אני המום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רציתי לדבר על החלק של הציבור הערבי ואיך הוא מקופח ולא מקבל שום דבר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אבל אם המצב כל-כך גרוע וכל-כך חמור, צריך קודם כול להציל את השידור עצמו ואחר-כך אולי אפשר יהיה לדבר על הציבור הערבי.

שלום שמחון: בחוק רשות השידור כתוב: "לקיים שידורים בשפה הערבית, לצרכיה של האוכלוסייה הדוברת ערבית, ושידורים לקידום ההבנה והשלום עם המדינות השכנות בהתאם למגמות היסוד של המדינה".

אלישע שפיגלמן: בינתיים זרקו את השידור בערבית לערוץ 33.

אלישע שפיגלמן: זה לא החלטה של העובדים.

מיסאא אבו אלהיג'א: הם אפילו לא מתייחסים לאזרחים הערבים כאזרחים.

מיסאא אבו אלהיג'א: הם מתייחסים אליהם רק כאל דוברי השפה הערבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אפילו בלשון החוק יש התייחסות רק לדוברי הערבית, כפי שמעירה הגברת הנכבדה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שגם בעניין הזה חייבים לעשות בדיקה מן היסוד, עוד לפני כל דבר אחר.

ורד ברמן: אני חושבת שאני אעלה כאן איזה רעיון לא רע לגמרי שצריך לשקול אותו ברצינות.

ורד ברמן: אם אתם מחליטים לשנות חוקים ולדבר עם המנהלים והחכמים שנוגעים לנושא, כדאי לקחת פעם אחת גם את העובדים ולשמוע מה קורה ומה הדין מבחינת השידור.

ורד ברמן: אנחנו רואים שכל האיזונים והבקרות שהיו עד היום ברשות השידור כולם קרסו ואדם אחד בעצם עושה מה שהוא רוצה, כשקבוצת עובדים נתונה בידיו ולא מצליחה להזיז שום דבר, מבחינת התוכן, מבחינת המחויבות לציבור הרחב.

ורד ברמן: אנחנו נמצאים בבתי-משפט בקשר לשידורים בערבית, אנחנו נמצאים בבתי-משפט בקשר לשידורים הדוקומנטריים, שזאת חובת רשות השידור והמנכ"ל הזה מקצץ אותם מדי יום.

ורד ברמן: השידורים הדוקומנטריים הם היחידים שבמשך שנתיים לא מאשרים אותם ואת הכספים מעבירים לעומת זה לערוץ 33 ול-34, ואת הערבית מעבירים לאן שמעבירים.

אלישע שפיגלמן: ומעבירים כסף לספורט.

ורד ברמן: עזבו את הספורט עכשיו.

ורד ברמן: אני לא מדברת על זה.

ורד ברמן: אלה דברים שהם לא על-פי החוק.

שלום שמחון: עכשיו אני מבין שאם כל ההנהלה הבכירה של רשות השידור היתה מגיעה לדיון הזה היתה נוצרת כאן בעיה.

ורד ברמן: באיזה מקום צריך לתת את הדעת גם לעובדה שהכנסת יכולה לעכב את תקציב רשות השידור.

ורד ברמן: לא יתכן שכאן כל אחד יוכל לעצור את התקציב וכדי לשחרר אותו אנחנו צריכים להתחנף לפוליטיקאים וועדת כספים שלמה צריכה להופיע אצלנו בשידורים מדי יום בכל תוכנית.

ורד ברמן: זה בלתי סביר לחלוטין ואת זה צריך לתקן בחוק.

שלום שמחון: כשהייתי במשך תקופה קצרה מאוד יושב-ראש ועדת הכספים הגיע לאישור הוועדה תקציב רשות השידור.

שלום שמחון: אז הבנתי שזה "תפוח אדמה לוהט" ואמרתי לחבר הכנסת נחום לנגנטל שהוא יהיה יושב-ראש ועדת משנה ויתעסק עם רשות השידור.

שלום שמחון: אז אני הגעתי לוועדת הכלכלה אבל הוא הגיע להגיש תוכנית בטלוויזיה.

