ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 16, פרוטוקול מספר 461, 2005-07-04 12:30

גאלב מג'אדלה: בוקר טוב לכולם, אנחנו מתכבדים לפתוח את ישיבת ועדת הפנים ואיכות הסביבה בהשתתפות שר הפנים, חברנו אופיר פינס, וגם מנהלי המחוזות.

גאלב מג'אדלה: בשעה 13:00 או 13:30 יצטרף אלינו מר שמאי אסיף ממינהל התכנון.

גאלב מג'אדלה: אנחנו שמחים להתחיל את הדיון הראשון בסדרה של שישה דיונים בנושא תכנון ובנייה ביישוב הערבי.

גאלב מג'אדלה: יהיה היום דיון פותח, יפתחו אותו שר הפנים ומר שמאי אסיף וישתתפו בו כל מי שירצו, בכבוד הראוי.

גאלב מג'אדלה: נמצא אתנו מר אדיב דאוד, היועץ המקצועי של הוועדה המקצועית בנושא תכנון ובנייה, והוא הכין לנו מצגת.

גאלב מג'אדלה: מר אסיף מצטרף אלינו כרגע.

גאלב מג'אדלה: בהמשך יהיו ארבעה דיונים במחוזות: ב-14 ביולי – מחוז חיפה, ב-18 ביולי – מחוז צפון, ב-18 ביולי – מחוז דרום, ב-21 ביולי – מחוז מרכז.

גאלב מג'אדלה: אחר כך יהיה דיון מסכם, כולל המלצות, ביום 25 ביולי.

גאלב מג'אדלה: אני שמח שאנחנו מתחילים בוועדת הפנים ואיכות הסביבה תהליך נכון מאוד, שיש בו צורך רב, כדי לנסות לעצור את הבנייה הבלתי מורשית ולהגיע לבנייה יזומה, חוקית.

גאלב מג'אדלה: אני גם שמח שמשרד הפנים, על-פי מדיניות השר החדשה, יוזמים את אותו תהליך, ונתמודד יחד בכוחות משותפים עם המציאות.

גאלב מג'אדלה: זהו נושא מורכב וסבוך, יש אלפי בתים ביישוב הערבי בבנייה בלתי מורשית, ולא ניכנס כרגע לסיבות, עוד נשמע על זה במשך הדיון.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לעשות פתיחה קצרה מאוד, בכוונה לאפשר למר אדיב דאוד להציג את המצגת.

גאלב מג'אדלה: אחר כך נשמע את השר, אחר כך נפתח את הדיון.

אדיב דאוד: למרבה הצער יש בכנסת עימות בין היועץ לבין המצגת, כך שהמצגת לא תעלה.

אדיב דאוד: הכנתי מצגת לדיון פתיחה, שבה אני גם מעלה את הסוגיות העיקריות כפי שאני רואה אותן, כאדריכל שפעיל בשטח.

אדיב דאוד: אבל החומר הוויזואלי במצגת כמעט בלתי קיים, כך שההפסד שלכם לא כל כך גדול.

אדיב דאוד: כשאנחנו מדברים על תכנון ובנייה בסקטור הערבי, יש כל מיני קונוטציות.

אדיב דאוד: היום אנחנו מקיימים דיון בוועדת הפנים בכנסת, ומדברים על בנייה בלתי חוקית/ בלתי מוסדרת/ בלתי מאושרת.

אדיב דאוד: האם העניין של הבנייה והעניינים הדוחקים בבנייה היום רק הם הנושאים שאנחנו מדברים עליהם כאשר אנחנו מדברים על הבנייה בסקטור הערבי?

אדיב דאוד: במצגת שלי אני מנסה להשיב על כך תשובה קצרה וקולעת מה שיותר.

אדיב דאוד: בהתחלה חשבתי לנסות להגדיר בכמה מילים מהו תכנון.

אדיב דאוד: ההגדרה הטובה ביותר שחשבתי להזכיר בפורום הזה, וכמובן יש הרבה הגדרות, היא זאת: פעולה שנעשית בזמן נתון, אשר מנתחת את הבעיות של ההווה, תוך הסתכלות אל העבר – זה בייחוד נכון כשמדברים על הסקטור הערבי – ונותנת מתווה לעתיד.

אדיב דאוד: אני חושב שזמן העתיד הוא דבר שרציתי להדגיש בצורה מיוחדת.

אדיב דאוד: אני רוצה לעבור על הסוגיות המרכזיות, כפי שאני רואה אותן, שעליהן מדברים בדיון כזה בכנסת בנוגע לתכנון והבנייה ביישובים הערביים.

אדיב דאוד: אתחיל לפי הסדר: מה היה, מה קיים, ואולי ניסיון להבין מה אפשר לראות בעתיד.

אדיב דאוד: בראש וראשונה הייתי מציין את נושא היישובים הבלתי מוכרים.

אדיב דאוד: הסוגייה השנייה היא הערים המעורבות.

אדיב דאוד: הסוגייה השלישית היא היישובים הקיימים.

אדיב דאוד: עניין אחרון הוא אם באמת אפשר לדבר בעתיד, היות שאנחנו עוסקים בתכנון, על עיר ערבית חדשה בישראל.

אדיב דאוד: אני עובר לנושאים העיקריים שמטרידים אותנו מבחינת תכנון במגזר הערבי.

אדיב דאוד: הנושא הראשון הוא המגורים.

אדיב דאוד: הוא עומד על הפרק בכל פעם שאנחנו מדברים על תכנון ובנייה.

אדיב דאוד: הנושא השני, שהוא לא פחות חשוב מבחינת הסדר שלו, הוא כלכלה ותעסוקה.

אדיב דאוד: אנשים גרים בבתים, איפה הם יעבדו?

אדיב דאוד: איך היישוב יתבסס מבחינה כלכלית?

אדיב דאוד: מאיפה הוא יקבל ארנונה?

אדיב דאוד: הנושא השלישי הוא מבני הציבור, בייחוד מבני חינוך.

אדיב דאוד: הנושא האחרון הוא איכות החיים.

אדיב דאוד: אני חושב שהנקודה של איכות חיים היא מין הגדרה כללית, שמסכמת את כל התנאים הסביבתיים, כולל אלו שמניתי בהתחלה, הסביבה שאנחנו גרים בה.

אדיב דאוד: על הנקודה של איכות החיים אני חוזר במצגת לפחות בשלוש תחנות.

אדיב דאוד: יש להדגיש את הנקודה הזאת בקונטקסט שאנו חיים בו, בעיקר כי אמות המידה של ההצלחה בתכנון הערבי הן על-פי הכמות: מה שיותר שטח משמעו הצלחה, מה שפחות שטח – חוסר הצלחה.

אדיב דאוד: בהקשר הזה אני רוצה להדגיש את נושא איכות החיים – גם איכות, לא רק כמות, עם כל החשיבות שאני מייחס לכמות.

אדיב דאוד: נושא הכמות חשוב מאוד, אבל לדעתי, בייחוד כשאנו מדברים על המגזר הערבי, הנושא של האיכות חשוב, ולדעתי הגיע הזמן שנתחיל לדבר גם עליו בצורה רצינית.

אדיב דאוד: אני עובר למאפיינים העיקריים של הבנייה במגזר הערבי.

אדיב דאוד: הנושא הראשון הוא בעלות פרטית על הקרקע.

אדיב דאוד: אני מציג את זה בשאלה דו-כיוונית: האם זה חסם או הזדמנות?

אדיב דאוד: הנושא השני הוא הבינוי הייחודי.

אדיב דאוד: רוב היישובים בנויים בבנייה עצמית, בדרך כלל מסביב לגרעין היסטורי, כך שכמעט בכל יישוב ערבי שאני חושב עליו יש כל השכבות היסטוריות.

אדיב דאוד: האלמנט השלישי הוא בנייה צפופה צמודת קרקע.

אדיב דאוד: האלמנט הרביעי, שקשור גם לאיכות החיים, הוא הנושא של עירוב שימושים של שכונת המגורים, תעשייה ומלאכה.

אדיב דאוד: האם זה דבר שאנחנו רוצים בו?

אדיב דאוד: אני מעמיד את זה לשאלה.

אדיב דאוד: בישיבות הבאות אני מניח שניגע בתשובות.

אדיב דאוד: לדעתי רמת פיתוח התשתיות והשטחים הציבוריות הלא גבוהה, בלשון המעטה, גם היא מאפיין.

אדיב דאוד: מכאן אני עובר להגדרת הבעיות.

אדיב דאוד: קודם כול, כפי שהזכרתי בתחילת דברי, הבנייה בפועל, וכל אחד יקרא לה איך שנוח לו, היא בנייה לא מוסדרת – ואני מניח שזה מונח מאוד פופולרי בכנסת – או בנייה בלתי חוקית, או ללא היתרים.

אדיב דאוד: הם נבנים ללא היתרים.

אדיב דאוד: כרגע אני לא נכנס לסיבות, אני רק מתאר את הבעיה.

אדיב דאוד: יש גם מחסור באזורי תעסוקה.

אדיב דאוד: הנקודה השלישית, ואני חושב שהיא מסכמת את כל האלמנטים והבעיות היא איכות חיים לא גבוהה במיוחד ביישוב הערבי.

