ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 16, פרוטוקול מספר 238, 2004-08-02 12:00

שאול יהלום: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שאול יהלום: הנושא הוא: הצעת חוק שרות התעסוקה (תיקון מס' 14) (לשכות פרטית), התשס"ד-2004.

שאול יהלום: כזכור לכולם, מאחר ואנשי הממשלה טענו שיש כאן פרק מאד דחוף שרצוי לחוקקו ללא קשר לחוק הגדול והשמן שהיה מונח לפנינו, פיצלנו ומונח לפנינו הפרק שבו קיבלנו את אישור המליאה.

שאול יהלום: למעשה, אנו מותרים לנסח את הפרק הזה.

שאול יהלום: כפי שאני מבין, לגבי הפרק הזה, הוגש לנו גם נוסח ממשלתי לתיקונים עם כל מה שדובר, מה שהתחלנו לדבר בישיבה הקודמת.

שאול יהלום: הוא מונח כאן לפנינו, וכתוב עליו מצד ימין "1/8/04".

ג'ודי וסרמן: הם גם הניחו טיוטת תקנות.

שאול יהלום: הם גם הניחו טיוטת תקנות, שעליה כתוב: "תקנות שירות (סוגי תשלומים לקבלה ולגבייה מעובד זר).

ג'ודי וסרמן: זה לא לאישור.

שאול יהלום: אנו רצינו לראות את התקנות.

ג'ודי וסרמן: רצינו לראות את מסגרת התשלומים המותרים.

שאול יהלום: זה לעיונו של כל אחד.

שאול יהלום: מר שי סומך יציג את הנושא.

שי סומך: הנושא המרכזי, שבו עשינו את השינוי, קשור לאחריות הלשכה הפרטית על מה שעושה הלשכה הזרה, כלומר על כספים שמקבלת הלשכה הזרה ונשארים אצלה.

שי סומך: כזכור, בנושא הזה הוחלט בדיון הקודם למחוק את המלים "מי מטעמה".

שי סומך: לא רצינו להטיל אחריות ישירה על הלשכה הפרטית על כל מה שעושה הלשכה הזרה כלפי העובד הזר.

שי סומך: היה רעיון שעלה, של עורכת-הדין וסרמן, שדיבר על חובת פיקוח.

שי סומך: בסופו של דבר, ירדנו קצת מחובת הפיקוח, אבל בעצם מה שעשינו הוא שפרטנו את חובת הפיקוח לפרוטות; למעשה, הטלנו על הלשכה הפרטית הישראלית שלוש חובות שמבטאות את חובת הפיקוח.

שי סומך: חובה ראשונה היא למסור מידע לעובד הזר על הסכומים שמותר לגבות ממנו בעיקר ומידע אחר שיקבע השר.

שי סומך: דבר שני הוא שחייבנו את הלשכה הפרטית לכלול בהסכם שבינה לבין הלשכה הזרה סכום מסויים שהוא יהיה הסכום המכסימלי שהלשכה הזרה תוכל לגבות.

שי סומך: הדבר השלישי הוא שאנו מציעים לחייב את הלשכה הפרטית לא להתקשר עם לשכה זרה כאשר הם יודעים שהלשכה הזרה מפרה את החוזה וגובה סכומים מעבר לסכום החוזי, בין אם זה סכום חוזי שנקבע בהסכם ביניהם ובין אם זה סכום חוזי שנקבע עם לשכה אחרת.

שי סומך: דבר נוסף שעשינו הוא, שדי הִקצַנו את הענישה הפלילית.

שי סומך: זה לא אותו סעיף 31(א)(4) שזה כ-200 אלף שקל וחצי שנת מאסר במצב שבו הלשכה הפרטית גובה כספים בעצמה מהעובד הזר מעבר לסכומים המותרים, אלא אלה סכומים פחותים יותר של סעיף 61(א)(2) ו-26 אלף שקלים בשתי העבירות הראשונות שהזכרתי ו-68 אלף שקל בעבירה השלישית כאשר הלשכה הפרטית ממשיכה את ההתקשרות עם לשכה זרה שמפירה את החוזה.

שי סומך: זה ההסדר.

דוברת: חובת ענישה בנושאים השונים.

שי סומך: זה מה שהיה כבר קודם.

שי סומך: בזה אנו לא נוגעים.

שי סומך: דבר חשוב שכדאי לציין זה את המנגנון שאנו מציעים.

שי סומך: אנו מציעים לקבוע סכום שהוא בערך סכום של 4,000 שקל, שהוא יהיה הסכום שאותו אפשר יהיה לגבות מהעובד הזר בין אם זו גבייה של הלשכה הפרטית ובין אם זו גבייה של הלשכה הזרה.

שי סומך: כלומר, זהו סכום ההוצאות הכולל שאפשר לגבות מהעובד הזרה מהלשכות הפרטיות, הזרה והישראלית.

שאול יהלום: קבעתם את זה בתקנות.

שאול יהלום: זה ה-120%.

שי סומך: כן.

שי סומך: זה שילוב בין החוק לתקנות.

שי סומך: הסכום הגלובלי הזה - לא רצינו להתערב בחופש הלשכה הישראלית לקבוע מי יגבה מה.

שי סומך: לכן, בעצם, השארנו ללשכות הפרטיות לקבוע את היחסים.

שי סומך: אפשר לקבוע ש-1,000 שקלים תגבה הלשכה הזרה ו-3,000 שקלים תגבה הלשכה הישראלית או להפך.

שי סומך: זה יהיה איך שרוצים.

שי סומך: מה שעוד עשינו כאן הוא שלא קבענו שדווקא זה החזר הוצאות.

שי סומך: אלה 4,000 שקלים, וזה יכול להיות רווח והוצאות.

שי סומך: איננו רוצים להיכנס לתוך הסכום הזה ומה הוא כולל.

שי סומך: ואז, מה שקורה הוא שהלשכה הישראלית בהסכם בינה לבין הלשכה הזרה קובעת סכום, נניח 1,000 שקלים, שהוא הסכום המכסימלי שניתן לגבות.

שאול יהלום: זה לא כולל הוצאות טיסה.

שי סומך: נכון.

שי סומך: זה מה שהיה גם קודם.

שי סומך: ואז, בעצם, הסכום שהלשכה הישראלית יכולה לגבות הוא 4,000 שקל פחות 1,000 שקל, כלומר 3,000 שקל.

שי סומך: אני אומר זאת באופן כללי ההסדר שאנו מציעים, ואינני נכנס לפרטים.