מל פולישוק-בלוך: את עובדת ברשות השידור?

ורד ברמן: פרשתי מרשות השידור לפני שבוע.

ורד ברמן: יש לי כאן רשימה של כל החברים שפורשים, קרוב ל-100 איש, שקצה נפשם והם פשוט לא יכולים יותר.

מל פולישוק-בלוך: תוכלי להעביר לנו את הרשימה הזאת?

ורד ברמן: לא, אני מצטערת.

שלום שמחון: כדי שאנחנו לא נהיה בלחץ אגיד לכם מה אנחנו מתכוונים לעשות בהמשך, כדי שנוכל להתמקד.

שלום שמחון: אני אעשה סיכום ביניים.

שלום שמחון: אנחנו מתכוונים לבקש משר התקשורת להתייחס למכלול התוכניות שלו בקשר לשידור הציבורי, כולל לוחות הזמנים.

שלום שמחון: בין היתר הוא צריך להעביר לכאן גם את הדוח שיצא בפברואר.

שלום שמחון: אנחנו מתכוונים לקרוא לשר התקשורת – למרות שאין תיקון בחקיקה – להעביר הצעת החלטה לממשלה, שבמסגרתה המינויים הבאים ברשות השידור, כאשר הם יהיו – אנחנו לא מתערבים במה שקורה עכשיו – אם הם יהיו ומתי שהם יהיו, אם בעוד חודש או בעוד שנתיים יהיו על-פי מה שאמר כאן ד"ר יובל קרניאל, על-ידי רמות חיפוש מקצועיות, עם כל מה שמשתמע מכך, עד תיקון החקיקה.

שלום שמחון: אגיד כבר עכשיו, שאנחנו גם נבקש מהשר להודיע לנו אם זאת הכוונה שלו, אם וכאשר הוא יעשה את זה.

שלום שמחון: אנחנו נמנעים מלהיכנס לפינה של הקרב המשפטי שמתנהל בבית-המשפט בין המנכ"ל ובין השר וכל היתר.

שלום שמחון: אנחנו לא רוצים להתעסק באנשים אלא בתכנים.

שלום שמחון: מעבר לכך, הציעה יושבת-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת איזה לוח עבודה לגבי ההמשך, לוח מפורט למדי.

שלום שמחון: הוא מתייחס ל-7-8 ישיבות ממוקדות שיעסקו במהות השידור הציבורי, בתכנים, בתקציב, במקורות ובהוצאות, במבנה, בשמירת העצמאות של רשות השידור, דיון מיוחד בנושא דוח דינור, כשכל זה צריך להביא אותנו בסופו של דבר להתכנס להצעות לתיקוני חקיקה.

שלום שמחון: אנחנו מזמינים את הציבור בהזדמנות הזאת, את אנשי המקצוע ואת כל מי שרוצה, להעביר הצעות לתיקוני חקיקה אל הוועדה המשותפת.

שלום שמחון: זה פחות או יותר הכיוון שמסתמן כאן כעת.

שלום שמחון: אם חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך אחר-כך תרצה להשלים את מה שאמרתי היא תעשה את זה.

שרון שביט: אני מאיגוד המפיקים.

שרון שביט: אני מפיקה פרטית.

שרון שביט: חשוב לי לציין שהפקות חיצוניות, שזאת מחויבות על-פי חוק רשות השידור, לא יוצאות החוצה.

שרון שביט: אנחנו קבוצה של מפיקים ובמאים ויוצרים, התלכדנו ביחד וניהלנו בשנה האחרונה מאבק מול רשות השידור והתחננו שיתנו לנו להפיק סרטים תיעודיים.

שרון שביט: היום רשות השידור מפיקה את כל הסרטים התיעודיים בתוך הערוץ על אף שהיא מחויבת על-פי חוק להוציא גם החוצה.

אלישע שפיגלמן: זה לא נכון.

ורד ברמן: 30% מההפקות הן בחוץ.