אדיב דאוד: אני רוצה לעבור לנושא הבא, שהוא תכנון ואכיפה.

אדיב דאוד: כל המערכות האלה, של תכנון, של אכיפה, הקשר בין שלטון מרכזי לשלטון מחוזי ולשלטון מקומי – כל אלה צריכים, לעניות דעתי, להיות בהרמוניה ובשיתוף פעולה, על מנת לקדם את היישובים הערבים.

אדיב דאוד: כאן אני רוצה לשתף אתכם בשאלה.

אדיב דאוד: כשהצגתי את ההגדרה שלי לנושא התכנון אמרתי שאנחנו מדברים גם על העתיד.

אדיב דאוד: הרבה פעמים כשאני מתכנן יישובים ערביים אני שואל את עצמי שאלה חשובה: האם התכנון שאני עושה – מאחר שהוא צריך גם לחפות על פערי העבר, להסדיר בנייה לא מוסדרת ולתת תשובות לכל העבר – האם התכנון כאן רודף אחרי ביצוע?

אדיב דאוד: האם אנחנו בעצם מתכננים את העבר, או עלינו לתכנן את העתיד?

אדיב דאוד: אני מקווה שנרצה להשיב על השאלה הזאת, ושבזמן הקרוב נגיע למצב שאנחנו מתכננים גם ובעיקר את העתיד.

אדיב דאוד: במישור האכיפה, הייתי אומר שמערכת האכיפה על כל מרכיביה היא מערכת מסורבלת ולא יעילה.

אדיב דאוד: הפיקוח בשולי היישובים, מחוץ לקו הכחול, יעיל יותר.

אדיב דאוד: הפיקוח ביישובים יש לו עוצמות אחרות.

אדיב דאוד: הייתי אומר שיש לכך השפעה על איכות החיים של התושבים בתוך היישובים.

אדיב דאוד: כל עבירת בנייה שנעשית בתוך היישוב משפיעה באופן ישיר על איכות החיים של התושבים במקום.

אדיב דאוד: מכאן אני עובר לתכנון.

אדיב דאוד: אציג בקצרה את נושא התכנון.

אדיב דאוד: תוכניות מתאר: לרוב היישובים יש תוכניות מתאר מאושרות משנות השמונים והתשעים.

אדיב דאוד: כרגע אני לא נכנס לשאלה אם הן עונות על הצרכים, אם הן טובות או לא טובות.

גאלב מג'אדלה: ברוב היישובים זה מאושר?

אדיב דאוד: כן.

אדיב דאוד: בחומש האחרון אנחנו עדים למאמץ מרוכז להכין תוכניות חדשות לרוב הגדול של היישובים, כולל אלו שמניתי, שיש להם תוכניות קיימות.

אדיב דאוד: אני רוצה לסיים בשני אספקטים – יישום ומבט לעתיד.

אדיב דאוד: עשו הרבה תוכניות, למדנו הרבה מיישום התוכניות האלה: מה הבעיות של התוכניות, מה היתרונות, מה החסרונות.

אדיב דאוד: כאן הייתי מדבר על בניית אמון, דבר שאינו קשור לעט, לשרטוט או למחשב.

אדיב דאוד: כשאנחנו מדברים על תכנון עיר, זהו תכנון רב-מערכתי, ושותפים לו הרבה גורמים: היישוב, השלטון המקומי, השלטון המחוזי, הוועדות המחוזיות, משרד הפנים ומשרדי ממשלה אחרים.

אדיב דאוד: לכן חשוב העניין של בניית אמון בין הדרג המקומי במיוחד, ברמת הערים, ראשי יישובים, ועדות תכנון ובנייה מקומיות ביישוב – בין שהן מרחביות ובין שהן מקומיות – וועדות מחוזיות וארציות במשרד המרכזי.

אדיב דאוד: השותפות ובניית האמון חשובים מאוד בהצלחה של הדבר.

אדיב דאוד: הנושא השני, שאולי איננו שמים לב אליו בעשייה התכנונית שלנו, והוא באמת קשור לראייה רב-מערכתית, הוא החינוך והעלאת המודעות לנושאים סביבתיים.

אדיב דאוד: אנחנו מדברים על תכנון לטווח הארוך, ואני חושב שראוי שהיישובים ישקיעו בחינוך ובהעלאת המודעות לנושאים הסביבתיים.

אדיב דאוד: היום נעשים הרבה דברים בתחום הזה, אני חושב שלא די בכך, צריך להמשיך ולפתח את הנושא הזה.

אדיב דאוד: ולבסוף, הנושא של סמכות מקומית ואכיפה בראייה לטווח ארוך: בכל מקרה, עם כל היופי בשותפות, בבניית האמון, אחרי שמשיגים את הדברים האלה חשוב שתהיה גם אכיפה, אכיפה רצינית, בהתאם לכוונות התכנון והתוכניות – שלדעתי הן אמורות לתת פתרון גם לבעיות העבר וגם לעתיד.

אדיב דאוד: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדיב דאוד, היועץ המקצועי של ועדת הפנים ואיכות הסביבה לנושא תכנון ובנייה ביישוב הערבי.

גאלב מג'אדלה: שמענו מצגת מקיפה – לא על הבעיה בחריפותה, את זה נשמע יותר בדיונים במחוזות, שיתקיימו בתאריכים שציינו בפתיחת הישיבה.

גאלב מג'אדלה: יהיו דיונים בארבעת המחוזות שבהם הרוב המכריע של האוכלוסייה הערבית: מחוז צפון, מחוז מרכז, מחוז חיפה ומחוז דרום.

גאלב מג'אדלה: אלו ארבעה דיונים נפרדים בכל מחוז.

גאלב מג'אדלה: כרגע תרשו לי להזמין את שר הפנים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, לפתוח את הדיון מבחינת משרד הפנים.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: מכובדי חברי הכנסת, ראשי רשויות, מנהלי תכנון, מנהלי מחוזות, ראשי ועדות מרחביות, ציבור נכבד שהוזמן.

אופיר פינס-פז: קודם כול, אני רוצה לברך את ועדת הפנים, בעצם את היושב-ראש, כי הוא קובע את סדר היום, על ששם את הנושא על סדר יומה של הוועדה לדיון מעמיק ויסודי.

אופיר פינס-פז: הדיון יתקיים במשך כמה ישיבות.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזה בהחלט נושא ראוי, וחשוב שוועדת הפנים של הכנסת תעסוק בו.

אופיר פינס-פז: אני לא בטוח שוועדת הפנים עסקה בנושא הזה מספיק לאורך השנים.

אופיר פינס-פז: היא ודאי עסקה בו, אבל השאלה היא אם העניין נידון באופן יסודי.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזו בעיה יסודית, שצריך לעסוק בה באופן רציני ביותר.

אופיר פינס-פז: קודם כול, כמו בהרבה תחומים גם בתחום הזה קיימת אפליה ממוסדת, לצערי הרב.

אופיר פינס-פז: כך זה בכל מה שקשור לתחום התכנון.

אופיר פינס-פז: ולא במקרה ועדת החקירה הממלכתית בראשות השופט תיאודור אור התמקדה בהמלצות שלה, באופן הכי מסודר, בבעיית התכנון ביישוב הערבי.

אופיר פינס-פז: היא התמקדה בעוד בעיות, אבל היא בהחלט עמדה על הבעיה הזאת.

אופיר פינס-פז: במסגרת היישום של ועדת לפיד, שעסקה בטיפול הממשלה ביישום מסקנות ועדת אור, משרד הפנים קיבל עליו לטפל טיפול שורש כוללני מאוד בכל מה שקשור לבעיית התכנון ברחוב הערבי, ברשויות המקומיות הערביות.

אופיר פינס-פז: אני גם חושב שחלק מהדרך להתמודד עם זה היא באמצעות אפליה מתקנת.

אופיר פינס-פז: כשמיניתי מנכ"ל ערבי למשרד הפנים גם מיניתי אותו גם לראש המועצה הארצית לתכנון ובנייה.

אופיר פינס-פז: למי שמבין בתחום, ויש כאן אנשים שמבינים בתחום, זה אולי יותר חשוב ממנכ"ל משרד הפנים, בוודאי בכל הקשור לנושא התכנון.

אופיר פינס-פז: לגבי מה שקורה אצלנו: הפרויקט שלנו בנושא הזה מקיף היום 88 יישובים מתוך 120 היישובים שיש בהם רוב אוכלוסייה ערבי.

אופיר פינס-פז: 88 היישובים נמצאים בפרויקט תכנון כוללני.

אופיר פינס-פז: מדובר בעצם בפרויקט שיש בו שלושה שלבים: 1.

אופיר פינס-פז: הכנת תוכניות אב, עד כדי הבאתן להיות מומלצות על-ידי ועדות מחוזיות; 2.

אופיר פינס-פז: הכנת תוכניות מתאר – גם ליישובים שלא היתה להם בכלל תוכנית מתאר וגם ליישובים שצריך לעדכן את תוכנית המתאר שלהם, כי היא ישנה ולא עדכנית; 3.

אופיר פינס-פז: קידומה של תוכנית מתאר במוסדות התכנון והפקדתה תוך שמיעת התנגדויות, עד מתן תוקף סטטוטורי.