שי סומך: דבר נוסף חשוב ואחרון, שאנו מציעים כאן, הוא החמרה מאד משמעותית על אותם 'מאכערים' - 'מאכערים' שפועלים ללא רשיון.

שי סומך: בהצעת החוק המקורית הצענו את סעיף 61(א)(2) שזה 26 אלף שקל, ועכשיו אנו מציעים 200 אלף שקל לפי סעיף 61(א)(4) פלוס חצי שנת מאסר.

שי סומך: אנו מקווים שבזה יהיה מענה לאותו חשש שהועלה בדיון הקודם.

שאול יהלום: קודם, כדי שנבין, אני שואל את אלי פז ממשרד התמ"ת: האם אתם מסכימים?

שאול יהלום: האם זה נעשה בשיתוף איתכם?

אלי פז: עם לחץ פיזי מתון.

דובר: לא.

דובר: זה היה מתואם גם עם המשטרה.

שאול יהלום: כלומר, לממשלה אין כאן משהו נגד באופן גלוי.

שאול יהלום: כולה עם הנוסח הזה.

שאול יהלום: אחרי שראיתם את הנוסח בתקנות, האם יש למישהו מאורחינו, מבחינה עקרונית, איזה שהן הערות?

עמירם גיל: אני עמירם גיל, ואני מייצג את האגודה לזכויות האזרח.

עמירם גיל: אני מודה לשי סומך על הסקירה.

עמירם גיל: לדעתי, היא ממקדת גם את הנקודות העקרוניות שלנו בדברים הבאמת מהותיים.

עמירם גיל: יש שני דברים עקרוניים שהייתי מבקש להעלות כאן - דבר אחד קשור לנוסח החוק כפי שהובא, והדבר השני הוא לגבי התקנות - והם כמובן שזורים זה בזה.

עמירם גיל: עצם הרעיון של גביית סכום גלובלי שהוא נטול זיקה להחזר הוצאות לא רק שהוא בעייתי ביותר, אלא במידה רבה כרוכה בו פגיעה אינהרנטית ומיידית בזכויות אדם בסיסיות לעובדים הזרים.

עמירם גיל: זה עלול לתמרץ - ואנו אומרים זאת על סמך דברים שאנו כרגע רואים ולא על סמך פנטזיות או דמיונות - ניצול בוטה עד כדי עושק של עובדים זרים והשפעות שכולנו יודעים אותן לגבי שוק העבודה הישראלי: לגבי חוסר רצון להעסיק עובדים ישראלים, ולגבי מה שכבר בעצם עוגן בחוק שאותם תשלומים ייגבו גם מעובדים ישראלים.

עמירם גיל: למעשה, הלשכה הפרטית מתייחסת גם לעובדים ישראלים.

עמירם גיל: אפשר גם מהם מחר בבוקר להתחיל לגבות תשלומים כאלה.

נחום רחמים: הלשכה הישראלית לא מעסיקה- - -

שאול יהלום: שאלה לשם הבנת הדברים - זה נושא לדיון בתקנות, וכשנגיע לתקנות נעסוק בזה.

שאול יהלום: אתה תבוא ותגיד: "לא 120 מהשכר אלא 20% מהשכר".

שאול יהלום: אנו רוצים לקבל מושג, אבל אתה יורד למושג.

שאול יהלום: כשאנו מדברים במושג, אינני מבין איך תבוא לשם לשכה שתעסוק, תפרסם מודעות, תארגן ותחזיק אדם, ובסוף אני מניח שאם הכל יהיה הוגן והגון האדם יעבוד בין 500 ל-1,000 דולר לחודש.

שאול יהלום: אלה הסכומים שאנו שומעים עליהם.

שאול יהלום: לא מדובר פה על עושק או דברים כאלה.

שאול יהלום: מדובר על סכומים שזה מה שמשלמים לעובדים זרים.

נחום רחמים: אין כבר 500 דולר.

נחום רחמים: זה היה פעם לפני הרבה מאד שנים.

נחום רחמים: היום, זה במינימום 1,000 דולר.

נחום רחמים: היו"ר שאול יהלום: יהיה עוד יותר טוב.

נחום רחמים: כלומר, לאדם יהיו בין 500 ל-1,000 דולר, ואין 500 דולר.

נחום רחמים: נניח, שזה 800 דולר עד 1,200 דולר.

נחום רחמים: בואו ונמקד את העניין.

נחום רחמים: מלבד כרטיס הטיסה, הלשכה המתווכת והמארגנת לוקחת ממנו, נניח, חודש עבודה - 800 דולר.

נחום רחמים: זה מוגזם להגיד שזה עושק.

נחום רחמים: אתה יכול להגיד שהסכום גבוה מדי ושאפשר להסתפק ב-3,524.02 שקלים.

נחום רחמים: אבל, אחרי שמסדרים ובאים והוא קשור פה עם הלשכה הפרטית הישראלית, והוא מסדר לו עבודה ומשבץ אותו, והוא לא סתם מביא אותו, להגיד שזה עושק לקחת חודש ראשון של עבודה - כשודאי הוא יכול לשלם בתשלומים, ואינני עושה חישוב כרגע איך לסדר זאת - זה מאד מוגזם.

נחום רחמים: אתה צריך גם לדייק.

עמירם גיל: אם כך, אנסה לחדד את הנקודה ולהשיב.

עמירם גיל: הדיון הזה לא יכול להתקיים באיזה שהוא ספירה ניטרלית.

עמירם גיל: הוא צריך להתקיים עם המושגים שאנו מכירים מהשטח.

שאול יהלום: הייתי בתאילנד ופגשתי שם מתווך.

שאול יהלום: תאמין לי, שאם הוא היה לוקח מעובד 4,000 שקל - ככה היינו משחררים אותו, בדקה.

שאול יהלום: שם עבדו עשרות אנשים לגייס מכל העולם כספים, בגלל שהוא לקח פי כמה מכל עובד כדי לסדר לו עבודה.

עמירם גיל: אם יורשה לי, אני חושב שמה שהעלית היא אכן נקודה חשובה, וזו בדיוק הבעיה.

עמירם גיל: יש פה נסיון לומר: "נכון, התופעה היום היא הרבה יותר נצלנית והרבה יותר עושקת.

עמירם גיל: אז, מה אנו נעשה?

עמירם גיל: אנו נעגן בחוק חלק ממה".

עמירם גיל: כלומר, אנו נבוא ונגיד: "לא, אסור לכם לעשות את מה שאתם עושים היום.

עמירם גיל: אבל, מותר לכם לעשות חלק ואת זה נאכוף עליכם".