שרון שביט: רשות השידור, עם כל הכבוד, צריכה לספק עבודה למפיקים ולחברות הפקה ובמאים, לא רק למי שעובד בתוך רשות השידור, אך היא לא עושה את זה.

שרון שביט: ניהלנו מאבק מעל דפי העיתונות, שכרנו עורך-דין, לא היה דבר שלא עשינו כדי לקבל הפקות.

שרון שביט: זה חלק מהמנדט שלכם.

שלום שמחון: אם כל אחד יגיד עכשיו את הבעיה האישית שלו, לא נתקדם.

שרון שביט: זה לא בעיה אישית.

שרון שביט: למה זה בעיה אישית?

שלום שמחון: אולי לא הגדרתי את זה נכון.

שלום שמחון: אמר מר לבני בתחילת הדיון שהוא שותף כבר ל-12 דוחות.

שלום שמחון: אגיד לכם כפוליטיקאי, כפוליטיקאי המושמץ, איפה הבעיה של הדוחות האלה.

שלום שמחון: אם לא תיווצר תשתית לקליטת הדוחות האלה במערכת הפוליטית אז הדוחות האלה יהיו על המדף.

שלום שמחון: מה שחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך ואני מנסים לעשות עכשיו זה ליצור את הפלטפורמה, שכאשר יגיע דוח דינור תהיה פלטפורמה שעליה אפשר יהיה לבנות את זה.

שלום שמחון: אחרת גם הדוח הזה יכנס, לא למגרה אלא מתחת למגרה.

שלום שמחון: זה כל מה שאנחנו מנסים לעשות כאן.

שלום שמחון: אני לא מתכוון לפגוע בך כרגע.

שלום שמחון: אני מכיר היטב את הבעיה של היוצרים והמפיקים וכל היתר.

שלום שמחון: אז אל תקחו כל דבר לפינה.

שלום שמחון: אם הכנסת לא תיצור את הפלטפורמה הנכונה כדי לקלוט את הדוח הבא אז גם הוא יכנס למגרה, נקודה.

שלום שמחון: כל היתר הוא דיבורים מסביב.

30807: אני מפורום הארגונים החברתיים ואני מייצג את המרכז לפלורליזם יהודי.

30807: אני מבקש לדבר בקצרה על העניין הפרקטי ולהתייחס לדברים שאמר חבר הכנסת כבל.

30807: אל"ף, אני חושב שסיכום הביניים שהוצג אכן עונה על הבקשות של הגורמים השונים שיושבים כאן מסביב לשולחן.

30807: לגבי ההיבט הפרקטי, אני חושב שלא במקרה ההרכב הסיעתי של חברי הכנסת שבאו לדיון מייצג את האופוזיציה ואת סיעת שינוי ואין כאן נציגים של סיעתו של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ונציגים של משרד המשפטים ושל יתר משרדי הממשלה.

אתי בנדלר: משרד המשפטים ביקש להתנצל שהוא לא יכול היום, בגלל סיבות מסוימות, לשלוח לכאן את נציגיו.

מל פולישוק-בלוך: הם התעייפו מהדיון הקודם.

מל פולישוק-בלוך: אז היו כאן כל הליכודניקים שהתווכחו על 5 או 10 קילומטרים.

30807: היא הנותנת.

30807: לא בכדִי חברי הכנסת שהיו בדיון הקודם לא נמצאים כאן כעת.

30807: אני אסיים בבקשה אחת.

אבשלום וילן: אל תצביעו ליכוד ...

30807: את זה אני לא אמרתי.

30807: על מנת שלא תתגשם נבואתו של חבר הכנסת כבל, עוד לפני שהגענו לדיון כאן ביררנו את עמדת לשכת השר אולמרט.

30807: כפי שאתה חזית, השר אולמרט לא שש לוותר על היכולת הישירה שלו למנות מנכ"ל, כמובן באישור הממשלה, והוא לא שש לרעיון שהפנינו אליו להקים ועדה לאיתור מועמדים.

30807: ולכן הבקשה שלנו, מכיוון שבראש הדיון עומדת חברת הכנסת פולישוק-בלוך, לערב את משרד המשפטים בעניין ולפנות לשר המשפטים.

