ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 246, 2004-08-22 14:00

שאול יהלום: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

שאול יהלום: אני מודה לכולם שהגיעו לכאן בזמן פגרת הכנסת.

שאול יהלום: נושא הדיון הוא ביטול משרות של מטפלים באנשים עם פיגור שכלי במעונות הממשלתיים, בניגוד להחלטת בג"ץ.

שאול יהלום: שמענו כאן את הטענה שהיתה החלטת בג"ץ שחייבה להוסיף כך וכך מטפלים, ומייד נרד לפרטים.

שאול יהלום: אכן נוספו המטפלים, ובמקביל קוצצו המשרות בגלל החלטה אחרת, כך שהחלטת בג"צ בפועל אינה מתקיימת.

שאול יהלום: מי שהסב את תשומת לבנו לנושא זה אקי"ם.

שאול יהלום: מר יוסי מלכה, בבקשה.

יוסי מלכה: ראשית, אני מבקש להודות לך, אדוני היושב ראש, על קיום הישיבה בנושא הזה בפגרת הכנסת בקיץ.

יוסי מלכה: אני יודע שזה לא דבר מובן מאליו, ובכל זאת נעתרת לבקשתנו.

יוסי מלכה: ברשותך, אני אתן איזושהי הקדמה קצרה, ואחר כך אבקש מחבריי להשלים את דבריי.

יוסי מלכה: אנחנו מדברים על נושא שמתנהל כמה וכמה שנים.

יוסי מלכה: הבג"צ היה שיאו, אבל ההתנהלות מול משרד הרווחה היא התנהלות שהתחילה עוד הרבה קודם.

יוסי מלכה: ביולי 2001, אחרי שהניסיונות להגיע להסכמות עלו בתוהו, הגישה אקי"ם עתירה לבג"צ שהתבססה על שני דברים: 1.

יוסי מלכה: על אפליה אל מול התקנים של המעונות הפרטיים והציבוריים ביחס למעונות הממשלתיים, שעל פי דעתנו הופלו לרעה.

יוסי מלכה: 2.

יוסי מלכה: נושא של חוק הפיקוח על המעונות, שמגדיר את רמת התקנים שצריכה להיות במוסד מהסוג הזה.

יוסי מלכה: לאחר התנהלות מאוד ארוכה, גם של בג"צ, בדצמבר 2003 פסק בג"צ שאכן יש אמת בטענה של אקי"ם, והוא קבע שהמדינה צריכה להשלים במעונות הממשלתיים כ-79 משרות בסך הכל.

יוסי מלכה: מאז אנחנו מתנהלים מול משרד הרווחה ברמות שונות, החל מול הקולגות באגף לטיפול באדם המפגר, דרך מנכ"ל המשרד, פרופסור דב גולדברגר, כאשר ההתנהלות הזאת הגיעה בסופו של דבר לפגישה שהתקיימה בין נציגי אקי"ם ישראל לבין המנכ"ל במאי השנה.

יוסי מלכה: במאי השנה הובטח לנו שמייד העניין מגיע לפתרון ולסיום, בגלל איזשהו משא ומתן שמנהל משרד הרווחה מול האוצר ומול נציבות שירות המדינה.

יוסי מלכה: אדוני היושב ראש, אני יודע שיזרקו פה הרבה מאוד מספרים כאלה ואחרים.

יוסי מלכה: לכן אני רוצה שנזכיר לכולם או למי שאולי שכח במה מדובר.

יוסי מלכה: אנחנו לא מדברים לא על קרם, לא על קצפת ולא על דובדבן.

יוסי מלכה: אנחנו מדברים על תקנים שמגיעים בחוק למעונות הממשלתיים, כדי שהטיפול באנשים עם פיגור שכלי יהיה טוב יותר ויהיה איכותי יותר.

יוסי מלכה: לעובדה שיש פחות תקנים, יש משמעות מעשית לגבי ההתנהלות היום יומית והחיים היום יומיים של הדיירים במעונות האלה.

יוסי מלכה: לא מדובר על מותרות.

יוסי מלכה: לא מדובר עכשיו באיזשהו תקן חריג.

יוסי מלכה: מדובר בתקן סביר - להערכתנו הרבה פחות טוב ממה שצריך, אבל זה צריך להיות מטופל בזמן ובמקום אחרים - שלו יש משמעות מעשית לגבי איכות החיים של האנשים שגרים במעונות.