עמירם גיל: גישה כזו לא יכולה לעמוד, מכיון שהמציאות בשטח, כפי שהארגונים מכירים אותה, היא לא כזו אופטימית בלשון המעטה כמו שתוארה פה.

עמירם גיל: יש פה עובדים זרים שלא משתכרים שכר חודשים על גבי חודשים.

עמירם גיל: מיום שהגיעו לישראל הם הובאו לפה בשביל דמי התיווך, ולא הובאה להם עבודה בכלל.

דובר: יש לו מוצא אלטרנטיבי.

דובר: מה זאת אומרת?

עמירם גיל: אני חושב שאי-אפשר להגיד "לא, זה עסק שונה".

עמירם גיל: דבר נוסף - הנקודה היא שיש פה דבר עקרוני, והעניין הזה של החזר הוצאות יכול לעמוד כל עוד מוכח מהי ההוצאה.

עמירם גיל: העניין של סכום גלובלי צריך להיות, אם רוצים, על המעסיק.

עמירם גיל: מי שמזמין את העבודה, מי שרוצה את השירות, הוא המעסיק, ולא העובד.

עמירם גיל: וזאת, במיוחד כשאנו יודעים מי הם העובדים האלה.

עמירם גיל: אלה במיוחד העובדים המוחלשים ביותר שהם אלה שמשלמים את הסכומים הגבוהים ביותר.

עמירם גיל: על העלות להיות מושתת, במידה ובכלל הכנסת תמצא לנכון להשית אותה, על המעסיק ולא על העובד.

שאול יהלום: יש כאן נקודה פורמלית ונקודה מעשית.

שאול יהלום: אם לדבר על כך שיש כאן איזה שהוא שוק של עצה וביקוש, אז מה זה משנה לך?

שאול יהלום: אם, נניח, לצורך העניין, היינו מטילים זאת על המעסיק - הוא יוריד זאת משכר העובד.

עמירם גיל: צריכה להיות אכיפה.

עמירם גיל: חוק הגנת השכר קובע שהוא לא יכול לעשות זאת.

שאול יהלום: אתה לא חייב לשלם לו יותר משכר מינימום.

שאול יהלום: הוא ישלם לו שכר מינימום פחות הוצאות, ישלם לו 3,000 שקל לחודש, וגמרנו עם העניין.

עמירם גיל: הוא לא יכול.

שאול יהלום: לכן, בדיוק הפוך.

עמירם גיל: חוק הגנת השכר אוסר זאת עליו.

עמירם גיל: אדוני, הוא לא יכול לעשות דבר כזה.

עמירם גיל: חוק הגנת השכר מונע ניכויים כאלה, כמו שאתה מתאר.

שאול יהלום: האם שכר מינימום הוא יכול לשלם לו?! אומרים לך היום שהוא משלם לו 1,000 דולר.

אלי פז: הוא יכול לנכות 25% משכר מינימום.

אלי פז: הוא יכול לעשות בדיוק את אותה מודולה שאתה הזכרת.

שאול יהלום: ברור.

שאול יהלום: אני אומר זאת.

נחום רחמים: רק כדי לסבר פה את האוזן לכולם, תדעו שאותו סכום שמדובר עליו כאן, כ-4,000 שקל, בקושי מכסה את ההוצאות סביב הבאת עובד לישראל ממזרח-אירופה, ואינני מדבר על סין.

נחום רחמים: מדובר על הבאת עובד, הבדיקות הרפואיות שהוא עובר, הויזות וכיוצ"ב דברים.

נחום רחמים: זה לא מכסה את ההוצאה, אין פה רווח.

נחום רחמים: דיברו פה על חלוקת רווחים בין החברות למיניהן.

שאול יהלום: מר רחמים, בסדר.

שאול יהלום: אל תתלהב.

יעקב פרידמן: בנושא של "לא תתקשר לשכה פרטית", כלומר ישראלית, עם לשכה זרה שעברה על החוק, חייב להיות איזה שהוא מנגנון שיודיע על כך.

יעקב פרידמן: אם חברת כוח-אדם X התקשרה עם "לוציה" ו"לוציה" עברה על החוק ואני היום לא עובד עם "לוציה" ואני מחר רוצה לעבוד עם "לוציה" אינני יודע אם היא עברה על החוק.

שאול יהלום: אל תרחיב.

שאול יהלום: זה חייב להיות מתוקן.

שאול יהלום: צריכה להיות לשכה בתמ"ת שמודיעה לכל החברות אינפורמציה מי עבר על החוק ואסור להתקשר איתו.

שאול יהלום: דובר: הלשכה הזרה עברה על החוק - איזה חוק?

שאול יהלום: על חוק ישראלי?

דוברת: הכוונה היא האם היא עבדה בניגוד להוראות.

דובר: כמו כן, האם היא תיקנה את דרכיה?

מיכאל אטלן: אם היא עברה על החוזה שלכם, איך אני יכול לדעת?

דוברת: זה כך, אם זו עבירה.

דובר: אבל, אתה קבעת פה.

מיכאל אטלן: איך אני יודע?

שאול יהלום: לשכה זרה יכולה לשרת שתי לשכות פרטיות.

שאול יהלום: אינך אומר שכאן הם צריכים להיות תאומים.

שאול יהלום: אינך מחייב כאן אף לשכה זרה, אף לשכה פרטית, להודיע שיש בעיה עם החוזה.

שאול יהלום: כלומר, מה שיקרה הוא שאני בעל לשכה פרטית ב' מתקשר עם לשכה זרה א', ואני כלל לא יודע שזה קרה.

שאול יהלום: לכן, צריך למצוא כאן את המנגנון איך לשכה פרטית ישראלית שמחוייבת על-פי החוק מדווחת.

שאול יהלום: מצידי, אם יש לך מפקח, אתה תבדוק.

שאול יהלום: אבל, בוא ונחשוב על זה.

שאול יהלום: כל גוף שידוע לו חייב לדווח, נניח, ל-X, והוא מודיע לכל הלשכות הפרטיות: "אל תתקשרו".

שאול יהלום: אחרת, אין מנגנון.

מיכאל אטלן: אני יכול להגיע לתוצאה הזאת בצורה של הפעלת סמכויות מינהליות שלא בחוק.

מיכאל אטלן: לעומת זאת, אם זה יהיה בחוק, כשאני מוגבל מזה שאני לא הודעתי למישהו על מישהו, זה סימן שיש לו הכשר.

מיכאל אטלן: לכן, אינני מעוניין שזה יהיה בחוק.

מיכאל אטלן: איך אפעל בלי הוראה בחוק?