30807: הנושא הזה אינו קשור אך ורק למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

שלום שמחון: אמרנו את זה.

שלום שמחון: אנחנו פונים במשותף לשר המשפטים ולשר התקשורת, להביא הצעת החלטה לממשלה, שמשמעותה שתקום ועדה מיוחדת לאיתור מועמדים לתפקידים הבכירים ברשות השידור, אם וכאשר הם יתפנו.

30807: הרעיון הזה של הוועדה לאיתור מומלצים הוא לא המצאה גאונית של היושבים כאן.

30807: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שהגיש לכם את חוק התקשורת כלל בתוך טיוטת החוק ועדה לאיתור מומלצים.

30807: פשוט שם זה נוח וכאן זה לא נוח.

30807: אז אנא, הודיעו בבקשה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שאם הם רוצים את עזרת ועדת הכלכלה, שצריכה לאשר את הצעת חוק רשות התקשורת, אתם דורשים שאותו רעיון ייושם לגבי כל גופי השידור, אחרת ועדת הכלכלה לא תשתף פעולה עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

גרשון גרשון: אני מנהל חטיבת תוכניות בטלוויזיה החינוכית.

גרשון גרשון: רציתי לומר כמה מילים.

גרשון גרשון: נוצר כאן הרושם שאם יווצר המנגנון לבחירת מנהל הכי מופלא בעולם יגמרו הצרות של הטלוויזיה הכללית ובכלל.

שלום שמחון + מל פולישוק-בלוך: ולא כך היא.

גרשון גרשון: למה זה לא כך?

גרשון גרשון: כי את הפוליטיקאים הרי לא יחליפו בהזדמנות הזאת.

גרשון גרשון: לחצים יש גם על חדשות ערוץ 2 וגם על חדשות ערוץ 10 וגם על המערכת של "ערב חדש" והשאלה איפה הם נעצרים.

גרשון גרשון: האם הם נעצרים אצל הפוליטיקאים, שהם לא לוחצים?

גרשון גרשון: זה הרי לא יקרה.

גרשון גרשון: או שהם נעצרים אצל היושב-ראש או אצל המנכ"ל או אצל מנהל המחלקה?

גרשון גרשון: אני כמנהל מחלקת ענייני היום קיבלתי פניות בטלפון משרים, מחברי כנסת ומכל שועי הארץ.

גרשון גרשון: השאלה איפה זה נעצר.

שלום שמחון: למה אתה חושב ששיקול הדעת שלך טוב יותר משלי?

גרשון גרשון: הוא לא טוב יותר אבל אני העורך.

שלום שמחון: נניח שהיום הנושא הבוער נראה לי X ואתה מחליט ללכת על Y. למה שאני לא אגיד לך?

גרשון גרשון: אני המחליט כי אני העורך.

גרשון גרשון: זאת הבעיה בתפיסה.

שלום שמחון: אני המחליט כי אני הפוליטיקאי.

שלום שמחון: גם אני יכול לענות לך כך.

גרשון גרשון: לא.

גרשון גרשון: העורך הוא הקובע.

גרשון גרשון: תחליף את העורך.

גרשון גרשון: זה מה שעשו במשך כל השנים, החליפו את המנהלים.

מל פולישוק-בלוך: כיוון שאף פעם לא התקשרתי אליך ועד היום לא ידעתי על קיומך, אני מתנצלת, אני רוצה לשאול אותך - - -

אבשלום וילן: לא כדאי לך.

אבשלום וילן: הוא אמר לך בפירוש מה הוא עושה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לשאול בתום-לב, ובאמת תקבל את דבריי כפי שהם.

מל פולישוק-בלוך: נניח שאני רוצה לקדם נושא, מה שמעניין אותי זה ההון האנושי, המדע והטכנולוגיה במדינת ישראל ואני רוצה להשפיע עליך להכניס את זה.

מל פולישוק-בלוך: זה לא דבר שמופיע בתקשורת, אף אחד לא מת, אף אחד לא התאבד.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להשפיע עליך להכניס את זה כנושא כי זה נורא-נורא חשוב לי.