אופיר פינס-פז: מתוך 88 היישובים שבפרויקט, ב-16 יישובים כבר הסתיים תהליך התכנון.

אופיר פינס-פז: אתן לכם את הרשימות.

אופיר פינס-פז: ב-46 היישובים התכנון נמצא בשלב של הכנת תוכנית מתאר.

אופיר פינס-פז: 24 יישובים מתוך ה-46 ישלימו עוד השנה את השלב הזה.

אופיר פינס-פז: שלושה מהם יקבלו תוקף סטטוטורי עוד השנה, והאחרים במהלך שנת 2006.

אופיר פינס-פז: אגב, בהערת סוגריים, אני לא צריך להגיד את זה לכם, אבל אני מדבר גם לציבור הישראלי שצופה בנו: להכין תוכנית מתאר ליישוב ערבי שלא היתה בו תוכנית מתאר בכלל, או היתה בו תוכנית לא רלוונטית ולא מעודכנת, זה קריעת ים סוף.

אופיר פינס-פז: זה דבר מאוד מאוד מסובך, בגלל אילוצים שלא הובאו בחשבון, בגלל עובדות בשטח, בגלל המון דברים.

אופיר פינס-פז: יש הרבה מאוד מורכבויות.

אופיר פינס-פז: זה לא להכין תוכנית מתאר ליישוב חדש, אלא זו תוכנית מתאר ליישוב קיים, שזה מאוד מסובך.

אופיר פינס-פז: 13 יישובים נמצאים בשלב הכנת תוכנית אב.

אופיר פינס-פז: ברובם זה יושלם עוד השנה הזאת.

אופיר פינס-פז: 13 היישובים הנותרים מתוך 88 היישובים שדיברתי עליהם עדיין לא נכנסו לתכנון.

אופיר פינס-פז: הם ייכנסו עוד השנה לתכנון, וכרגע נערכת בהם בדיקה טרום-תכנונית.

אופיר פינס-פז: כלומר, אנחנו בטיפול כוללני ב-88 יישובים.

אופיר פינס-פז: הנושא הזה בראש סדר העדיפויות של מינהל התכנון של משרד הפנים, אני רוצה שתדעו את זה.

אופיר פינס-פז: אנחנו משקיעים בכך הרבה מאוד כסף, הרבה מאוד מאמץ, המון אנרגיות והרבה מאוד זמן, כדי לקדם את כל ההליך התכנוני.

אופיר פינס-פז: כפי שאמרתי, בעצם אנחנו מנסים לעשות דברים שהיו צריכים להיעשות לפני שנים רבות.

אופיר פינס-פז: הדבר הנוסף: הוצאתי הנחיה, על-פי המלצת מינהל התכנון, ממש עם כניסתי לתפקיד, שאין להתנות עוד תכנון ואישור מתארי בשינוי גבולות מוניציפליים, כפי שהיה בעבר.

אופיר פינס-פז: ההנחיה שהיתה בעבר עיכבה באופן דרמטי הליכי תכנון.

אופיר פינס-פז: ביטלנו את העניין הזה.

אופיר פינס-פז: כבר היום אפשר לראות שכתוצאה מהדבר הזה יש בשטח תנופת תכנון גדולה מאוד, שלא נעצרת.

אופיר פינס-פז: ועוד: מינהל התכנון קיבל עליו גם לבצע וגם לממן הכנת מפות גבולות שיפוט, מה שיכול להאיץ את התהליכים ולמנוע עיכובים מיותרים.

אופיר פינס-פז: אתם יודעים, בשלב התכנון יש שלבים שונים, יש בעיות.

אופיר פינס-פז: הוא באמת תחום מורכב מאוד.

אופיר פינס-פז: היום אני מוצא את עצמי חותם על מפות שאישרו אותם שרים לפני, לא השר הקודם לי, ופתאום מצאו טעות, או לא ראו הכול ועוד.

אופיר פינס-פז: יש המון בעיות.

אופיר פינס-פז: זה צריך להיות מאוד מדויק, זה תהליך מורכב מאוד.

אופיר פינס-פז: לכן הוא נמשך זמן.

אופיר פינס-פז: אבל הוא צריך להימשך פחות זמן, ונדמה לי שבעת האחרונה הוא נמשך הרבה פחות זמן.

אופיר פינס-פז: מה אנחנו רוצים לעשות?

אופיר פינס-פז: תוכנית אב או תוכנית מתאר בעצם צריכה לתת ביטוי לדברים הבאים: ראשית, צפי האוכלוסייה.

אופיר פינס-פז: היום אנחנו מדברים במושגים של תמ"א 35, אף-על-פי שהיא עדיין לא אושרה בממשלה אלא רק במועצה הארצית לתכנון ובנייה.

אופיר פינס-פז: זוהי תוכנית התכנון הארצית של מדינת ישראל עד שנת 2020.

אופיר פינס-פז: אנחנו עובדים כאילו היא אושרה.

אופיר פינס-פז: קודם כול, אנחנו מדברים על צפי האוכלוסייה עד שנת 2020, זה הדבר הראשון שכל תוכנית צריכה לתת עליו את הדעת.

אופיר פינס-פז: שנית, מדברים על הקצאת שטחי ציבור ותשתיות הנדסיות.

אופיר פינס-פז: שלישית, הקצאת קרקעות מדינה להשלמת צורכי הציבור לבנייה רוויה למחוסרי קרקע – שזו בעיה קשה מאוד, בייחוד בסקטור הערבי.

אופיר פינס-פז: רביעית, התאמת הצרכים לסוגי האוכלוסייה השונים ולמאפיינים הייחודיים של כל יישוב – נושאים כמו בעלויות על קרקע, שמירת האופי הכפרי וכו'.

אופיר פינס-פז: חמישית, פיתוח אזורי תעסוקה משותפים עבור היישובים, גם בנפרד – תלוי עד כמה היישובים גדולים – וגם יחד, על בסיס אזורי.

אופיר פינס-פז: שישית, אנחנו מאוד מחשיבים את עקרון שיתוף הציבור, בדרכים כאלה ואחרות, בכל תהליך התכנון ברמה המקומית.

אופיר פינס-פז: פועלים עם ראשי הרשויות, עם הנציגים בשטח, עם חברי המועצות, עם הציבור עצמו.

אופיר פינס-פז: משתדלים שהתהליך יהיה בהידברות מול הציבור, על-פי ההליכים התכנוניים.

אופיר פינס-פז: כמובן, יש מי שרואים בכך סרבול או משהו שנמשך זמן.

אופיר פינס-פז: אנחנו חושבים שבסופו של דבר תכנון בהידברות עם הציבור תמיד מביא לתוצאות טובות יותר מתכנון עוקף ציבור.

אופיר פינס-פז: בסוף אולי עושים מהר יותר, אבל זה פחות טוב.

אופיר פינס-פז: אין מה לעשות, יש מחיר לשיתוף הציבור, אבל לדעתי הוא מחיר נכון וכדאי.

אופיר פינס-פז: עוד כמה דברים: כמובן, היכולת להתקדם בהליכי התכנון לא תלויה רק במוסדות התכנון.

אופיר פינס-פז: אנחנו זקוקים למנהיגות מקומית שתקבל עליה לדחוף גם את התכנון וגם את היישום של התכנון, כולל דברים לא כל כך פופולריים – הפקעות לטובת הציבור, צורכי ציבור, תשתיות ועוד.

אופיר פינס-פז: יש המון דברים לא פשוטים שבהם למנהיגות המקומית יש משקל עצום.

אופיר פינס-פז: אתם יודעים לבד, אני לא צריך להראות לכם: איפה שיש מנהיגות מקומית רואים תוצאות בסיור בשטח.

אופיר פינס-פז: איפה שהמנהיגות מתברברת בינה לבין עצמה, עוסקת בוויכוחים פנימיים במקום בעניינים הגדולים, רואים את זה, אין מה לעשות.

אופיר פינס-פז: אנחנו צריכים לעזור, לא רק יכולים לעזור, אבל אנחנו חייבים שיתוף פעולה רציני ברמת השטח, מהמנהיגות שצריכה להוביל את המהלכים מצדה.

אופיר פינס-פז: לגבי היישובים הלא מוכרים בנגב: אני רוצה לומר לכם שוב שהנושא הזה הוא לא בתחום טיפולו – או אגיד את זה אחרת: הוא בהחלט בתחום טיפולו, אבל לא בתחום סמכותו של משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: מי שמופקד על כך הוא השר אולמרט, גם כממלא מקום ראש הממשלה אבל בעיקר כמי שאחראי על מינהל מקרקעי ישראל.

אופיר פינס-פז: בסוף מינהל מקרקעי ישראל הוא הגורם המוביל בשטח, אין מה לעשות.

אופיר פינס-פז: העניין המרכזי שיכול לפתור או לקדם את נושא היישובים הבלתי מוכרים בנגב הוא הסדר הקרקעות.

אופיר פינס-פז: אז הוא המוביל והסמכות שם, ויש גם ועדת שרים לענייני היישוב הערבי, שראש הממשלה מוביל אותה אישית.

אופיר פינס-פז: אגב, הוועדה מתכנסת החודש.

אופיר פינס-פז: אצלנו ישנו הקטע התכנוני והמוניציפלי.