מיכאל אטלן: נניח שלאדון פז נודע, אגב טיפול בלשכה פלונית, או שלזיוה אגמי נודע אגב טיפול בלשכה פלונית, אודות לשכה זרה שעושה א', ב', ג' ו-ד', אלי פז או זיוה אגמי יכולים לשלוח מכתב לכל לשכה: "דע לך, שאתה מסתבך איתי.

מיכאל אטלן: מדובר פה על הזנב שלך, אם אתה מתקשר עם החברה הזאת".

אלי פז: סליחה, אך יש לי בעיה פה עם החוק שלך.

מיכאל אטלן: יש את האפשרות לפעול על הרשיון של החברה שמתקשרת.

מיכאל אטלן: היא נוטלת סיכון על הרשיון שלה.

מיכאל אטלן: לבוא ולעשות חובת דיווח על עבירות - זה קיים רק בעבירות מין נגד קטינים וכו'.

שאול יהלום: זה יכול להיות גם פה, כשזה עבירות מין נגד קטינים.

שאול יהלום: זה קצת דומה.

שאול יהלום: אתה יודע, שמביאים נשים בכוח וכו'.

שאול יהלום: אינך יכול להטיל חובה פלילית ומי שעובר על סעיף 69(ח) הוא עובר עבירה פלילית.

מיכאל אטלן: זה גם פלילית, וזה קשור לשלילת רשיון.

שאול יהלום: בסדר.

שאול יהלום: אינך יכול להטיל עליו, אם לא נתת לו את הכלים.

מיכאל אטלן: זה - אם נודע לו.

מיכאל אטלן: מה זאת אומרת?

מיכאל אטלן: אם הוא מנהל משא ומתן עם החברה וכו' או עושה הסכם עם החברה הזרה, הוא יודע.

שאול יהלום: אבל, אני מעוניין "להעניש" חברה כזו.

שאול יהלום: אתן את הדוגמא שאמרנו שלהבדיל אלף אלפי הבדלות יש את האימוץ הבין-לאומי.

שאול יהלום: אם מתברר שבאיזה שהוא מקום מישהו באימוץ הבין-לאומי לא נהג כשורה או אם בְּארץ יש איזו שהיא סוכנות כזו, אינני מעוניין שמחר חברות אימוץ, עמותות נוספות, יתקשרו לשם.

שאול יהלום: לכן, אני מחייב את המפקחת במשרד הרווחה להודיע לכל העמותות: "רבותי, דעו לכם פועלת עמותה כך וכך".

מיכאל אטלן: האם לעשות זאת בחוק?

שאול יהלום: למה לא?

שאול יהלום: תשים זאת בתקנות.

שאול יהלום: מה זה משנה?

שאול יהלום: החוק יחייב לעשות תקנה על זה.

שאול יהלום: אתה צריך להיות מנגנון שמפקח על החוק.

שאול יהלום: מי השר הממונה על החוק?

דובר: משרד התמ"ת.

שאול יהלום: אם כך, לגבי שר התמ"ת, חלק מהעניין שהוא מפקח על החוק זה לשכות זרות או לשכות פרטיות שעובדות נגד החוק.

שאול יהלום: אצלו יש את מאגר כל הלשכות הפרטיות, ויכול להיות שגם משטרת ההגירה נטיל עליה חובה לדווח.

שאול יהלום: כל הגורמים מדווחים, והוא אומר לכולם.

שאול יהלום: לפעמים, אני קורא בעיתון על בלשים פרטיים, ושם כתוב: "משרד זה וזה היתלה את הרשיון של מוישה בן-יעקב".

שאול יהלום: אני מבין שההוא עבר על תקנות או משהו כזה.

מיכאל אטלן: דוגמת האימוץ מפחידה אותי, מפני שאם אינני טועה, ואינני מומחה גדול בזה, באימוץ יש רשות אימוץ גם בארץ הזרה כלומר של הארץ הזרה.

מיכאל אטלן: יש לי עם מי לדבר שם.

מיכאל אטלן: יש לי ממי לקבל מידע.

שאול יהלום: או כן או לא.

מיכאל אטלן: במדינה מסודרת יש רשות אימוץ.

מיכאל אטלן: פה אין לי את הגורם הזר שאני יכול להיעזר בו.

מיכאל אטלן: אבל, אם לעומת זאת אני יודע על חברה ואלי פז מודיע על חברה ישראלית- - -

שאול יהלום: לא.

שאול יהלום: נטיל חובה.

שאול יהלום: אנו מטילים חובה על כל הלשכות הפרטיות הישראליות לדווח לך על הפרת הסכם.

מיכאל אטלן: הבעיה היא מה יקרה אם הוא לא הודיע על חברה מסויימת או לא ידע על חברה.

מיכאל אטלן: זה יוצר חזקה שמי שלא ברשימה השחורה הזאת הוא כשר.

מיכאל אטלן: למה אני צריך את החזקה הזאת ואת ההכשר הזה, כשאם לעומת זאת אני יודע על חברה פוזיטיבית ואני מודיע בחוזר לכל בעלי הרשיון: "דעו לכם", אז הם לא יוכלו לטעון "לא ידעתי"?

מיכאל אטלן: לכן, אני גם אוכל לתפוס אותם בעבירה.

שאול יהלום: אינני מבין מה אתה אומר.

מיכאל אטלן: אינני רוצה להיות מחוייב לזה, כי אז אם אינני עושה זאת מפני שאני לא יודע ואמצעי הבקרה שלי מעוטים, אני נותן הכשר.

שאול יהלום: אנו מעוניינים להבריא את השוק.

שאול יהלום: לכן, אנו מטילים עליך חובה.

שאול יהלום: האינך מבין זאת?

שאול יהלום: במידה מסויימת חלק מהאכיפה זה אינפורמציה והוקעת הרעים.

אלי פז: בואו ונראה מה יכול להיות מועיל ומה - לא.

אלי פז: ראשית, המועיל יכול להיות החובה על לשכה ישראלית לדווח לנו על כך שהיא נתקלה בחברה עבריינית או ספק עבריינית עם פרטי החברה--

שאול יהלום: --כולל נטיל על משטרת ההגירה לדווח לכם.

אלי פז: שנית, אנו נהיה חייבים לרכז זאת לפי מדינות.

אלי פז: שלישית, לשכה שמבקשת להתקשר עם לשכה בחוץ תהיה רשאית לפנות אלינו ולשאול האם הלשכה שעמה היא מתכוונת להתקשר מופיעה ברשימה, ונקרא לה: הרשימה האפורה.

אלי פז: אינני אומר "שחורה".