יוסי מלכה: מאחר שיש הסכמה – כי הרי המשרד בסופו של דבר מתקצב מעונות פרטיים וממשלתיים בתקן הרבה יותר טוב, שגם יותר קרוב למציאות וגם יותר קרוב לחוק שעליו מדובר - אין שום סיבה שאנשים שגרים במעונות ממשלתיים יופלו לרעה.

יוסי מלכה: אין שום סיבה שבעולם לדבר כזה.

יוסי מלכה: ההתנהלות של משרד הרווחה מול משרד הרווחה ונציבות שירות המדינה היא התנהלות פנימית.

יוסי מלכה: מבחינתי, כמי שמייצג את האדם עם הפיגור השכלי שגר במעון, היא ממש לא מעניינת.

יוסי מלכה: יש בעיות כאלה ויש בעיות אחרות ויש קיצוצים.

יוסי מלכה: יש פה שני דברים שצריך לשים אליהם לב: אחד - באופן ענייני, אין סיבה להפלות אנשים שגרים במעונות הממשלתיים; השני - אני יודע שהיום זה "באופנה" לקבל פסיקת בג"ץ ולנהוג הפוך ממנה.

יוסי מלכה: הרי אנחנו מכירים את העתירה של הגורמים השונים לגבי שילוב אנשים עם צרכים מיוחדים במערכת החינוך.

יוסי מלכה: גם שם היתה פסיקת בג"ץ והתנהלו כאילו אין פסיקת בג"ץ.

יוסי מלכה: ריבונו של עולם, אנחנו מדינת חוק.

יוסי מלכה: לא שבג"ץ זה האורים והתומים, אבל היתה פה התנהלות לאורך זמן, שבג"ץ הוא מרכיב נוסף בה, ובסופו של דבר מגיע היום, אוגוסט 2004.

יוסי מלכה: יד אחת נתנה תקנים ויד שנייה הקפיאה תקנים אחרים.

יוסי מלכה: הלכה למעשה חסרים יותר אנשים מאשר תחילת הדרך.

יוסי מלכה: פניתי לכבוד היושב ראש, כי אני מקווה שבדיון היום נגיע סוף סוף לאמירות החלטיות וברורות, למה שברור לכולם שצריך היה לקרות ולא קרה עד היום.

שאול יהלום: מר מלכה, במסמך שהגשתם אתם אומרים שחסרים כ-29 מטפלים: למעון נווה מנשה חסרים 11 מטפלים, למעון כפר נחמן חסרים שני מטפלים, למעון חברת נעורים חסרים שלושה מטפלים, למעון שקמה חסרים חמישה מטפלים, למעון רוחמה חסרים חמישה מטפלים ולמעון נופים חסרים שלושה מטפלים, וזה לפי החלטת בג"ץ.

יוסי מלכה: עד סוף 2005 אמורות להתווסף משרות נוספות למעונות הממשלתיים, בהנחה שמספר הדיירים לא השתנה, ואם השתנה, השתנה בשוליים.

קריאה: בהתאמה.

יוסי מלכה: בהחלט.

שאול יהלום: מר וגשל, אני מבין שאהובה לוי היתה צריכה להיות פה, ואדוני ממלא את מקומה.

מנחם וגשל: היא פרשה לגמלאות.

שאול יהלום: אני מברך אותך על מילוי המקום.

שאול יהלום: האם יצא מכרז לזה?

מנחם וגשל: עדיין לא.

שאול יהלום: קודם כל, למה היה בכלל צריך להגיש בג"ץ?

שאול יהלום: היה צריך לתת למעונות את מה שמגיע להם, כדי שהטיפול יהיה טיפול טוב.

שאול יהלום: אם כבר בג"ץ הגיע למסקנה הזאת, אתם בוודאי ידעתם את זה.

מנחם וגשל: שאלת למה בכלל היה צריך להגיש בג"ץ.

מנחם וגשל: צריך לקחת בחשבון שיש כאן שתי סוגיות עליהן עמד יוסי מלכה.

מנחם וגשל: האחת - התאמה לחוק הפיקוח על המעונות.

מנחם וגשל: אם היינו צריכים לעשות רק התאמה לחוק הפיקוח על המעונות, יכול להיות שלא היינו צריכים להוסיף דבר, אבל עלתה כאן סוגייה נוספת, והיא ההתאמה למוסדות הציבוריים והפרטיים.