אופיר פינס-פז: במסגרת הזאת תכננו את המועצה האזורית אבו באסמה, יש שם תוכנית לשמונה יישובים.

אופיר פינס-פז: נכון?

טלב אלסאנע: נכון.

שמאי אסיף: שמונה.

אופיר פינס-פז: אנחנו אמורים לתכנן עוד תשעה יישובים באזור.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר לכם שיש לי מחשבה שצריך לשקול מחדש את מדיניות הממשלה בכל הקשור ליישובים הלא מוכרים הבדואיים בנגב.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם שהממשלה בודקת מחדש את המדיניות שלה.

אופיר פינס-פז: יש היום עבודת מטה, שנעשית על-ידי המועצה לביטחון לאומי.

אופיר פינס-פז: זו עבודת מטה מאוד חשובה, כבר נחשפתי אליה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהיא יכולה להביא אפילו לשינוי מדיניות גורף.

גאלב מג'אדלה: למה המועצה לביטחון לאומי מטפלת בזה?

אופיר פינס-פז: יש לה כלים לבדיקות אסטרטגיות.

אופיר פינס-פז: זה נשמע מפחיד, אבל זה לא מפחיד.

אופיר פינס-פז: היתרון שלה הוא שהיא לא חייבת לעסוק בשוטף.

אופיר פינס-פז: היא יכולה לעסוק בדברים שייושמו בעוד חמש או עשר שנים, וזה מכשיר חשוב מאוד.

אופיר פינס-פז: מי שעובד מטעמה על הדברים הם אנשים רציניים: אודי פראוור, אריה עמית, אמירה דותן.

אופיר פינס-פז: למשל, אני לא בטוח שנמשיך להחזיק את מינהלת הבדואים במינהל מקרקעי ישראל, אני בדעה שצריך לבטל את הגוף הזה.

אופיר פינס-פז: אגב, הייתי בדעה הזאת גם כשהייתי חבר כנסת, ולא שיניתי את דעתי היום, כשאני שר.

אופיר פינס-פז: אני חושב שצריך ללכת בכיוונים אחרים.

אופיר פינס-פז: צריך לראות איך פותרים את הבעיה הזאת לא בעוד מאה שנה אלא בשנים הקרובות.

אופיר פינס-פז: המדיניות של היום – אין ויכוח שהיא לא יכולה להביא לפתרון הבעיה, אלא בטווחי זמן ארוכים מאוד, מה שעושה את כל התהליך ללא רלוונטי.

אופיר פינס-פז: כדי לשנות את זה צריך מדיניות אחרת לגמרי, וכאמור היום יש עבודת מטה בעניין.

אופיר פינס-פז: ראש הממשלה, השר אולמרט וגם אני נחשפנו אליה.

אופיר פינס-פז: נדמה לי שנתנו לה אור ירוק, לקדם אותה, להביא לנו דבר מהוקצע ושלם יותר.

אופיר פינס-פז: לגבי עיר ערבית חדשה: אני בהחלט סבור שיש מקום ליוזמה מהסוג הזה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהגיע הזמן.

אופיר פינס-פז: אומנם הכרזתי על אל-שאג'ור כעל עיר בישראל, ומחר יש טקס, אתם מוזמנים.

אופיר פינס-פז: אבל זו לא עיר חדשה.

אופיר פינס-פז: זה איחוד רשויות, ואגב, זה לא פשוט, זה דבר מורכב.

אופיר פינס-פז: אנחנו מדברים על עיר חדשה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שצריך, אני חושב שאפשר, ומבחינתי זה בהחלט נושא שהוא על סדר יומי.

דוד אזולאי: עם בניינים רבי-קומות.

אופיר פינס-פז: למה לא, בהחלט, גם בנייה לזוגות צעירים.

אופיר פינס-פז: אתם יודעים, אני מאוד מכבד גם את התרבות הערבית וגם את המסורת הערבית, אבל בעניין הבנייה אני חושב שמוכרחים להבין שהקרקע בישראל היא מצרך נדיר.

אופיר פינס-פז: זו מדינה קטנה, ואין ברירה, אנחנו חייבים לבנות לגובה, לנצל את הקרקע בצורה אופטימלית, אנחנו צריכים לבנות בנייה רוויה.

אופיר פינס-פז: אנחנו צריכים לעשות מאמץ כדי לתת מענה על הצרכים האמיתיים של כלל האוכלוסייה, ובתוכה האוכלוסייה הערבית.

אופיר פינס-פז: אתם יודעים את זה טוב כמוני:

אופיר פינס-פז: גם אם יפתרו את כל בעיות התכנון, לא נצליח לטפל בבעיה בצורה רצינית במבנה הקיים, שבו כל אחד אומר: זו הקרקע שלי, וכל אחד בונה על דונם.

אופיר פינס-פז: צריך פה פתרונות אמיצים, משותפים, דרמטיים, כדי שאנשים יוכלו להקים בית בישראל, כמו שמגיע לכל אזרח.

אופיר פינס-פז: זה מצריך גם שינוי מדיניות של הממשלה וגם שינוי תפיסה שלכם, איך אתם רואים את שאלת הקרקע ואת שאלת הבנייה ביישובים שלכם.

אופיר פינס-פז: לגבי האכיפה, אני רוצה שדבר אחד יהיה ברור, משהו שאתם לא יודעים: מדיניות האכיפה היא בתחום היועץ המשפטי לממשלה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתדעו את זה.

אופיר פינס-פז: אין מצב ששר כזה או ראש עיר כזה יכול להחליט על מדיניות משלו.

אופיר פינס-פז: יש חוק ויש מדיניות אכיפה.

אופיר פינס-פז: זה שיש בעיות בתחום הזה, אין ספק.

אופיר פינס-פז: תאמינו לי שגם היועץ המשפטי לממשלה יודע את זה.

טלב אלסאנע: הוא קובע מדיניות?

אופיר פינס-פז: הוא קובע מדיניות אכיפה, אתה הרי משפטן.

טלב אלסאנע: פוליטית.

אופיר פינס-פז: לא, זה לא פוליטי.

אופיר פינס-פז: זה בדיוק העניין.

אופיר פינס-פז: באכיפת החוק לא צריכה להיות פוליטיקה.

אופיר פינס-פז: רגישות כן, שיקול דעת כן, פוליטיקה לא.

אופיר פינס-פז: צריך להבין את זה.

אופיר פינס-פז: אני לא מתעלם משום בעיה.

אופיר פינס-פז: תאמינו לי.

אופיר פינס-פז: איש לא מתעלם.

אופיר פינס-פז: זה לא שאנחנו חושבים שהדברים שחור-לבן.

אופיר פינס-פז: ידוע שהדברים מורכבים, אבל אל תחשבו שכל אחד יכול לעשות מה שהוא רוצה.

אופיר פינס-פז: אין דבר כזה.

אופיר פינס-פז: כשעושים מה שרוצים, זה רע מאוד.

אופיר פינס-פז: אני מתרשם שלא פעם יש מתירנות יתר, בעיקר ברמה המקומית.

אופיר פינס-פז: היא לא מוצדקת.

אופיר פינס-פז: אני מדבר על מקומות שבהם יש תוכניות מתאר.

אופיר פינס-פז: אין הרבה יותר מדי מקומות שבהם הכול מסודר, אבל כשהכול מסודר מצפים מוועדת התכנון והבנייה לא רק לתת היתרים אלא גם לטפל במי שלוקח את הדברים לידיים.

אופיר פינס-פז: צריך להביא את הדבר הזה בחשבון.

אופיר פינס-פז: עם זאת, אני בהחלט מודע גם למצוקות, גם לבעיות, גם לקשיים האובייקטיביים, הכול מובא בחשבון.

אופיר פינס-פז: בשנתיים הקרובות, שנה זו ושנת 2006, אני רואה שנתיים של פריצת דרך בכל הקשור לתכנון ולבנייה במגזר הערבי, על כל ההיבטים ובכל המקומות.

אופיר פינס-פז: במהלך הדיונים שיהיו בוועדה, גם בדיונים המפורטים לפי כל מחוז – ויש כאן שלושה ראשי מחוזות ונציג של מחוז דרום – אתם תראו שבעניין הזה אנחנו נחושים.

אופיר פינס-פז: יש לנו השקפה ומדיניות שמגלות פתיחות, מקצועיות והבנה לצרכים, לדעתי.

אופיר פינס-פז: אני חושב שבכוחות משותפים נוכל לבצע לא מעט פריצות דרך, שתבואנה לידי ביטוי אמיתי, כך שכל אזרח וכל תושב יוכל להרגיש את השינוי ביישוב שלו ובאזור שלו.

אופיר פינס-פז: זאת הכוונה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שנעמוד בכך יחד, גם בכבוד וגם בהצלחה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: אגב, את הרשימה של היישובים שכחתי להקריא.

אופיר פינס-פז: חמישה יישובים שאושרה להם תוכנית אב: פסוטה, גוש חלב, ינוח ג'ת, אום אל קוטוף, דחי….

אופיר פינס-פז: יש שבע תוכניות נוספות שעברו משלב התכנון לשלב האישור: שעב, תמרה – גם הגדולה וגם הקטנה, …, כאוכב,

קריאה: גם תמרה זועבייה.

אופיר פינס-פז: נכון.