אלי פז: היו"ר שאול יהלום: רשימה אסורה.

אלי פז: היא גם לא אסורה מהטעם הפשוט: אנו נדווח שלשכת "צ'אן צ'ונג" בסין היו לְחברה - אנו ניתן את הפרטים - ליקי פרידמן בע"מ.

אלי פז: היו בעיות איתה ויש חשד שפרידמן הציג בפנינו בדבר גביית עמלות מחברות וכו'.

אלי פז: אנו נהיה מין מסלקה של העברת מידע.

אלי פז: אני חושב שזה לא יהיה רציני.

אלי פז: אנו עם המוח היהודי, ושער בנפשך שאדון פרידמן, שאתה מציג אותו- - -

שאול יהלום: מה לא יהיה רציני?

אלי פז: לא יהיה רציני, אם אנו נגדיר זאת כרשימה שחורה.

אלי פז: תאר לך שיש לו חשבון עם "צ'אן פז" בסין.

שאול יהלום: האם עד מה שדיברת זה בסדר?

אלי פז: כן.

שאול יהלום: לתת את האינפורמציה לזה - האם זה בסדר?

שאול יהלום: זה מה שיכוּון בחוק.

שאול יהלום: נקודה.

שאול יהלום: זה מה שאמר אלי פז.

יעקב פרידמן: מכיון שנחום רחמים העלה לפני כן את הנושא של 120% משכר מינימום, היינו מבקשים שבתקנות יהיה 150% ולא 120%.

יעקב פרידמן: אנו מוכנים לשבת עם הוועדה ולהראות את ההוצאות.

שאול יהלום: כפי שאמרתי לאגודה לזכויות האזרח, כשיבואו התקנות אחרי קבלת החוק נדון בזה.

יעקב פרידמן: בנוסף, מקום הוצאות טיסה, הייתי מבקש שיהיה כתוב "הוצאות העברה", ואסביר למה אני מתכוון.

שאול יהלום: גם זה בתקנות.

יעקב פרידמן: סליחה, טעיתי.

טל דגן: אני טל דגן מ"קו לעובד".

טל דגן: בכל זאת, ברצוני לחזור לנושא העקרוני, כי עברו פה לפרטים, ואני חושבת שהנושא העקרוני נזנח.

טל דגן: אם אפשר, הייתי רוצה להקדיש לו דקות ספורות ולהבהיר מה הבעיה שאנו רואים בגלגול שעברה הצעת החוק לאיפה שאנו נמצאים היום.

טל דגן: הצעת החוק, כפי שראינו אותה בדיון שעבר, אסרה ומטרתה היתה להחמיר על מי שלוקח כסף מעובדים זרים.

טל דגן: היא אמרה, שהשר יוכל באישור הוועדה להתקין תקנות ולאפשר גביית סכומים כהוצאות לצורך החזר הוצאות שהוציאה הלשכה הפרטית כגון: כרטיס טיסה.

טל דגן: כלומר, הסכום העיקרי של כרטיס טיסה - הרעיון היה שהחברה לא תצטרך לממן אותו אלא זה על חשבון העובד.

טל דגן: איפה אנו נמצאים היום?

טל דגן: אנו נמצאים היום במדרון חלקלק.

טל דגן: כרגע, הסכום לא נראה נורא נורא דרמטי, ואומרים: "עד 120% משכר המינימום, והוא יעמוד בזה".

טל דגן: ראשית, אנו יודעים שכשמתחילים במדרון יודעים איפה מתחילים ולא יודעים איפה גומרים.

טל דגן: שנית, הסכומים, שאנו יודעים שנגבים מעובדים זרים בחו"ל וגם היום בארץ, הם הרבה יותר גבוהים.

טל דגן: הרבה מאד אנשים מתעשרים רק מהתיווך של הבאת עובדים לישראל אם זה בחו"ל או בארץ.

טל דגן: ההנחה שאם נגיד סכום מוגדר, די נמוך יחסית, רק 1,000 או 900 דולר, ובזה הם יסתפקו וכל היתר יישרו קו ולא יגבו יותר את הסכומים האלה - אני חושבת שזו הנחה נאיבית.

טל דגן: הם ימשיכו לגבות.

טל דגן: כמו שעמירם גיל אמר, הסכום הזה רק יהיה חוקי, ולא רק שהוא יקטין את הסכומים אלא הוא יתווסף - אם זה היה קודם 10,000 דולר, אלה ימשיכו לגבות ועכשיו זה רק יהיה 11,000 דולר.

טל דגן: כדוגמא אתן משהו שהיה בדיון בוועדה בעניין עובדים זרים ב-1/7.

טל דגן: בדיון הזה אמר הנציג הסיני שנגבים סכומים מאד גבוהים בסין ו"מתוכם אנו מתירים לחברות לגבות סכום מסויים כדמי ניהול וגבול התקרה הוא בערך 3,000 עד 4,000 דולר".

טל דגן: אני רק שואלת, והנה לנו התחלת הבעייתיות.

טל דגן: אתם הגבלתם פה ואמרתם: "אלף דולר בערך הסך-הכל שמותר גם לחברה בחו"ל וגם לחברה בישראל".

טל דגן: והנה, אני כבר מראה לכם שבסין מותר לחברות באישור הממשלה לגבות 3,000 דולר.

טל דגן: אם כך, האם תתקינו בתקנות ותגידו: "רגע- - -"?

אלי פז: את קיבלת תשובה.

אלי פז: לא יביאו מסין.

אלי פז: חברת "אורטל", את רוצה לחיות?

אלי פז: - תביאי ממקום שמאפשר לך לחיות במגבלה הזאת.

אלי פז: נקודה.

שאול יהלום: סין לא תתרגז אם הוא יגבה 1,000 דולר, אלא היא מאפשרת יותר.

שאול יהלום: אבל, סין לא יבואו לאו"ם אם יתברר שזה כך.

נחום רחמים: לא יביאו מסין.

נחום רחמים: אם נצטרך לגבות מהעובד 4,000 ואתה עובר על החוק, מי שרוצה לשמור על החוק לא יביא מסין.

נחום רחמים: מה לעשות?

נחום רחמים: לא יהיו עובדים סינים בישראל.

נחום רחמים: אני אומר לךְ שזה יהיה טוב לישראל שלא יהיו סינים, ויהיה עוד יותר כשלא יהיו בכלל זרים בישראל.

שאול יהלום: מר נחום רחמים, אינני מכיר אותך.

שאול יהלום: מהי ההסטוריה שלך?

שאול יהלום: האם אתה חבר מרכז של איזו שהיא מפלגה?