מנחם וגשל: על הנושא הזה התקיים הדיון.

מנחם וגשל: יש כאן שאלה, האם בממוצע בסך הכל אנחנו מחזיקים בתקן או לא.

מנחם וגשל: אני חושב שמיותר כרגע להיכנס לזה, כי בג"ץ אמר את דברו, ומרגע שבג"צ אמר את דברו, אנחנו מצווים לפעול לפי החלטת בג"ץ.

מנחם וגשל: קודם כל יש לומר בהגינות שאותם 26 תקנים – או 20 תקנים - שהיו צריכים להתווסף נוספו.

קריאה: בגין הבג"ץ.

מנחם וגשל: בגין הבג"צ.

מנחם וגשל: המשרד קיבל את התקנים.

מנחם וגשל: לטובת העניין יש כאן מילוי של התאמת התקן במנה הראשונה, במנה של שנת 2004, כי צריך לקחת בחשבון שיש לנו מנה נוספת של שנת 2005 שצריך להשלים אותה.

גיורא בר-טוב: אתם צריכים להשלים שתי מנות ב-2004.

משה וגשל: נכון.

משה וגשל: אני רוצה להבהיר שההחלטה היתה להתאים את מצבם של המטופלים במוסדות הממשלתיים למצבם של המטופלים במוסדות הציבוריים והפרטיים.

משה וגשל: יוסי מלכה בהגינותו נגע בעניין.

משה וגשל: מידה שמספר המטופלים במוסדות הממשלתיים יורד, הרי שהתקן צריך להיות מותאם לאותו מספר שנמצא במוסדות הממשלתיים.

משה וגשל: לאף אחד אין כוונה להעביר מטופלים ממוסדות ממשלתיים למוסדות פרטיים וציבוריים רק כדי לעשות את ההתאמה, אבל יש מוות טבעי של אנשים, יש לעתים העברה על בסיס מקצועי, וכתוצאה מזה, אחרי שבדקנו את זה שנים אחורה, התברר שאם אתה לא מוסיף מטופלים במוסדות הממשלתיים, יש ירידה טבעית במוסדות הממשלתיים, שאמורה בסופו של דבר ליצור את ההתאמה.

משה וגשל: השאלה היא שאלה רצינית מאוד לתקופת הביניים.

משה וגשל: כשמדובר על תקופת הביניים, אנחנו מדברים כרגע על המצב כדלהלן – ואני רוצה קודם לדבר על המצב היום ואחר כך נדבר על חצי השנה האחרונה - זה נכון שהוספו 20 תקנים, ויש כרגע 29 תקנים שאינם מאוישים.

משה וגשל: 29 התקנים שאינם מאוישים הם תוצאה של הקפאה, שאני מייד אדבר עליה.

משה וגשל: לגבי תשעה תקנים מתוך ה-29 תקנים שאינם מאוישים, נציבות אישרה לאייש אותם.

משה וגשל: אמרתי את זה היום ליוסי מלכה.

משה וגשל: הנציבות אישרה את איושם של תשעה תקנים אלה.

משה וגשל: לגבי 20 התקנים שעליהם אנחנו מדברים, יש כרגע הסכמה בין מנכ"ל משרד הרווחה למשרד האוצר.

משה וגשל: לפי מה שאמר לי המנכ"ל, אנחנו מקווים מאוד שתוך יום, יומיים המכתב ייחתם, ובעצם נפתרה הבעיה.

משה וגשל: אנחנו נאייש את ה-20 תקנים.

משה וגשל: יש לנו אישור מיידי לאיוש של התשעה תקנים.

משה וגשל: לכאורה, נפתרה הבעיה שעלתה כאן לשנת 2004.

משה וגשל: לגבי המנה הבאה מייד נדבר.

משה וגשל: כדי למקד את הדיון, נשאר לדון בבעיה מה קרה בחצי השנה האחרונה ומה יהיה בשנת 2005.

משה וגשל: לגבי שנת 2005, נקיים בדיקה מסודרת של מספר המטופלים במוסדות הממשלתיים.

משה וגשל: אנחנו נתאים את התקן בדיוק לפי החלטת בג"ץ.

משה וגשל: אם תהיה הפחתה של מספר המטופלים, ואנחנו נצטרך את המספר הזה להתאים לתקן כמו במוסדות הציבוריים והפרטיים, אנחנו נעשה את ההתאמה והחלטת בג"ץ תחייב, ועל פי החלטת בג"ץ אנחנו נשלים את התקן.