מל פולישוק-בלוך: האם נראה לך לגיטימי שאני אצלצל אליך ואנסה לשכנע אותך להציג את הנושא הזה?

גרשון גרשון: לא לגיטימי.

אלישע שפיגלמן: בהחלט לגיטימי.

גרשון גרשון: היא שאלה אותי.

גרשון גרשון: תשלחי את החומר למערכת.

גרשון גרשון: יש רכז מערכת, יש מנגנון שמטפל וכולם מכירים את המנגנון הזה.

גרשון גרשון: אם לא נחה דעתך, תתקשרי בטלפון למנהל הטלוויזיה החינוכית, ואז הוא ישאל אותי ואני אשאל את מנהל המחלקה.

גרשון גרשון: לא יכול להיות שפניות הטלפון האלה של שר החינוך או של שר אחר יגיעו לעורך "ערב חדש".

גרשון גרשון: לא יעלה על הדעת דבר כזה.

גרשון גרשון: זה בדיוק מה שכל האנשים כאן מדברים עליו.

גרשון גרשון: אדוני יושב-ראש הוועדה, שיקול הדעת הוא של עורך התוכנית.

גרשון גרשון: מי שחושב אחרת הוא לא עיתונאי.

גרשון גרשון: גם אם העורך טועה.

שלום שמחון: מר גרשון, אין לך חברים?

שלום שמחון: אין לך בני משפחה?

שלום שמחון: אין לך ידידים?

שלום שמחון: אתה מנותק מהעולם?

שלום שמחון: בחייך, תהיה הגון.

שלום שמחון: הרי ברור לך שאם היית גר במושב שלי, בין אם אתה רוצה או לא רוצה מטבע העולם הייתי מופיע יותר ב"ערב חדש".

גרשון גרשון: לא היית מופיע יותר.

גרשון גרשון: אני מודיע לך שלא.

איתן כבל: אם הוא היה גר במושב שלך בטח לא היית מופיע אף פעם ...

גרשון גרשון: לא נהפוך את זה לדיון אישי.

גרשון גרשון: בסופו של דבר, כמו שנאמר כאן, מי שזה צריך להיעצר אצלו זה מי שעומד בראש, ומי שעומד בראש גם קובע את הכיוונים אליהם הארגון הזה הולך.

גרשון גרשון: וכאן אני מגיע לטלוויזיה החינוכית.

גרשון גרשון: יושב כאן מר קרניאל שהיה חבר בוועדת שטרן, שהציעה הצעה חמורה מאוד לגבי הארגון הזה.

שלום שמחון: אפשר לעשות כאן כנס של בוגרי הוועדות והדוחות.

גרשון גרשון: גם במגבלות של הטלוויזיה החינוכית, שהיא יחידת-סמך שלא יכולה לפטר עובדים, וגם במגבלות של המלחמה מול ההסתדרות, גם במגבלות האלה בלי להכריז על רה-ארגון נשלחו הביתה בהסכמה למעלה מרבע מהעובדים בטלוויזיה החינוכית.

גרשון גרשון: זה לא 1,800, אנחנו 450 ולמעלה מרבע מהעובדים נשלחו הביתה.

גרשון גרשון: אני רוצה לומר שחזות הכול זה לא 1,800 עובדים שיילכו הביתה מרשות השידור או מהטלוויזיה החינוכית, כי העובדים הם עדיין משאב חשוב מאוד לקיים את הארגון הזה.

גרשון גרשון: וחזות הכול היא לא תמיד למצוא את המנגנון לבחור את הבן אדם שיעמוד בראש, כי גם אז אפשר לבחור בן אדם לא מתאים.

גרשון גרשון: תודה.

מל פולישוק-בלוך: מה כן חזות הכול?

מל פולישוק-בלוך: לא הבנתי.

שלום שמחון: חזות הכול זה אם אתה מוציא 70 מיליון שקל על גבייה או מוציא אותם על הפקות מקור.

שלום שמחון: זה העניין האמיתי.