שאול יהלום: אני רואה שאתה רוצה להיות חבר-כנסת.

שאול יהלום: אתה ממש יכול להיות יושב-ראש ועדה.

שאול יהלום: אתה מנהל פה את הכל.

נחום רחמים: חס וחלילה.

נחום רחמים: אני א-פוליטי.

נחום רחמים: אני מכבד את חברי-הכנסת.

נחום רחמים: היו"ר שאול יהלום: גבירתי, הבעיה נוראה באמת, ואת צודקת.

נחום רחמים: השאלה היא איך מטפלים בבעיה קשה.

נחום רחמים: יש שתי אפשרויות: אפשרות אחת היא למנוע בכלל שיבואו עובדים זרים, כלומר לבוא ולאסור בכלל את העניין.

נחום רחמים: זה יביא לכך שגם הישרים לא יעבדו - לא רק הפושעים, אלה שמתעשרים, אלא גם האנשים הישרים.

נחום רחמים: כלומר, ייווצר מצב שכל העניין יירד מעל הפרק ויהיה שוק שחור.

נחום רחמים: עכשיו, באמת, אם יתפסו אותו בתאילנד יותר או בסין יותר, כבר יש לו בעיה שם, ונצטרך לשחרר אותם במאמצי פדיון שבויים.

נחום רחמים: באופן עקרוני, אנו אומרים איך מטפלים בשוק כזה.

נחום רחמים: לגבי טיפול בשוק השחור של הדולרים, כל פעם שאסרו את העניין השוק פרח.

נחום רחמים: היום, אין כמעט שוק שחור של דולרים, כי היום הכל מותר.

נחום רחמים: אדם נכנס וקונה דולרים, והכל ידוע.

נחום רחמים: אלא מה?

נחום רחמים: צריך לדווח, ויש חוק נגד הלבנת הון.

נחום רחמים: אם אדם יקנה הרבה יתחילו לטפל בו וכו'.

נחום רחמים: אבל, באופן עקרוני, את פתרת את הבעיה ע"י ההיתר ולא ע"י איסור.

נחום רחמים: כאן באים ואומרים וההנחה אומרת שאנשים פעלו והלכו בדרך ש"אין גוזרים גזירה על הציבור אלא שהוא יכול לעמוד בה", ואפילו חברךְ, מהאגודה לזכויות האזרח, אומר שהסכום גבוה מדי.

נחום רחמים: כנראה שאנשי התמ"ת - אינני בקיא, ואני סומך על אלי פז - בצד המעשי באו ואמרו שהסכום של 4,000 פלוס הוצאות טיסה או העברה או לא משנה זה סכום סביר שמי שרוצה להתפרנס בכבוד ולא לעבור על החוק, ועוד לא נבחר לכנסת ואין לו ברירה אלא למצוא קריירה אחרת, --

דובר: --ולא לעשוק מעבר.

שאול יהלום: --ולא לעשוק מעבר ולהיות הגיוני, יכול למצוא את פרנסתו בניהול לשכה פרטית ולשכה זרה בחו"ל.

שאול יהלום: זהו הרעיון.

שאול יהלום: אם נבוא ונאסור, כמו שאת מציעה, אין לזה גבול.

שאול יהלום: את רואה שהם בעצמם לא מקבלים 120% ואומרים: 150%.

שאול יהלום: ההנחה אומרת שכל היושבים סביב השולחן רוצים את טובת העניין ולגופו של עניין.

שאול יהלום: הם יכלו לקום ולהגיד: "רבותי, אלה שטויות.

שאול יהלום: פחות מאשר סין אין לי מה לעשות פה".

שאול יהלום: זה לא רק שסין מתירה.

שאול יהלום: כך צריך להיות.

שאול יהלום: הם לא אומרים זאת.

שאול יהלום: יכול להיות שאחרי תקופת הרצה נניח שנקבל את זה.

שאול יהלום: זה כמו בנושא אימוץ הילדים; היום, באות עמותות האימוץ לשר הרווחה ואלינו ואומרות: "הסכום שנקבע לא מספיק".

שאול יהלום: הם לא אומרים "תכפילו את הסכום", אלא הם אומרים "עוד 10%-20%.

שאול יהלום: נוריד 10%-20%".

שאול יהלום: יש כאן ממשלה.

שאול יהלום: את כל היום תשגעי אותם: "תורידו את הסכום לממשלה.

שאול יהלום: צריך לשנות את התקנות.

שאול יהלום: מספיק 100% ולא 120%", ויתווכחו איתךְְ.

שאול יהלום: אבל, הרעיון הוא ליצור מסגרת שהקיים מתלבן.

שאול יהלום: אחרת, אם נאסור את הקיים, יהיה שוק שחור פי אלף יותר גרוע.

טל דגן: ברשותך, הייתי רוצה להשיב על הנקודה הזאת.

שאול יהלום: לא צריך להשיב.

שאול יהלום: שמענו אותך, ושמענו אותי.

שאול יהלום: אין דו-שיח.

שאול יהלום: את רואה שכל משרדי הממשלה הסכימו.

שאול יהלום: שמענו את הערתךְ, והיא טובה.

שאול יהלום: כשנדון בתקנות, אולי נשנה.

שאול יהלום: לא נעסוק עכשיו בויכוח בין שנינו.

נחום רחמים: בהקשר הזה, ברצוני להוסיף עוד משפט ולא לנהל את הישיבה.

נחום רחמים: ישנם מומחים זרים שמגיעים לישראל, לדוגמא לתעשיה האוירית - כל מיני מומחי מטוסים - שהם די בדרך-כלל או מארצות-הברית או מאנגליה, ופה הם ייחשבו עובדים זרים.

נחום רחמים: שיטת העבודה שם היא שלכל מומחה כזה יש סוכן.

נחום רחמים: הוא בא לישראל לעבוד חודשיים או שלושה חודשים לפתור איזו שהיא בעיה במטוסים, והוא יכול להישלח לאחר מכן למדינה אחרת.

נחום רחמים: זה כמעט כמו בכדורגל.

נחום רחמים: כך זה לגבי מומחים בתעופה.

נחום רחמים: המשמעות היא שעל-פי החוקים באנגליה אותו סוכן משלם 20% או 30% משכרו, וגם אצל האמריקאים, וזה חוקי ומותר שם.

נחום רחמים: לפי החוק הזה, אי-אפשר יהיה להביא את המומחים האלה לישראל או שאנו נצטרך לשאת בעלות.

שאול יהלום: למה?

דובר: אפשר שיקח את הכסף מהמעסיק.