משה וגשל: לגבי השאלה מה קרה בשנת 2004, אני אמרתי שזה לא עניין של שלטון חוק או הפרתו.

משה וגשל: לא אקי"ם ולא המוסדות לטיפול באדם המפגר מנותקים מהקונסטלציה הכללית שמתנהלת בה מדינת ישראל.

משה וגשל: כל הנושא של תקן ואיושו ולהביא לסטנדרטים מתואמים דורש לעתים זמן.

משה וגשל: מר יוסי מלכה, אתה אמרת שמנכ"ל משרד הרווחה אמר לך בחודש מאי שמייד העניין הזה יסתדר.

משה וגשל: עכשיו השאלה היא האם "מייד" זה שלושה חודשים או חודש וחצי.

סמואל ראובן: או עוד שנה.

מנחם וגשל: לא.

מנחם וגשל: אני מדבר על התקופה מאז שאתה דיברת עם מנכ"ל משרד הרווחה ועד היום.

מנחם וגשל: זה עניין של השלושה חודשים האחרונים.

מנחם וגשל: אני יכול להבטיח נאמנה, גם ליושב ראש הוועדה וגם לכם, שאף אחד לא נח ולא שקט בתקופה הזאת, ושכולם רצו למלא את החלטת הבג"ץ כדי שכל התקנים יהיו מאוישים.

שאול יהלום: ואם אקי"ם לא היו מגישים בג"צ?

שאול יהלום: אז היה מחסור של 50 מטפלים.

מנחם וגשל: אני מדבר כרגע על שנת 2004, לפי מה שבג"ץ קבע.

שאול יהלום: הייתם מקפיאים את ה-29 תקנים ולא מוסיפים את ה-20 תקנים.

מנחם וגשל: לא היינו מקפיאים.

מנחם וגשל: צריך להסביר שאקי"ם לטובת העניין שלנו היום אינה העמותה המפעילה, אלא עמותת הסנגור, ולכן יותר נוח לי לקיים את הדיון.

מנחם וגשל: אם היא היתה עמותה מפעילה לטובת העניין, זה היה נראה כאילו יש לה אינטרס לקבל את הכסף.

מנחם וגשל: זה לא כסף שהיא צריכה לקבל אותו.

מנחם וגשל: היא כרגע באה לדבר על המוסדות הממשלתיים, כך שמבחינה זו זה בסדר גמור.

מנחם וגשל: אני רוצה שיהיה ברור שאין שום קשר בין העובדה שהדיון מתקיים כאן היום לבין העובדה שהצלחנו בימים האלה להגיע להסכמות, גם על תשעה תקנים עם נציבות שירות המדינה, וגם על ה-20 תקנים עם האוצר.

מנחם וגשל: הכל נעשה בתהליכים שהיו צריכים להיעשות.

מנחם וגשל: יש כאן עסקה שלמה שעומדת להיחתם.

שאול יהלום: מר וגשל, אתה אומר שאין שום קשר.

שאול יהלום: אנשים הגישו בג"ץ.

שאול יהלום: צריך להבין שבג"ץ אינו קוסם.

שאול יהלום: אם בג"ץ הגיע למסקנה הזאת, גם אתה הגעת למסקנה הזאת.

שאול יהלום: הבג"ץ לא עובד יום ולילה.

שאול יהלום: משרד הרווחה ידע מה הבעיה, והבין אותה כמו שבג"ץ הבין.

שאול יהלום: לפעמים צריך את הבג"ץ בגלל משרד האוצר, אבל לא בגלל משרד הרווחה.

שאול יהלום: משרד הרווחה צריך לדעת מה קורה.

שאול יהלום: לכן ההנחה אומרת שאתם ידעתם על העניין.

שאול יהלום: הבג"ץ היה בדצמבר 2003.

שאול יהלום: אתה רוצה להגיד לי שמדינת ישראל מתנהלת בצורה כזאת, שרק בספטמבר 2004, 10-11 חודשים אחרי החלטת בג"ץ, ממלאים את ההחלטה?

מנחם וגשל: ברגע שאתה נותן למעונות את האפשרות לקלוט, גם לוקח להם זמן.

מנחם וגשל: זה לא נכון שמינואר עד היום כל הסיפור הוא רק סיפור של הקפאות.