שלום שמחון: אבל אתם כל הזמן זזים הצידה.

איתי לנדסברג: אני עורך "מבט שני" וממלא מקום מנהל מחלקת התעודה ברשות השידור.

מל פולישוק-בלוך: אתה רואה, גם אותו אני לא מכירה.

שלום שמחון: מנהל מחלקת התעודה פוטר כבר?

איתי לנדסברג: זה בבית-המשפט, עוד נראה.

שלום שמחון: כולם נמצאים בבית-משפט?

אריה שקד: כל יחסי העבודה ברשות השידור הם כאלה.

אריה שקד: אין הידברות.

אריה שקד: יש רק בתי-משפט.

שלום שמחון: כל הזמן סופרים לנו בכנסת את מספר החברים שנמצאים בבית-משפט.

שלום שמחון: אולי נעשה ספירה גם במקום אחר?

אריה שקד: 50% מהתיקים בבית-הדין האזורי לעבודה בירושלים הם של רשות השידור.

ורד ברמן: מחר יש לנו כמה תיקים באותה שעה.

אבשלום וילן: אני מבין שמשרד עורכי-הדין יוסי ארנון מתפרנס היטב.

קריאה: לא, הוא מייצג עכשיו את מר בראל.

קריאה: זה עו"ד גלעד שר ועו"ד אופיר טל.

איתי לנדסברג: אני רוצה לחזור ליעדים של הדיון הזה, והם היעדים של השידור הציבורי.

איתי לנדסברג: אני רוצה לציין כאן, אולי אתם לא יודעים אבל לפני 3 שנים נערך דיון, ראשון אולי מזה 50 שנה, בראשות המנכ"ל הקודם, מר רן גלינקא, על תעודת הזהות של רשות השידור.

איתי לנדסברג: בדיון הזה כונסו תעודות הזהות של כל גופי השידור הציבוריים במדינות מערביות.

איתי לנדסברג: ניתנו שם לפחות 10 דוגמאות.

איתי לנדסברג: אני מציע לוועדה לאמץ את הדברים האלה כחומר רקע, כדי שתדעו מה קורה במדינות מערביות אחרות.

איתי לנדסברג: אני רוצה להגיע דווקא להגדרה של ה-BBC בעניין הזה.

איתי לנדסברג: היא חשובה לפרלמנט כיוון שהפרלמנט עוסק בשידור הציבורי, בעיניי, לא רק בגלל מה שמתרחש בפועל ברשות השידור אלא בגלל תפקידו בהגנה על הדמוקרטיה.

איתי לנדסברג: השידור הציבורי הוא קודם כול אינטרס של הדמוקרטיה הישראלית.

איתי לנדסברג: ה-BBC מגדיר את זה כך: "תפקידו של השידור הציבורי להביא את מרב המידע לאזרחים על מנת שיוכלו לקבל החלטות מושכלות על חייהם".

איתי לנדסברג: זאת אומרת, התפקיד הזה מוגדר בחוק רשות השידור הבריטי כהגנה על הדמוקרטיה.

איתי לנדסברג: כדי שאנשים יוכלו להצביע על מי ישלח אותם למלחמה, מי יחנך את ילדיהם ומי ייתן להם מזון הם צריכים לקבל את מלוא האינפורמציה, כדי שיוכלו לקבל החלטות על חייהם.

איתי לנדסברג: אם הפרלמנט הישראלי יאמץ את ההגדרה הזאת הוא יידע למה תפקידו להגן על השידור הציבורי.

שלום שמחון: מר טוני בלייר בבריטניה מתקשר כל בוקר ל-BBC ואומר להם מה הם צריכים לשדר כל יום בתוכניות?

דורון צברי: המבקר הכי גדול של מר טוני בלייר בהחלטתו לצאת למלחמה בעיראק היה ה-BBC.

דורון צברי: כאשר פורסם הדוח של הלורד, בתוך 24 שעות התפטרו היושב-ראש והמנכ"ל.

דורון צברי: הם היו האופוזיציה הכי גדולה לטוני בלייר.