נחום רחמים: הסוכן לא ישלח לכאן את האיש שלו.

דובר: אז, שלא יעסיק.

נחום רחמים: מיכאל אטלן, השאלה היא כזו: האם ניתן לעשות הפרדה בין אותם עובדים זרים בתחום של בניין, חקלאות וכו' לבין אנשי מדע והיי-טק שמגיעים לכאן?

שאול יהלום: מה זה: אנשי מדע?

שאול יהלום: יש פרופסור להתפלת מים ביוסטון, ומכאן מזמינים אותו לעבוד שנה במיתקן ההתפלה של הטכניון.

שאול יהלום: מה זאת אומרת?

נחום רחמים: אם הוא בא באמצעות לשכה פרטית מקומית, ויש כאלה שבאים, חברות כוח-אדם אמריקאיות ששולחות לכאן אנשי היי-טק ולהפך, התעריפים שם הם בהחלט לא בתעריפים האלה.

נחום רחמים: עכשיו, תהיה בעיה להביא את האנשים האלה.

נחום רחמים: אני חושב שצריכה להיות איזו שהיא הפרדה בין המומחים האלה לבין העובדים הזרים שאנו מדברים עליהם פה.

שאול יהלום: האם אתה עוסק בדברים האלה?

נחום רחמים: בתעשייה האוירית - כן, אבל לא במדענים.

אלי פז: התעשיה האורית משלמת סכומים גבוהים בגין התיווך הזה, בניגוד לאותו עובד סִמלי או פועל בניין זר שלגביהם המעבידים כמעט ואינם משלמים עבור תיווך.

אלי פז: לגבי מומחים מהסוג שנחום רחמים הציג, הלקוח משלם.

שאול יהלום: היום, לפי החוק שלנו, אנו אוסרים על המעבידים?

דובר: מה פתאום?

נחום רחמים: המעביד צריך לשלם בכל מקרה.

אלי פז: המעביד משלם, ואפשר לגבות ממנו עד השמיים כלומר אין-סוף.

אלי פז: אין הגדרה של זה.

אלי פז: לכן, במצטבר אין בעיה.

שאול יהלום: לשכה פרטית כאן שעוסקת בייבוא, למשל חברה מרפא ונופש לקשישים, שעשתה שם לשכה פרטית סוכנת - אני מגביל אותה.

שאול יהלום: אין לי שום התנגדות ואין כאן שום איסור שמעביד כאן, למשל בית-אבות "תפארת משען", להביא איזה שהוא מומחה, אם הוא חושב שיש איזה שהוא מומחה גריאטרי בעל שם עולמי שיבוא לפה עם פלאים.

שאול יהלום: אבל, שם ללשכה של "משען" אסור לגבות מאותו איש באופן בודד.

שאול יהלום: אם המעביד כאן רוצה - בבקשה, אבל לא הלשכה.

נחום רחמים: גם האוצר עשה אבחנה.

אריה אלדד: זה הסוכן הקבוע שלו, והוא עובד אצלו והוא פעם בחודש שולח אותו לקידוח נפט במקום אחר בעולם.

אריה אלדד: החוזה ביניהם הוא שהוא גובה ממנו 20%.

שאול יהלום: זה בסדר.

אריה אלדד: לא.

אריה אלדד: לפי החוק, זה לא יהיה בסדר.

שאול יהלום: לא.

שאול יהלום: הוא לא לשכה פרטית ישראלית.

נחום רחמים: אבל, אני לשכה פרטית שעובדת עם הסוכן שלו.

אריה אלדד: אבל, הוא מתקשר איתו.

שאול יהלום: אם כך, שהמעביד יתקשר איתו ולא הוא.

אריה אלדד: כשמביאים אומן מחוץ-לארץ לסדרת הופעות בארץ, אני יודע שהאומן הזה משלם לסוכן שלו בארצות-הברית 30% מהרווח שהוא עושה.

אריה אלדד: החוק הזה יאסור על סוכן אומנים- - -

דובר: רבותי, אנו מדברים פה על עובדים סינים שמשעבדים קרקעות.

דובר: יש לי פתרון פשוט לתקנות.

דוברת: אולי אפשר שהחוק לא יחול על סוגי עובדים?

מיכאל אטלן: מדובר על רמת הכנסה.

מיכאל אטלן: כלומר, אפשר לומר: למעט עובדים שרמת הכנסתם, נניח, היא ארבע פעמים השכר הממוצע.

דוברת: ניתן לקבוע הוראות מיוחדות לסוגי עובדים.

דובר: כן, בדיוק.

דובר: צריך שזה יופיע כאן.

דוברת: אבל, יש סעיף הסמכה.

דוברת: זה יכול להופיע בתקנות.

מיכאל אטלן: אפשר לומר שזה ארבע פעמים השכר הממוצע, וגמרת את העניין.

יגאל יאסינוב: לא.

יגאל יאסינוב: מה שאתה אומר זה תקנות, ומה שהוא אומר זה סטטוטורי בחוק.

דוברת: לא.

דוברת: זה מקובל עליו שזה יהיה בתקנות.

דוברת: יש סעיף הסמכה.

יגאל יאסינוב: כי תקנות אפשר לשנות.

אלי פז: מי שמקבל ארבע פעמים השכר הממוצע הוא מספיק אדון לעצמו לא למשכן את אשתו ואת בתו.

שאול יהלום: כלומר, אתה אומר שההבדל יהיה לפי גובה השכר.

שאול יהלום: אלי פז: יש לו סוכן שמביא אותו.

שאול יהלום: דרך אגב, זה גם עובד זר.

שאול יהלום: יש סוכן שמריץ אותו ולוקח ממנו 70%.

שאול יהלום: עדיין נשארים לו ה-30%.

שאול יהלום: גם שחקן כדורסל שמגיע הוא עובד זר.

שאול יהלום: ברגע שאתה שם איזו שהיא מגבלה- - -

שאול יהלום: בסדר.

שאול יהלום: אנו הבנו.

שאול יהלום: עלינו לפתור את הבעיה של העובדים המומחים אם נמצא דרך או שנמצא דרך באמצעות השכר מגבלת שכר.

נחום רחמים: הערה - האוצר מצא איזה שהוא פתרון בהיבט המיסויי, ויכול להיות שאפשר לראות מה שעשה האוצר בתחום המיסוי, ואולי 'להלביש' זאת גם פה.

נחום רחמים: אבל, חייבים לעשות אבחנה.

נחום רחמים: הנושא הבא שברצוני להעלות, ופה אני דווקא רוצה להיעזר בעורכת-הדין ריטה פרי-הר, הוא נושא חוק הלבנת ההון.