אופיר פינס-פז: גם תמרה זועבייה.

אופיר פינס-פז: וגם דחי, שכבר אמרנו.

קריאה: שם אושרו גם תוכנית אב וגם תוכנית מתאר.

אופיר פינס-פז: זה לגבי תוכניות מאושרות.

אופיר פינס-פז: אנחנו נבקש להעביר את זה לוועדה, כדי שהיושב-ראש יוכל להפיץ את זה לחברים.

גאלב מג'אדלה: נפיץ את זה במחוזות, במהלך הדיונים.

אופיר פינס-פז: בסך הכול יש 51 תוכניות מאושרות.

אופיר פינס-פז: אני קורא את הרשימה.

קריאה: בכל אלו יש רק 200 איש.

גאלב מג'אדלה: סליחה, אנחנו לא בשלב השאלות.

גאלב מג'אדלה: בשבילם זה 100% של האנשים.

אופיר פינס-פז: יש פה רשימה ארוכה.

אופיר פינס-פז: אני ממשיך לקרוא אותה.

אופיר פינס-פז: אני משאיר את הרשימה ליושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: … בשכונת ברבור, שיש רק 23 בתים.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לשר הפנים.

גאלב מג'אדלה: אני מחזק את ידיך ואת ידי חבריך במינהל התכנון, שבראשו שמאי אסיף.

גאלב מג'אדלה: אנחנו חשים שבשנתיים האחרונות אכן נעשית עבודה גדולה.

גאלב מג'אדלה: מדיניות השר אופיר פינס האיצה, גיבתה, תמכה, סייעה לתחילת התכנון הנכון, שכבר התחיל.

גאלב מג'אדלה: אני בהחלט מאמין שנגיע לזה בפרק זמן של פחות משנתיים, אם תתאמצו קצת יותר.

גאלב מג'אדלה: נמצאים אתנו גם נציגי ארבעה המחוזות הרלוונטיים לדיונים הבאים שלנו.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר באופן הכי ברור, מהניסיון שלי, ואני מדבר רק בשמי: כל אחד מהם היום מניף את הדגל הזה, מאמין במה שהוא עושה, מקדם את העניין.

גאלב מג'אדלה: כולנו מאמינים שאין מישהו שרוצה בנייה בלתי מורשית, לא אזרח, לא רשות וגם לא המערכות.

גאלב מג'אדלה: זה לא לטובת אף אחד.

גאלב מג'אדלה: פעם חשבו שיש אנשים שיש להם עניין לבנות בנייה בלתי חוקית, הם לא משלמים אגרות.

גאלב מג'אדלה: הוכחנו מעל לכל ספק שהאזרח הוא הראשון שלא רוצה לבנות בנייה בלתי חוקית.

גאלב מג'אדלה: אדוני השר, לגבי מה שאמרת על האכיפה: אנחנו בעד אכיפה, אנחנו מכבדים את היועץ המשפטי לממשלה.

גאלב מג'אדלה: אבל כשהיה צריך, התעמתנו אתו על דבר שצדקנו.

גאלב מג'אדלה: אכיפה עושים לאחר שנותנים לאזרח כלים לבנות בנייה חוקית.

גאלב מג'אדלה: לא עושים אכיפה אחרי שלא משאירים לאזרח שום כלים לבנות נכון.

גאלב מג'אדלה: אתה רוצה שהאזרח ייבנה בנייה חוקית?

גאלב מג'אדלה: אז כדי שהכול יהיה בסדר, תן לו את האפשרות לכך.

גאלב מג'אדלה: אחר כך, אם הוא עובר על החוק, בבקשה, שהממשלה תמלא את תפקידה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו בעד.

גאלב מג'אדלה: לא יכול להיות שהזזת כביש, שזה בידינו ובאשמתנו, גורמת להריסת שני בתים.

גאלב מג'אדלה: אם נשנה את התכנון, תימנע הריסת שני הבתים.

גאלב מג'אדלה: היועץ המשפטי לממשלה אומר שיש פסיקה של בית המשפט על כך.

גאלב מג'אדלה: נכון, אבל יכולנו למנוע את ההריסה הזאת.

גאלב מג'אדלה: יש מקרים שצריך להתמודד אתם לגופו של עניין, נקודתית.

גאלב מג'אדלה: אנחנו בעד אכיפה באופן כללי, אבל כשתתאפשר לאזרח לבנות בנייה חוקית, בסדר, שהאכיפה תמלא את תפקידה.

גאלב מג'אדלה: עוד דבר שאני רוצה לומר: אנחנו חייבים להאיץ את הקצב.

גאלב מג'אדלה: לא נוכל לומר לדור הצעיר שלא בונים, לא מתחתנים, לא מקימים משפחה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו חייבים להאיץ את הקצב.

גאלב מג'אדלה: זה בידינו.

גאלב מג'אדלה: זה בידי הוועדה המקומית, בידי הוועדה המרחבית, בידי הוועדה המחוזית.

גאלב מג'אדלה: זה בידינו.

גאלב מג'אדלה: הדבר הנוסף שאני רוצה לומר לפני שאני פותח את הדיון: מוכרחים להשקיע תקציבים בנושא התכנון.

גאלב מג'אדלה: יש היום מצוקות לרשויות, למועצות, לעיריות.

גאלב מג'אדלה: אם לא נסייע להם בתקציב תכנוני, לא נוכל לתכנן.

גאלב מג'אדלה: כדי לקדם תוכניות מפורטות ותוכניות מתאר ליישובים חייבים לתת תקציבים – באופן חריג מאוד, נקודתי מאוד, ובקצב נכון.

גאלב מג'אדלה: אם ניתן אותו בשלבים, גם התכנון יהיה בשלבים, ולא נשיג את המטרה.

גאלב מג'אדלה: אני באמת שמח שמשרד הפנים פועל, לא רק ברמה האסטרטגית, לא רק ברמה הביצועית ששמאי אסיף ומנהלי המחוזות מובילים, ולא רק ברמת ההבנה, אלא גם ברמת הביצוע.

גאלב מג'אדלה: היום אנחנו מתקדמים בצעדי ענק.

גאלב מג'אדלה: זה בנפשנו, זה הבית שלנו, זאת החברה שלנו, אין לנו דרך אחרת.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מוכרחים לשלב ידיים ולהתלכד סביב העניין הזה, כדי שנתקן את המעוות, העובדה שהציבור הערבי עובר על החוק ובונה בנייה בלתי חוקית.

גאלב מג'אדלה: זו דרכם, זו תפיסתם, זה אורח חייהם – זה דבר שהוא מאוד לא נכון.

גאלב מג'אדלה: מכבד אותנו בהשתתפותו נציב הדורות הבאים, כבוד השופט בדימוס שלמה שהם.

גאלב מג'אדלה: הוא היה רוצה לומר כמה משפטים.

שלמה שהם: למען האמת, בשלב הזה אני חושב שעדיין לא נביע עמדה.

שלמה שהם: רציתי רק לומר הערה אחת, שמתייחסת אל העתיד: צריך לזכור שתכנון הוא דבר שאנחנו עושים היום ומסתכלים קדימה.

שלמה שהם: יש לו משמעות רבה לא רק למחר ולמחרתיים; בית שאנחנו בונים היום ישרת אותנו חלק מהזמן, וישרת את בנינו יותר זמן.

שלמה שהם: חלק חשוב מאוד בדיון הזה – ואנחנו נגבש עמדה במהלכו – הוא לא רק איך לפתור היום את בעיית הבנייה הבלתי חוקית, וזה נושא כאוב כשלעצמו, אלא גם כיצד ראוי שהבנייה במגזר הערבי תיראה.

שלמה שהם: כבוד שר הפנים דיבר על העיר הערבית החדשה.

שלמה שהם: כאן חשוב לצאת מתפיסת העבר ולראות את תפיסת העתיד, איך נכון וראוי לשלב את הבנייה הזאת.

שלמה שהם: לעניין הנגב והיישובים הבלתי מוכרים.

שלמה שהם: גם שם חסר חלק מהחזון, והחלק של המועצה לביטחון לאומי הוא חלק חשוב.

שלמה שהם: החזון איך צריך להיראות השילוב בין המגזרים השונים הוא חלק חיוני בהסתכלות קדימה.

שלמה שהם: נשתתף בדיוני הוועדה, ולקראת סיומם נציע הצעה מסודרת משלנו.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לכבוד השופט שהם.

גאלב מג'אדלה: אני מאוד מבקש מהדוברים לדבר בקצרה, כדי לאפשר לשר לשמוע מקסימום חברים.

גאלב מג'אדלה: השר נאלץ לעזוב בשעה 13:30.

גאלב מג'אדלה: ראשון חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחר כך ראש עיריית לוד, אחר כך חבר הכנסת טיבי.

טלב אלסאנע: שלום רב, לדעתי טוב עשה היושב-ראש כשיזם דיון מקיף בסוגיה החשובה הזאת.

טלב אלסאנע: כבוד השר, אתייחס לכמה סוגיות שהעלית בסקירה.

טלב אלסאנע: אין ספק שיש מידה של התקדמות, אבל יש בעיות מהותיות, שמחייבות שינוי בתפיסה.