איתי לנדסברג: תיכף אני אחזור לעניין המעורבות הפוליטית.

איתי לנדסברג: אני רוצה לדבר על ההגדרות ליעדי השידור הציבורי.

איתי לנדסברג: אז זאת הגדרה אחת שהיא חשובה מבחינה דמוקרטית.

מל פולישוק-בלוך: לא הבנתי, זאת ההגדרה היחידה שלהם?

איתי לנדסברג: לא, זאת לא ההגדרה היחידה.

איתי לנדסברג: יש שם עוד דברים שקשורים לטיפוח התרבות, לטיפוח של יוצרים חדשים.

איתי לנדסברג: יש שם הגדרות מעניינות מאוד.

מל פולישוק-בלוך: זה מופיע גם בחוק רשות השידור אצלנו.

מל פולישוק-בלוך: בסעיף 3 בחוק כתובים אותם דברים: "לשדר תוכניות חינוך, בידור ואינפורמציה בשטחי המדיניות".

מל פולישוק-בלוך: מה זה אם לא מידע?

מיכאל מירו: החוק הישראלי תורגם מהחוק האנגלי.

איתי לנדסברג: הדבר החשוב השני הוא ההבדלה בין השידור הציבורי לשידור המסחרי.

איתי לנדסברג: בעניין הזה צריך להגיד דברים ברורים.

איתי לנדסברג: בשידור המסחרי זכיינים מסחריים קיבלו מהמדינה זכיון ומטרתם להרוויח כסף באמצעות משדרים מגוונים כאלה ואחרים.

איתי לנדסברג: השידור הציבורי מטרתו לספק את האינטרס הציבורי, לא את האינטרס של אף אחד שמרוויח כסף, והאינטרס הציבורי נמצא בהרבה מאוד תחומים.

איתי לנדסברג: הוא נמצא בתחומים של תוכניות דת ומסורת, בתחומים של תוכניות תיעודיות.

איתי לנדסברג: על השופט חיים כהן אף שידור מסחרי לא יעשה סרט דוקומנטרי.

איתי לנדסברג: אם מחר תשאירו רק את מחלקת החדשות בערוץ 1, אף אחד לא יעשה על השופט חיים כהן סרט דוקומנטרי.

שלום שמחון: זה לא מה שנאמר.

איתי לנדסברג: אמרתם להעביר החוצה את הדוקומנטרי ואת הדרמה ואת הבידור.

שלום שמחון: אנחנו לא קראנו את הדוח.

שלום שמחון: אנחנו תהינו האם לא יהיה נכון שלרשות השידור תהיה חברה-בת שהיא חברת חדשות, שתתנהל עם דירקטוריון נפרד, באופן עצמאי, ותהיה משוחררת מכל לחצים, ויהיה לה תקציב והיא תתמודד מול שתי מהדורות החדשות האחרות.

שלום שמחון: ולצד זה, הפוליטיקאים אכן ימשיכו להשפיע על יתר השידורים, על התוכניות על הג'ירפות באפריקה וכל היתר.

שלום שמחון: זה מה שתהינו, לא יותר מכך.

אלישע שפיגלמן: זה רעיון לא טוב.

איתי לנדסברג: אני מציע לוועדה לאמץ בהגדרות את ההבדל בין השידור הציבורי לשידור המסחרי.

איתי לנדסברג: דבר שלישי, תקשורת ממלכתית מובנה קודם כול כלי תקשורת.

איתי לנדסברג: כלי תקשורת תפקידו לדווח, לסקר, לתעד, לעשות תפקידים של כלי תקשורת.

איתי לנדסברג: וכאן נוצר העימות עם הפוליטיקאים, או אם תרצו עם השלטון.

איתי לנדסברג: כי השלטון מטבע הדברים צריך להיות מבוקר על-ידי התקשורת, ובמובן של כלי תקשורת ממלכתי נוצר עימות.

איתי לנדסברג: לכן בעניין הזה אתם צריכים להיות מספיק דמוקרטים להבין שאתם צריכים לתת לנו את הכלים לבקר אתכם ולא למנוע את הכלים הללו.