נחום רחמים: אינני משפטן, אבל כשראיתי את הדבר הזה נחרדתי.

נחום רחמים: אני קצין בכיר בצבא הגנה לישראל, ומנכ"ל החברה אצלי הוא תת-אלוף בצה"ל שהיה קצין משטרה צבאית ראשי עד לפני שנתיים.

נחום רחמים: הסעיף הזה שם עלינו תווית כאילו אנו סוחרי סמים, כי תחת חוק הלבנת ההון הלכו סוחרי הסמים ואולי, סליחה, סוחרי הזונות.

נחום רחמים: לדעתי, זה מיותר להכניס את הסעיף הזה - נושא הלבנת הון - בתוך החוק.

נחום רחמים: יש פה מספיק ענישה למי שעובר את העבירות: ששה חודשי מאסר, קנסות וכך הלאה.

נחום רחמים: להלביש ולעשות linkage עם נושא הלבנת הון - מה אנו?

נחום רחמים: סוחרי סמים?

ריטה פרי-הר: מעבר לכך, אנו שוכחים את המטריה.

ריטה פרי-הר: מדובר בחקיקה אזרחית.

ריטה פרי-הר: מדובר בתיקון לחוק שירות התעסוקה.

שאול יהלום: אינני חושב כך.

שאול יהלום: העבירה פה היא בחוק איסור הלבנת הון.

שאול יהלום: למה אתה חושב שמי שלא עושה עבירות- - -?

נחום רחמים: למה אין לרוצחים את הסעיף הזה לגבי רצח?

נחום רחמים: למה למועלים - למי שגנב ממעבידו - אין?

שאול יהלום: קיבלתי את עמדתך.

שאול יהלום: הכל ייכתב בצורה עצמאית.

שאול יהלום: למה אני צריך את זה?

שאול יהלום: אם אני אומר שאלה אותם עונשים, למה הוא צריך את העניין הזה?

דוברת: אם רואים זאת עבירת מקום- - -

שאול יהלום: למה הוא מקשר זאת להלבנת הון?

מיכאל אטלן: כדי לקבל אמצעי השגת מידע שבעבירות רגילות אין אפשרות לקבלם.

מיכאל אטלן: רק למשטרה, ולא לנו, תהיה פה אפשרות לעשות חקירות באמצעות נגישות לחשבונות בנקים ודברים חריגים, שהם לא קיימים במערכת הפלילית הרגילה.

מיכאל אטלן: אני לא מומחה לכל התחומים שנמצאים בחוק הרשות להלבנת הון.

מיכאל אטלן: זה נכון שזה משדר שמי שרוצה להלבין הון - הפעילות בתחום הזה היא פעילות אפשרית.

מיכאל אטלן: אבל, אנו לא אומרים שכל מי שעושה זאת בהכרח עושה זאת.

מיכאל אטלן: אבל, זה ודאי מסלול אפשרי.

מיכאל אטלן: מגלגלים הרבה מאד כספים, ויש כספים שנגבים בחו"ל שאין לגבות בארץ.

מיכאל אטלן: לכן, זה מסלול אפשרי.

שאול יהלום: אוא אומר:

שאול יהלום: ברגע שאתם מסדירים את העניין בחוק, האם החוק הזה שם עלינו תווית של מבריחי הון?

נחום רחמים: או סוחרי זונות או סוחרי סמים.

שאול יהלום: כל זה לא צריך להיות, וצריך למצוא את הדרך הנאותה בניסוח לגבי האמצעים.

דוברת: רציתי להציע פתרון.

ג'ודי וסרמן: אם יש שם כלים שאין במערכת האזרחית, המינהלית או הפלילית הרגילה, אז שם יש את המערכות.

ג'ודי וסרמן: אז או שמחילים זאת על העבירות האלו או שלא מחילים את זה.

נחום רחמים: אם כך, תחילו על כל החקיקה במדינת ישראל.

נחום רחמים: למה דווקא על החוק הזה?

ג'ודי וסרמן: אינני מביעה עמדה.

ג'ודי וסרמן: אני רק אומרת שזה לא עניין של נוסח.

ג'ודי וסרמן: או שמחילים את זה עליהם או שלא מחילים את זה עליהם.

נחום רחמים: תנו סמכויות בלתי מוגבלות למשטרת ישראל לעשות חקירה בכל עבירה, ואז אנו יכולים לחיות עם העניין.

דובר: אני מבקש שישמעו את עורכת-הדין סיגל סודאי.

שאול יהלום: אני מבקש למצוא נוסח.

דובר: הנה, יש פה נוסח, שהיא רוצה להציע אותו.

דובר: היו"ר שאול יהלום: אם כך, היא תציע ליועצת המשפטית.

דובר: אני מבקש למצוא נוסח שמצד אחד - נותן את הכלים, ומצד שני - לא משייך את המהות.

דובר: זה יכול להיות בסעיף מטרה לפרק הזה.

דובר: אפשר למצוא זאת בכמה דברים כך שייאמר שאין בעניין הזה משום העניין הזה.

דובר: רק את המהות לא משנים.

שאול יהלום: אם כך, אנו סיימנו את ההערות.

שאול יהלום: אנו מאשרים, ואנו עדיין לא מצביעים.

שאול יהלום: תהיה הצבעה פורמלית על הנוסח החדש שתציע היועצת המשפטית באחד הימים הקרובים.

שאול יהלום: אבל, אני אומר שאנו מאשרים את החוק על נוסחיו, על הערותיו ועל תוספותיו.

דובר: מה עם התקנות?

שאול יהלום: לא.

שאול יהלום: תקנות הן לא בסמכותנו.

שאול יהלום: חלק מהדברים אנו לא יכולים לאשר.

שאול יהלום: הנה צריך את הנוסחא שצריכים להוציא את זה כדי לא לפגוע.

שאול יהלום: לכן, אינני יכול להצביע אלא על דבר ברור.

שאול יהלום: כל אחד שירצה יקבל את הנוסח קודם אם צריך להעיר, והוא יישב עם הגברת וסרמן ויעיר.

שאול יהלום: באופן עקרוני, אנו לא חוזרים למהויות.

שאול יהלום: אישרנו את העניין וההערות שהושמעו כאן, ועוד נצביע בימים הקרובים על הנוסח הסופי.

שאול יהלום: חבר-הכנסת יאסינוב, האם זה מקובל?

יגאל יאסינוב: כן.

שאול יהלום: זה מקובל.

שאול יהלום: אני נועל את הישיבה.

שאול יהלום: תודה לכולם.