מנחם וגשל: גם מרגע שהמעונות מקבלים אישור, צריכים לראיין עובדים ולקבלם.

מנחם וגשל: כידוע לך, אני גם קצת מבין ויודע איך זה מתנהל.

שאול יהלום: המעונות עוד לא קיבלו את האישור.

שאול יהלום: לגבי ה-20 תקנים, זה עוד בדיונים.

שאול יהלום: לגבי התשעה תקנים, האם המעונות קיבלו אישור לכך?

מנחם וגשל: משהו לא הובן בדבריי.

מנחם וגשל: כיוון שאני לא רוצה שהדברים ייראו כהתחכמות, קשרתי הכל יחד.

מנחם וגשל: ה-20 תקנים שהבג"ץ קבע שהם צריכים להתקבל התקבלו, וחלקם גם מאוישים.

קריאה: 26.

מנחם וגשל: נכון, זה לא 26 כרגע, כי לפי מספר המטופלים במוסדות ולפי הבדיקה שלנו נדרשים כרגע 20 תקנים, אבל אחר כך נתווכח על זה.

מנחם וגשל: ה-20 תקנים האלה נתקבלו ואוישו.

מנחם וגשל: במקביל, יש במדינת ישראל תהליך.

מנחם וגשל: אם תקן מתפנה, לעתים לוקח זמן עד שאנחנו מקיימים את כל הדיונים כדי לאפשר את איושו.

מנחם וגשל: אלה לא בהכרח אותם תקנים, אבל לא רציתי להיכנס לזה, כדי שזה לא יישמע כאילו אני מתחכם פה ואומר שקיבלנו 20 תקנים אבל הקפאנו 29.

יוסי מלכה: אבל זה מה שקרה.

יוסי מלכה: זאת בדיוק המשמעות של זה.

שאול יהלום: אתה לא צריך להגיד את זה, אבל זה מה שקורה.

יוסי מלכה: יד אחת נותנת ויד שנייה שלוקחת.

מנחם וגשל: אני לא אומר שום דבר מלבד העובדות עצמן.

מנחם וגשל: העובדות הן שה-20 תקנים שהיו צריכים להתקבל התקבלו.

מנחם וגשל: בואו נניח באופן טכני שה-20 תקנים היו מתקבלים וכולם היו מאוישים באחד בינואר, ואז במהלך השנה 29 תקנים היו מתפנים והיו מקפיאים כאן.

מנחם וגשל: הדיון כאן לא היה מתנהל על הבג"ץ ולא על החלטת הבג"ץ.

סמואל ראובן: ממש לא.

מנחם וגשל: בואו נניח לרגע שבינואר כל 20 התקנים היו מאוישים, ומינואר עד היום היו מתפנים באגף 29 תקנים, ו-29 תקנים אלה לא היו מאוישים.

מנחם וגשל: הדיון כאן היום לא היה בכלל על הבג"ץ, כי החלטתו התקיימה והכל בסדר, אבל כן היה מתקיים דיון על השאלה איך יכול להיות שבמוסדות למפגרים מקפיאים תקנים של עובדים שיוצאים, כשמטפלות הן הבסיס שעליהן מבוסס המוסד.

מנחם וגשל: זה הרי בדיוק אותו דיון כמו על קציני מבחן.

מנחם וגשל: אני רוצה לתת דוגמה מתחום אחר שאני מכיר אותו.

מנחם וגשל: כשמוקפאים תקנים של קציני מבחן ואנשים שוכבים במעצרים ולא יכולים לצאת מהמעצרים, כי לא מגישים לגביהם את התזכיר, אתה חושב שזה מלא הגיון?

מנחם וגשל: לא, אז גם על זה הגענו להסכמה אחרי דיונים ממושכים.

מנחם וגשל: אני לא אומר שזה צודק, אני לא אומר שזה נכון, ואני לא אומר שזה מוסיף.

מנחם וגשל: לא, את זה בטח לא תשמע ממני.

מנחם וגשל: אבל בואו נעשה הבחנה בין האמירה המאוד כוללת הזאת לגבי שלטון החוק והבג"ץ.

מנחם וגשל: אין קשר בין הדברים.

מנחם וגשל: הבג"ץ הוא בג"ץ, ובבג"ץ התקבלו 20 תקנים והם מאוישים.