איתי לנדסברג: בעניין הזה אני כן חושב שלגיטימי שתתקשרו, אבל לגיטימי שתבינו שאם אומרים לכם לא אתם לא תפעילו לחץ דרך המנכ"ל.

איתי לנדסברג: זה לגבי תפקידיו של כלי תקשורת.

שלום שמחון: אנחנו מזמינים את מר גרשון גרשון להסתובב יום אחד בכנסת ולראות את הקשר.

שלום שמחון: כמו שיש קשר הון-שלטון יש גם קשר בין התקשורת לבין הפוליטיקאים.

שלום שמחון: שיסתובב כאן יום שלם ויראה הכול.

מל פולישוק-בלוך: הוא לא צריך להסתובב.

מל פולישוק-בלוך: די שיישב במזנון.

קריאה: אם היית בדיון הקודם של ועדת הכלכלה היית יכול לראות בדיוק.

מל פולישוק-בלוך: זה לא מדויק.

מל פולישוק-בלוך: אני דווקא נתתי מחמאה למר בראל בדיון של ועדת הכלכלה וזה לא עזר.

איתן כבל: את צריכה להגביר את המינון.

איתי לנדסברג: לסיים את ההגדרה של "כלי תקשורת ממלכתית", המובן הממלכתי הוא המובן של שירות הממלכה ולא המלך.

איתי לנדסברג: אנחנו אמורים לשרת את הציבור, לא את הממשלה, לא את הכנסת, לא את ראש הממשלה.

איתי לנדסברג: במובן הזה – זה צריך להיות מעוגן בחוק, ולא בהגדרות ישנות שבהן אנחנו נחשבים כמשרד הסברה.

איתי לנדסברג: והצעה אחרונה לגבי מינוי המנכ"לים: יש מדינות, כמו הולנד, בהן בשידור הציבורי יש כמה זכיינים ציבוריים, שכל אחד מהם מקבל רצועות שידור או ימי שידור.

איתי לנדסברג: זה מקטין את כוח ההשפעה של הפוליטיקה על המנכ"ל.

מיכאל מירו: ושם ביטלו גם את האגרה.

איתי לנדסברג: לא ביטלו את האגרה.

איתי לנדסברג: המנכ"לים שנבחרים שם לשידורים הציבוריים, הזכיינים הציבוריים צריכים לעמוד בתקציב וביעדים הציבוריים ברצועת השידור שהם קיבלו.

אלישע שפיגלמן: שם הם זכיינים פוליטיים.

אלישע שפיגלמן: כל זכיין מייצג מפלגה אחרת.

שלום שמחון: אנחנו חייבים לסגור את הדיון.

שלום שמחון: יש לי רק עוד שאלה אחת, מעבר לדברי הסיכום שאמרתי, למר לבני.

שלום שמחון: האם תאות להיות שותף אתנו ולייעץ לחברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך ולי כיצד לבנות את הדיונים?

שלום שמחון: זה אפשרי?

יצחק לבני: כן.

שלום שמחון: אנחנו רוצים למנוע מצב שאחרי הדוח ה-12 יבוא גם הדוח ה-13, לכן אנחנו רוצים לבנות את הפלטפורמה.

מיסאא אבו אלהיג'א: אני מעיל"ם, ארגון שעוסק בענייני תקשורת, במיוחד באוכלוסייה הערבית.

מיסאא אבו אלהיג'א: אני רוצה להדגיש, לא להוסיף.

מיסאא אבו אלהיג'א: אני חושבת שצריך להיות ברור מאליו שהשידור הציבורי צריך להיות מענה ובמה לכלל האוכלוסייה במדינה, שזה כולל גם את האוכלוסייה הערבית, שמהווה 20% מכלל האזרחים.

שלום שמחון: הקראתי את זה קודם.

מיסאא אבו אלהיג'א: אמרתי שאני רוצה להדגיש, לא להוסיף, שזה צריך להיות ברור מאליו.

שלום שמחון: חברים, תודה רבה.

שלום שמחון: הישיבה נעולה.