טלב אלסאנע: לדעתי כל סוגיית התכנון בנוגע לסקטור הערבי יוצאת מהפרספקטיבה של סוגיית הקרקעות.

טלב אלסאנע: השיקול התכנוני תופס מקום משני, כי המטרה של המתכננים היא לרכז מקסימום אוכלוסייה על מינימום אדמה.

טלב אלסאנע: לכן אונסים את התכנון, והוא יוצא מעוות: הוא לא מביא בחשבון את הצרכים של היישוב הערבי להתפתח, לא שטח ירוק, לא שטחי ציבור, לא אזורי תעשייה.

טלב אלסאנע: אחר כך יש לנו בעיות נוספות של היעדר שטחים פתוחים והיעדר שטחים להתפתחות כלכלית.

טלב אלסאנע: אינני רואה שהמדיניות הזאת השתנתה.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים שלא פעם מתייחסים לחוק התכנון והבנייה – שכשמו כן הוא, מדבר על תכנון ועל בנייה – כך שמגלגלים את האחריות של חוסר התכנון לפתחו של הציבור הערבי.

טלב אלסאנע: הציבור הערבי הוא קורבן של היעדר תכנון.

טלב אלסאנע: הוא לא המתכנן.

טלב אלסאנע: בתקופה מסוימת הוא אפילו לא היה שותף לתכנון, לא היו נציגים בוועדות התכנון המחוזיות, לא היו נציגים במועצה הארצית לתכנון.

טלב אלסאנע: מי שאמור לתכנן הם נציגי השלטון.

טלב אלסאנע: הם לא תכננו, אין תוכניות מתאר, וזה לא מקרי, ואין תוכניות בכלל ביישובים הלא מוכרים.

טלב אלסאנע: אחר כך באים בטענות ליישובים הערביים שנבנו ללא היתר.

טלב אלסאנע: המחדל הוא של גורמי התכנון.

טלב אלסאנע: הם שצריכים לשאת בתוצאה ולא לגלגל את המחדל לפתחם של התושבים הערבים.

טלב אלסאנע: משפט לסיכום.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שאין שום יישוב לא מוכר במדינת ישראל פרט ליישובים הערביים, וזה לא מקרי.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להעביר שם את הטיפול למינהל מקרקעי ישראל.

טלב אלסאנע: הוא צד לוויכוח, ולא יכול להיות שהוא יהיה אחראי על התכנון.

טלב אלסאנע: צריך להעביר זאת למשרד הפנים.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לגלגל את האחריות על היועץ המשפטי לממשלה.

טלב אלסאנע: הוא מבצע, אבל לא מתכנן.

טלב אלסאנע: אי-אפשר לקבוע שהוא מוסמך להרוס בתים אבל אין לו כלים לתת פתרונות.

טלב אלסאנע: מי שצריך להיות אחראי על האכיפה הוא מי שמופקד על מתן הפתרונות, וזה משרד הפנים.

טלב אלסאנע: הוא צריך לדרוש שזה יהיה בסמכותו, ולא בסמכות היועץ המשפטי.

טלב אלסאנע: משרד הפנים הוא הסמכות הנבחרת, הוא הסמכות המבצעת.

טלב אלסאנע: היועץ המשפטי כשמו כן הוא – יועץ משפטי.

טלב אלסאנע: הגשתי הצעת חוק לפתרון בעיית היישובים הלא מוכרים, כבוד השר.

טלב אלסאנע: אני מבקש לדון בזה.

טלב אלסאנע: דנים בעניין של 8,000 מתנחלים, ויש חוקים שנידונים בוועדת החוקה, חוק ומשפט ובוועדת הכספים, כל העולם דן בזה.

טלב אלסאנע: ביישובים הלא מוכרים יש 80,000 תושבים, ושום דיון ענייני לא מתקיים, לא בממשלה ולא בוועדות.

טלב אלסאנע: זה לא יכול להימשך בצורה הזאת.

טלב אלסאנע: תודה.

בני רגב: אני מברך על הפגישות האלה.

בני רגב: אדוני השר, אני מופיע בהרבה פגישות, בוועדת הפנים ואיכות הסביבה במיוחד, עם היושב-ראש החדש.

בני רגב: אני רוצה לומר לכם, במלוא הכנות:

בני רגב: אני יודע בדיוק מה דעתו של שר הפנים בנושא המגזר הערבי, ואני אומר זאת בצורה הכי אובייקטיבית.

בני רגב: אבל צריך להבחין בין אכיפת החוק לבין הקיפוח במגזר הערבי.

בני רגב: כמי שנולד בעיר לוד ומכהן כראש עיר שם אני יכול לומר לכם שיש קיפוח ואין פתרונות למגזר הערבי.

קריאה: גם ברמלה.

בני רגב: מדברים כאן על יישובים קטנים.

בני רגב: לוד היא עיר בתוך עיר.

בני רגב: יש 28% מהמגזר הערבי, מתוך 75,000 תושבים.

בני רגב: צריך לתת את הדעת על כך.

בני רגב: הלכנו לקראת פתרון: תוכנית ל"ד בפרדס שניר, הרכבת – אני חושב שזה דבר שלא היה מאז קום המדינה.

בני רגב: הולכים להפשיר ולהכיר בבנייה בלתי חוקית, לצערנו.

בני רגב: מסיבות אובייקטיביות זה קרה, למגזר הערבי לא נתנו פתרונות ובנו שם.

בני רגב: ברור שלא צריך לתת יד לדבר.

בני רגב: אני מתמודד עם הבעיה יום יום.

בני רגב: אדוני השר, אתה בטח יודע, יש לנו שבעה בתים, שהם סיפור.

בני רגב: זה עבר הכול.

בני רגב: אני אומר לך, כראש עיר, כקורבן:

בני רגב: מדי פעם כשאני מוציא צו הריסה – ואני הורס והרסתי – אני נמצא תחת אבטחה ושמירה.

בני רגב: אבל אין פתרונות.

בני רגב: צריך יכולת, צריך נתונים כספיים.

בני רגב: האם פעם נתנו את הדעת מה העלות של הרשות המקומית לגבי כל צו הריסה?

בני רגב: ולוד ידועה כעיר בבעיה מבחינה כלכלית.

גאלב מג'אדלה: עיר במצוקה.

בני רגב: נכון.

בני רגב: היו מקרים שנמנענו מלהרוס בתים בגלל תקציב, כי דובר על 100,000-150,000 ש"ח.

בני רגב: לפעמים בלוד צריך 300-500 שוטרים בשביל זה, מבצע אנטבה.

בני רגב: צריך מסוקים, שמירה, ואני בא לישיבת מועצה, וזה 150 שוטרים.

בני רגב: אתה יכול לבדוק את הדברים.

גאלב מג'אדלה: זה בדוק.

בני רגב: אנחנו מדברים כל הזמן על בנייה בלתי חוקית ועל כך שאין פשרות באכיפת החוק.

בני רגב: אני פונה לכל חברי הכנסת דווקא מהמגזר הערבי.

בני רגב: באחרונה הייתי בוועדת הפנים, והייתי בודד במערכה.

בני רגב: הותקפתי.

בני רגב: מצד אחד נציגי משרד ראש הממשלה אומרים שאני לא עושה די, מצד שני נציגי המגזר הערבי תוקפים אותי שאני ראש עיר שהורס.

בני רגב: אני כבר לא יודע אם אני הורס או לא הורס.

בני רגב: צריך לתת פתרונות ולא רק לשבת זה לצד זה.

בני רגב: אדוני השר, אני יודע, בביקור האחרון שלך העמדת לי זאת כתנאי: גם אם אתה הולך לתת…, אתה תפקח, אתה רוצה להקדיש למגזר הערבי.

בני רגב: אני שמח על כך.

בני רגב: התפרצת לדלת פתוחה.

בני רגב: לא שמעתי את זה מהרבה אנשים, שנותנים את הדגש על זה.

בני רגב: אני מבקש מכולם לא לבוא ולדבר, בכל הכבוד.

בני רגב: אני לא בא להעביר ביקורת על חברי הכנסת, אבל בואו נחשוב יחד.

בני רגב: לא רק לעשות סיור עם האוטובוס ולומר שזה תת-רמה, שחיות כאן בהמות, ואחר כך ללכת וזה נעלם.

בני רגב: תראו מה קורה בלוד.

בני רגב: המגזר הערבי סובל, הוא בתת-רמה.

בני רגב: התקציב הוא למעלה מ-50 מיליון ש"ח לתשתיות במגזר הערבי.

בני רגב: זו לא בעיה שרשות מקומית תוכל להתמודד אתה, זו בעיה לאומית.

בני רגב: אם הממשלה לא תיתן דעתה על כך, רק נדבר ונדבר.

בני רגב: אני מסיים: צריך לברך על כך שוועדה מחוזית פעלה בפרויקט של פרדס שניר – ותתפלאו לשמוע שאפילו מפקד המחוז במשטרת ישראל היה מעורב.

בני רגב: הולכים לתת שם היתרים.

בני רגב: אנחנו נמסד את זה, ישלמו שם ארנונה ומסים.

בני רגב: לא כולם לא משלמים.

בני רגב: אנחנו נמסד את זה, ואז גם נדרוש.

בני רגב: אני רוצה שנגיע למצב שניתן וגם נדרוש.