מנחם וגשל: 27 תקנים שהם מוקפאים - - -

יוסי מלכה: אבל הדיון בבג"צ היה על סמך מספרים ועובדות ועל סמך המצב במעונות הממשלתיים, ואתה מתעלם מזה לחלוטין.

סמואל ראובן: מר וגשל, אני חושש שבלי כוונה אתה מטעה את הציבור.

סמואל ראובן: בג"צ לא אמר בנקודת זמן X אתה צריך לאייש את כמות האנשים.

סמואל ראובן: בג"צ אמר שלאורך כל הזמן אתה חייב להיות מאויש באופן מלא, וזה לא משנה לנו מאיפה אתה לוקח את האנשים ומאיפה אתה מביא את האנשים.

סמואל ראובן: לאורך כל השנה ב-2003, 2004 ו-2005 היית אמור להעמיד את התקנים במצב מסוים.

סמואל ראובן: אתה לוקח מצב היפותטי, ורוצה לצאת מזה באופן נקי.

סמואל ראובן: הוא אומר "בינואר אני משלים את הכול, ובפברואר פתאום הקפיאו לי תקנים, אז אני מרוקן".

סמואל ראובן: זה לא מקובל עלינו.

סמואל ראובן: על-פי העובדות, חסרים נכון להיום 29 איש.

שאול יהלום: אם הבג"ץ היה מוגש בפברואר, בפסק דין היו אומרים שחסרים 50 אנשים.

שאול יהלום: הרי במעונות הפרטיים אין הקפאה.

שאול יהלום: לכן אם אחד יצא לפנסיה, יש איוש מיידי.

שאול יהלום: לכן הפרופורציה שעל פיה קבע הבג"ץ מול המעונות הפרטיים היא פרופורציה קבועה ולא משתנה.

שאול יהלום: אם הוא היה מסתכל על המצב בפברואר, הוא היה אומר שחסרים 49 תקנים.

שאול יהלום: הרי הבג"צ קבע מדד.

שאול יהלום: הוא אמר שאתה חייב באוכלוסייה הזאת להביא למצב של כמות כזאת מטפלים, והפער הוא של 49 מטפלים.

שאול יהלום: לכן כל פעם שהקפאתם תקן אחד, הייתם צריכים להוסיף תקן אחד להחלטה של הבג"ץ.

מנחם וגשל: קודם כל, הפער הוא לא של 49, מפני שבנקודת הזמן שהיו חסרים ה-26 תקנים - - -

יוסי מלכה: 79 משרות.

יוסי מלכה: הוא אפשר לך לפרוס את זה עד סוף 2005, אבל המחסור הוא של 79 משרות.

יוסי מלכה: צילום המצב הוא מחסור של כמעט 80 משרות.

יוסי מלכה: הבג"ץ פסק שאתה יכול לפרוס את זה עד סוף 2005, אבל המחסור הוא מחסור.

מנחם וגשל: כולם מבינים את הנתונים.

שאול יהלום: החלטת הבג"ץ, כולל ביטול ההקפאה, מסתיימת תוך יומיים?

מנחם וגשל: התשובה היא חיובית.

שאול יהלום: כאן יש תשובה של משרד הרווחה.

שאול יהלום: היום אנחנו ב-22 לחודש.

שאול יהלום: עד האחד בספט

שאול יהלום: מבר הכל יסתיים, גם ההקפאה וגם הבג"ץ, אמת?

מנחם וגשל: חיובי, זה מה שאמרתי בתחילת דבריי.

שאול יהלום: אם לא, מייד תבואו לכאן ונקיים ישיבה באחד בספטמבר עם השר, עם שר המשפטים ועם היועץ המשפטי לממשלה.

סמואל ראובן: מר וגשל הזכיר את 2005, ואמר שלקראת 2005 נקיים דיון בהתאמה.

סמואל ראובן: מאחר שלמדנו מ-2004 שבאוגוסט עדיין אין לנו את מה שבג"ץ קבע, אני לא רוצה להגיע ל-2005 באוגוסט ולשבת פה שוב ושוב לדבר למה עד אוגוסט זה לא מומש.

סמואל ראובן: לכן אבקש מכם לקבל את התוכנית שלכם לפני סוף 2004 עם תאריכים של איוש, כדי שאנחנו נדע איך זה עומד להתקיים בשנת 2005.

סמואל ראובן: מאחר שאני קורא על הפרטה, אני מבקש לקחת בחשבון שגם אם תהיה הפרטה, אנחנו נדרוש מכם להיות אחראים לזה שגם בהפרטה התקנים יישמרו כפי שהוחלט בבג"ץ.

מנחם וגשל: אבל הרי אין לכם טענה לגבי המוסדות המופרטים, יש לכם טענה לגבי המוסדות הממשלתיים.

סמואל ראובן: אבל כדי שלא תהיה טענה בשנת 2005 שיגידו "כך קיבלנו, עכשיו תן לנו זמן להתארגן".

שאול יהלום: מר סמואל ראובן, אנחנו פה.

גיורא בר-טוב: כל הוויכוחים פה הם על מספרים.

גיורא בר-טוב: שמי גיורא בר-טוב, ואני יושב-ראש ועד ההורים של מעון שנקרא חברת נעורים.

גיורא בר-טוב: אני אבא של דיירת במעון, בשם יפעת בר-טוב בת 36.

גיורא בר-טוב: אני מניח שאם הייתי רוצה להביא אותה הנה, היה לי קושי, משום שמנהל המעון שיושב פה לימיני היה אומר שאין לו כוח-אדם.

גיורא בר-טוב: אבל את הבת שלי ואת הילדים האחרים במעון, מר וגשל, הוויכוחים האלה מעניינים כקליפת השום.

גיורא בר-טוב: מר וגשל, אין לי שום ספק בכוונותיך, אבל לא יכול להיות שאדם יישב בביתן, ואי אפשר יהיה להוציא אותו, ושאני אבוא למנהל המעון והוא יאמר לי שאין לו כוח אדם.

גיורא בר-טוב: אתה יכול להסביר לי 10 פעמים על הנציבות ועל המדינה.

גיורא בר-טוב: אני במדינה הזאת חי כבר 69 שנים וחצי.

גיורא בר-טוב: אני לא זוכר מצב כזה במדינה.

גיורא בר-טוב: אל תביא לי דוגמה מקציני מבחן.

גיורא בר-טוב: מדובר על ילדים שאני מייצג פה אותם, כי הם לא יכולים לפתוח את הפה.

גיורא בר-טוב: מר וגשל, אתה אומר לי "בממוצע", אבל בממוצע אי אפשר להאכיל דיירים.

גיורא בר-טוב: בממוצע אי אפשר להלביש ולהאכיל אותם.

גיורא בר-טוב: אתה יודע שגם המספרים שמדברים עליהם הם רחוקים ממה שהיינו רוצים.

גיורא בר-טוב: את זה אני אומר, כי אני בכל זאת חי במדינה הזאת.

גיורא בר-טוב: אבל אי אפשר להתייחס לאנשים בממוצעים.

שאול יהלום: זה ברור, אפילו חודש או חודשיים זה כמו מכת מוות לאנשים שאין להם כוח-אדם שיטפל בהם.

שאול יהלום: מה זה יעזור אם יגיע כוח-האדם בעוד שלושה חודשים, אם בינתיים אין מי שיטפל במי שזקוק לעזרה?

מוטי אהרוני: אני רוצה בפתח דבריי לתת תמונת מצב של מדיניות הממשלה לגבי קליטת כוח-אדם בכלל ולתת התייחסות פרטנית לגבי הנושא של מטפלים באנשים עם פיגור שכלי במעונות.

מוטי אהרוני: ראשית, אין שום צל של ספק שמדובר באוכלוסייה החלשה ביותר במדינה, ולכן גם היה צריך לטפל בה ברגישות המתאימה.

מוטי אהרוני: אני אומר מה סוכם בוועדות החריגים לעניין קליטת כוח אדם.

מוטי אהרוני: ככלל, בשירות המדינה ובכלל על-פי החלטת הממשלה, במסגרת המדיניות של צמצום כוח אדם, כיום אין אפשרות לקלוט עובד לשירות המדינה, אלא אם כן ועדת החריגים אישרה קליטתו.

מוטי אהרוני: יותר מזה, לגבי כל קליטת עובד חדש במקום עובד שפרש לגמלה, צריך דרך ועדת חריגים לבטל משרה בתמורה במסגרת הרצון לצמצם.