בני רגב: כשאין לתת, קשה לדרוש.

בני רגב: תודה.

גאלב מג'אדלה: תודה בני, נעזור לך כדי שהמצב ישתנה בעיר לוד, כי זאת המטרה של כולנו, גם של האוכלוסייה בלוד, גם שלך כראש עיר וגם שלנו.

גאלב מג'אדלה: זו מטרה משותפת.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: קודם כול אני רוצה לברך את היושב-ראש על זימון הישיבה הזאת, זהו נושא אסטרטגי – הדיון בתכנון ובנייה.

אחמד טיבי: אני גם רוצה לציין לשבח את הודאתו של שר הפנים, נדמה לי שבפעם הראשונה שר פנים מודה שיש אפליה ממסדית בנושא תכנון ובנייה.

אחמד טיבי: הוא השתמש בביטוי "אפליה ממסדית" בכל הנוגע למגזר הערבי.

אחמד טיבי: אין ספק שהרקע לאפליה הממסדית הזאת הוא פוליטי: יחסי יהודים-ערבים, יחסי רוב ומיעוט.

אחמד טיבי: כשמדובר על ייהוד הגליל יש מטרה ויש כלים – הכלים הם תכנון ובנייה.

גאלב מג'אדלה: המשנה לראש הממשלה פרס, המופקד על פיתוח הגליל והנגב אומר היום בצורה הכי מפורשת: פיתוח הגליל והנגב לטובת כלל האוכלוסייה, יהודים וערבים.

אחמד טיבי: אם הדברים האלה ייושמו בשטח, מה טוב, אהיה הראשון לברך עליהם.

אחמד טיבי: אני מרגיש דאגה כשאני שומע את ראש הממשלה, בהקשר של הנסיגה מעזה, מדבר על ייהוד הגליל או על פיתוח הגליל והנגב.

אחמד טיבי: יש מקום לדאגה הזאת.

אחמד טיבי: כמה נושאים הקשורים לתכנון ובנייה: המצוקה הקשה ביותר היא של הכפרים הלא מוכרים, הנקודה השנייה היא ערים מעורבות, ולאחר מכן התכנון והבנייה בכפרים הערבים.

אחמד טיבי: הנקודה החשובה מבחינתי היא הקמת יישובים ערביים חדשים.

אחמד טיבי: כבר ב-1995 העליתי את זה.

אחמד טיבי: בקדנציה הקודמת היתה לי הצעת חוק שנפלה.

אחמד טיבי: גם בקדנציה הזאת יש לי הצעת חוק.

אחמד טיבי: אשמח אם זה עולה בקנה אחד עם הפעילות שלכם.

אחמד טיבי: אם הממשלה תתמוך בזה, זה דורש עבודת מטה של כל המשרדים.

אחמד טיבי: לא קל להקים יישוב ערבי, אבל צריך להקים יישוב ערבי.

אחמד טיבי: יש כאן בחינה חברתית ותרבותית, ומתן תשובה לצרכים.

אחמד טיבי: אני פונה ליושב-ראש הוועדה, ומציע שהוועדה תמליץ בסופו של דבר – על מנת לקדם את נושא התכנון והבנייה – להקפיא את כל צווי ההריסה, תוך כדי מבט לעתיד.

אחמד טיבי: אי-אפשר שיהיה מאבק יום-יומי בנושא הריסת בתים, ואנחנו נדבר על תכנון ובנייה.

אחמד טיבי: טוב תעשה הוועדה אם תמליץ על הקפאת כל צווי ההריסה ושילובם בתכנון החדש של המגזר הערבי.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: אני מתנצל.

קריאה: אולי תשמע אותי, שני משפטים, אדוני השר?

אופיר פינס-פז: שמעתי אותך ארבע פעמים השבוע, וגם מסרת אינפורמציה לא בדוקה בביקור שלי.

אופיר פינס-פז: לא חתמתי.

אופיר פינס-פז: בדקתי.

אופיר פינס-פז: אבל למרות זאת אני מכבד אותך.

גאלב מג'אדלה: חברים, שלא תחשבו לרגע אחד שאם השר הלך מצבנו פחות טוב.

גאלב מג'אדלה: שמאי אסיף כאן, והוא מי שעומד בראש התכנון.

גאלב מג'אדלה: יש לו סמכויות נרחבות אצל השר.

אחמד טיבי: בדרך כלל הם משפיעים יותר מהשר.

גאלב מג'אדלה: הוא מיישם נאמנה את תפיסתו של השר בנושא תכנון ובנייה.

טלב אלסאנע: הוא הביצועיסט.

קריאה: הייתי מציע לנו, המגזר הערבי, לשנות את שמן של ועדות התכנון והבנייה ל"ועדות הבנייה והתכנון", כי בדרך כלל אנחנו בונים ואחר כך אנחנו מתכננים.

קריאה: אני לא יודע איך יכול להיות דבר כזה, שלאחר שכל היישוב בנוי אנחנו מתחילים להגיש תוכניות.

קריאה: זה אבסורד.

קריאה: רבותי, אנחנו במצוקה.

קריאה: אני אדבר נגד המחשבות של רוב מי שנמצאים כאן.

קריאה: אנחנו עומדים לפני מצב שבעוד 20 שנה לא יהיה לנו מקום לבנות בית ספר אחד, לא יהיה לנו מקום לשום שטח ציבורי בכפרים שלנו.

קריאה: ממילא לפי צווי הירושה האדמה מתחלקת, ומשרד הפנים מעכב כל התקדמות של תוכנית מתאר.

קריאה: עד שיאשרו את זה, כבר הכול יהיה מחולק לפיסות קטנות כאלה, שלא יהיה אפשר למצוא חלקה אחת שאפשר לבנות עליה בית ספר.

קריאה: זאת המצוקה שלנו.

קריאה: אנחנו צריכים להתווכח עם מוסדות התכנון גם על אכלוס וגם על זה.

קריאה: בסך הכול אנחנו בונים על אדמה פרטית.

קריאה: אנחנו לא בונים על אדמת מינהל, כדי לתכנן שכונה, לבנות אותה, למכור אותה ולעבור לשכונה אחרת.

קריאה: אנחנו מתכננים באדמה פרטית.

קריאה: ושם אי-אפשר ליישם, אי-אפשר להכריח את הבעלים למכור.

קריאה: וממילא אין לנו רזרבה קרקעית.

קריאה: בסך הכול אנחנו סובלים מכך שאפילו פקיד קטן אחד במחוז יכול לבטל תוכנית מושלמת.

קריאה: אצלנו יש תוכנית שאושרה ב-1998, ובשנת 2002 החליטו לבטל אותה.

קריאה: למה?

קריאה: אני לא יודע.

קריאה: היא אושרה להפקדה ובוטלה.

קריאה: מ-1986 עד היום לא קיבלנו שעל אחד נוסף לתכנון.

קריאה: אנחנו רוצים לתכנן, אבל אין לנו איפה לבנות בית ספר.

קריאה: אם נמשיך בצורה כזאת, לא יישאר.

קריאה: דיברתי גם עם מר אדיב דאוד בישיבה שלנו.

קריאה: אני חושב שמייד צריך לעשות תוכניות מתאר לכל השטחים שנותרו למגזר הערבי ולשריין את השטחים הציבוריים, כדי שבעתיד נוכל לבנות יישובים שיהיה אפשר לחיות בהם.

קריאה: האכלוס אצלנו פוגע בנו, כי רמת האכלוס נמוכה: 25%-30%.

קריאה: זה מחייב את הרשות המקומית לשלם הרבה על תשתיות.

קריאה: אבל בסופו של דבר התשתיות האלה ינוצלו בעתיד.

קריאה: אני חושב שיש לתת הוראה שיצאו לדרך, לתכנן את כל מה שנותר.

קריאה: בסך הכול, כל מה שנותר הוא שטחים קטנים.

קריאה: יש לנו בעיה עם גורמי חוץ שבאים אלינו, וקובעים ש-300 מטר מכביש חוצה ישראל זה שטח ירוק.

קריאה: במגל יש 25 מטר, אצלנו 300 מטר, איך זה יכול להיות?

קריאה: מה נשאר לנו בכלל, אם לוקחים לנו 300 מטר?

קריאה: לקחו את כביש חוצה ישראל מאתנו, גם קו בניין לקחו מאתנו, מהשטחים שלנו, ועכשיו 300 מטר?

קריאה: ובמגל זה 25 מטר, אני לא יודע למה.

קריאה: איחדו את ג'ת ובקה, והכניסו כביש באמצע, כביש ארצי חשוב.

קריאה: כביש 61.

קריאה: השר אומר שזה יביא לנו אנשים מבחוץ.

קריאה: זה בכלל לא ישרת אותנו, זה ישרת את ג'ת ובקה, אבל זה סגור.

קריאה: זה יחסל לנו את כל מה שנשאר לנו.

קריאה: רבותי, תהיו רגישים לנושא הזה.

קריאה: דיברו כאן בצורה נכונה, לעניין: הרזרבות שלנו אזלו.

ראמז ג'ראיסי: אני מצטרף לברכות על קיום הדיון הזה.

ראמז ג'ראיסי: לדעתי צריך להקדיש לזה יותר זמן, וגם לאפשר להתייחס בצורה מפורטת יותר.