מוטי אהרוני: מאחר שהוצגה לנו התמונה על ידי משרד הרווחה ובחנו את הנושא של אוכלוסייה רגישה, נציבות שירות המדינה תמכה בחום לב - וגם אגף תקציבים הצטרף לזה - שמטפלים בכל הנושא של המעונות יהיו פטורים מביטול משרות.

מוטי אהרוני: במילים אחרות, לגבי כל משרה שתהיה מאושרת – ואם ירצה להוסיף כאן אגף התקציבים לגבי ההמשך של תוספת המשרות - אנחנו נביא זאת לוועדת חריגים.

שאול יהלום: ממתי ההחלטה הזאת?

מוטי אהרוני: ההחלטה הזאת היא מספטמבר 2003.

קריאה: אז מה קרה?

מוטי אהרוני: בשביל לקלוט עובד צריכה להיות משרה, והיא צריכה להיות גם מתוקצבת.

מוטי אהרוני: אי אפשר לקלוט עובד ולהכניסו ללא תקצוב.

מוטי אהרוני: על פי ידיעתי, הנושא התקצובי מטופל על ידי אגף תקציבים.

מוטי אהרוני: אני יודע שהוא בחן את הנושא הזה, אבל אני לא אהיה לו לפה.

מוטי אהרוני: החברים שלני נמצאים כאן.

מוטי אהרוני: אני חושב שהם מבינים את הנושא ואת הרגישות שלו.

מוטי אהרוני: פסיקת בג"ץ בלי שום ספק היא מחייבת, אבל ללא קשר לפסיקת בג"צ, מאחר שמדובר באוכלוסייה בעייתית ומאוד רגישה, קיבלנו את העניין הזה.

מוטי אהרוני: התקבל חריג נוסף של קציני המבחן.

שאול יהלום: הנציבות היא בסדר, המשרד הוא בסדר, העובדים הם בסדר, המוסדות הם בסדר, והכל בסדר, אבל יש רק פער של 30 מטפלים.

שאול יהלום: זאת אומרת שמשהו כאן לא בסדר, או שלא מודיעים לאמרכלות או למוסד.

שאול יהלום: הרי חלק כן מוקפא, הנהלת החשבונות כן מוקפאת.

שאול יהלום: יכול להיות שלא מוקפא עניין הטיפול, אבל אם יוצא מנהל חשבונות לגמלאות, כן מקפיאים את המשרה.

שאול יהלום: יכול להיות שלא הבינו בדיוק את ההבדל.

שאול יהלום: אולי הוא חושב שהכל מוקפא, וככה בינתיים עברה חצי שנה.

שאול יהלום: אם הכל כל כך בסדר, לא היה צריך לבזבז את הזמן של כולנו.

שאול יהלום: יכול להיות שחלק זה עניין של תקשורת ושצריך ליידע את כל מנהלי המוסדות.

שאול יהלום: אולי צריך להוציא חוזר ומכתב, שיראו כמה טובה נציבות שירות המדינה, ולומר שכאשר מדובר במטפלים אין הקפאה.

שאול יהלום: אם אתה לא יכול להוציא לבד חוזר כזה, תחבור עם האמרכלות של משרד הרווחה, והם יהיו שמחים להוציא כזה חוזר.

שאול יהלום: כנראה שחוזר לא יוצא, ועד שהמנהל קם על רגליו וחושב מה יהיה, כבר עוברים חודשיים.

שאול יהלום: אני מאוד מזדהה עם מה שאמר מר בר-טוב.

שאול יהלום: כאן מדובר באנשים שצריכים טיפול ועזרה יותר מאשר אדם ממוצע.

שאול יהלום: אדם ממוצע היה בא גם בלי מטפלת לאותה פגישה.

שאול יהלום: לכן אנחנו צריכים להיות מאוד רגישים.

שאול יהלום: הוועדה הזאת עומדת לרשות

שאול יהלום: כם יום ולילה.

שאול יהלום: אני מבקש לגלות מסירות נפש בעניינים האלה, כדי שהמקרים האלה לא יחזרו על עצמם.

שאול יהלום: אני מוקיר את פעילות אקי"ם גם בגלל עצם היוזמה שנקט בה וגם בגלל שהגיש בג"ץ.

שאול יהלום: כמו שאמרת, אק"ים כאן חצוי, ובכל זאת הוא עושה את הדברים האלה.

שאול יהלום: באחד בספטמבר נעשה חשבון נפש, ואם יהיה צורך, נכנס שוב את הישיבה.

שאול יהלום: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.