ראמז ג'ראיסי: איני יודע אם זה במסגרת הוועדה או במסגרת שתקום ביוזמתה של הוועדה הזאת, משהו שיאפשר להיכנס לעניין בצורה יותר עמוקה.

גאלב מג'אדלה: אמרנו, זה דיון פותח, ויהיה דיון מסכם.

גאלב מג'אדלה: באמצע יהיו ארבעה דיונים במחוזות: צפון, חיפה, דרום, מרכז.

גאלב מג'אדלה: לדיון שלכם תוזמנו.

ראמז ג'ראיסי: אני מסכים עם מה שאמר חבר הכנסת טלב אלסאנע, שפתח ואמר שעניין התכנון הוא לא בראש הנושאים שמעניינים את מקבלי ההחלטות במדינת ישראל במה שמתייחס למגזר הערבי.

ראמז ג'ראיסי: כאן טמון שורש הבעיה.

ראמז ג'ראיסי: המגזר הערבי היה רחוק מהתכנון הנוגע לו, או מורחק מלהיות שותף לתכנון הנוגע ליישובים הערבים, ולכן התוצאות שאנחנו עדים להן היום.

ראמז ג'ראיסי: תכנון הוא כלי המונחה על-ידי קובעי המדיניות.

ראמז ג'ראיסי: דרך התכנון גם מביאים ליישום של המדיניות.

ראמז ג'ראיסי: לכן התוצאות שאנחנו רואים היום הן תוצאה של מדיניות ממשלות ישראל מאז ומתמיד, מדיניות שהיתה מבוססת על אפליה של המגזר הערבי, כשנושא הקרקע הוא הנושא העיקרי.

ראמז ג'ראיסי: אני רוצה להתייחס לכמה סוגיות שיכולות להמחיש את הדברים.

ראמז ג'ראיסי: לדוגמה נצרת עילית, היישוב היהודי לידנו.

ראמז ג'ראיסי: כשמחליטים על הקמת אזור תעשייה אזורי, בסופו של דבר אותו אזור התעשייה האזורי, שהיום גודלו קרוב ל-8,000 דונם, מסופח רק לנצרת עילית, אבל הוא נמצא בלב לבו של אזור ערבי: ריינה, כפר כנא, נצרת.

ראמז ג'ראיסי: הזיהום הולך ליישובים הערביים, הפירות הכלכליים, התעסוקה, הולכים לנצרת עילית.

ראמז ג'ראיסי: זה מראה על מדיניות שמנחה את התכנון.

ראמז ג'ראיסי: אם לא ישנו אותה, לא ישנו הרבה.

ראמז ג'ראיסי: עד היום אין בנצרת אזור תעשייה.

ראמז ג'ראיסי: ריבונו של עולם, האם זה יכול לאפשר לעיר כזאת להתקיים?

ראמז ג'ראיסי: כשהרשויות המקומיות במשבר קשה, מדברים על הכנסות עצמיות.

ראמז ג'ראיסי: במגזר הערבי 85% מההכנסות העצמיות הן מבתי מגורים.

ראמז ג'ראיסי: במגזר היהודי 70% הן מעסקים.

ראמז ג'ראיסי: זה תוצאה של מדיניות ושל תכנון.

ראמז ג'ראיסי: לא מדובר רק על תכנון שנוגע לבניין, אם נבנה כחוק או לא, אם יש צורך בצו הריסה או לא; זה עניין של קביעת הפיתוח וההתפתחות של אוכלוסייה, של קהילה, בראייה של היום ובראייה עתידית.

ראמז ג'ראיסי: דוגמה אחרת מאותו אזור: איפה נשמע דבר כזה, שבלב יישוב מסוים קיים אי ששייך ליישוב אחר?

ראמז ג'ראיסי: החלטות ועדות התכנון מושפעות מכלים לא תכנוניים.

ראמז ג'ראיסי: יושב-ראש מינהל התכנון: איך אפשר לתכנן אי בתוך יישוב אחר, בהתעלם מהיישוב עצמו ומתוכניות המתאר שלו?

ראמז ג'ראיסי: אלו דוגמאות שמראות על מדיניות.

ראמז ג'ראיסי: אני לא רוצה להרבות מילים, אני לא רוצה להיכנס לפרטים.

ראמז ג'ראיסי: אני מקווה שתהיה לנו הזדמנות לדבר על כך בדיונים יותר מפורטים.

ראמז ג'ראיסי: אבל הדוגמאות מראות שתכנון הוא לא דבר שמדברים עליו כעל דבר אוטופי, או כמשהו אידאלי שעושים.

ראמז ג'ראיסי: אם הוא לא מגובה במדיניות, בהנחיות תכנון, דבר לא ישתנה.

ראמז ג'ראיסי: בעוד תקופת מה נמשיך בדיון כאן.

ראמז ג'ראיסי: נקודה אחרונה, עניין שהצענו את זה על-ידי ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות גם למר שמאי אסיף וגם לשר: להגיע לאמנה.

ראמז ג'ראיסי: על-פי האמנה אנחנו כנציגי הציבור נגיד לציבור שלנו: מנקודת הזמן הזאת די, לא ניתן גיבוי לכל בנייה שלא על-פי היתר – אם היא חוקית או לא חוקית, אני לא רוצה להיכנס לוויכוח הזה.

ראמז ג'ראיסי: ומצד שני, נותנים פרק זמן שבו יתקיים דיון מעמיק יותר על כל מה שנעשה עד היום, כדי לתת פתרונות.

ראמז ג'ראיסי: צריך אמנה, שלפיה גם אנחנו לא ניתן גיבוי – כי אנחנו לא רוצים בנייה ללא היתר.

ראמז ג'ראיסי: היא פוגעת ביישוב עצמו, היא פוגעת באוכלוסייה, היא פוגעת בחברה.

ראמז ג'ראיסי: אנחנו מודעים לעובדה הזאת, אבל במציאות הקיימת קשה לנו שלא להגן על מחוסרי דיור שאין להן אלטרנטיבה אלא למצוא את הדרך הלא חוקית, במירכאות, כדי לתת פתרון להם ולילדים שלהם.

ראמז ג'ראיסי: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לראש העיר נצרת.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מוכנים אחר כך להביא את זה לשלב הסיכומים, ההמלצות והמסקנות.

ג'עפר פרח: קודם כול, אני רוצה לברך את יושב-ראש הוועדה על המינוי.

ג'עפר פרח: אני חושב שזהו היועץ הערבי הראשון שמתמנה לוועדות בחמש או שש השנים האחרונות.

ג'עפר פרח: זה צעד חשוב, ואני מקווה שבעקבותיו יבואו עוד מינויים של יועצים מקצועיים שיעבדו עם הוועדות.

גאלב מג'אדלה: אפשר לרשום את זה כתקדים נוסף שלי?

ג'עפר פרח: יש לי כמה הצעות.

ג'עפר פרח: אני חושב שאחד הדברים שאנחנו זקוקים להם הוא לוח זמנים ברור.

ג'עפר פרח: אנחנו יודעים כמה יישובים נמצאים בשלבי תכנון שונים, ואנחנו זקוקים ללוח זמנים ברור ומוסכם לסיום התכנון.

ג'עפר פרח: אנחנו יודעים שבחלק גדול מהמקרים יש בעיות: מה שנכפה על-ידי צוותי התכנון הוא לא מה שהיישובים היו רוצים לראות – התושבים, או הרשות עצמה.

ג'עפר פרח: שנית, המעורבות של המתכננים והצוותים המקצועיים הערבים.

ג'עפר פרח: אחד הדברים שלא קורים, ופה יש אשמה גם של ראשי הרשויות הערביות עצמם, הוא המעורבות של מתכננים ואנשי מקצוע.

ג'עפר פרח: יש פחות מדי אנשי מקצוע, וזה בחלקו באשמת ראשי הרשויות המקומיות, שלא מתעקשים לקבל מתכננים ויועצים ערבים.

ג'עפר פרח: אנחנו באים בטענות לאנשי משרד השיכון או לכל משרד אחר, על שהם לא מעסיקים מספיק די יועצים או מתכננים ערבים, כך אנחנו צריכים לקדם גם את הנושא הזה.

ג'עפר פרח: זאת ההמלצה גם לצוותים המחוזיים וגם לצוותים הארציים.

ג'עפר פרח: לגבי היישובים המעורבים, אני לא יודע איך זה יטופל בוועדה, אבל גם בעכו, גם בחיפה, גם בלוד וגם ברמלה יש בעיות קשות.

גאלב מג'אדלה: הם יידונו במסגרת המחוזות.

ג'עפר פרח: ברמלה ובלוד יש צוות פעיל שעובד.

ג'עפר פרח: בחלק מהיישובים, כמו חיפה, צריך לדאוג לאנשים.

ג'עפר פרח: אנחנו מוכנים להעביר לוועדה רשימות של ארגונים שעוסקים בנושא בכל יישוב.

גאלב מג'אדלה: יושב כאן גם הממונה על המחוז, מר שוקי אמרני.

ג'עפר פרח: נעים להכיר.

ג'עפר פרח: אחד הדברים שמעכבים חלק מהתוכניות, לפחות כך זה לפי אנשים מתוך משרד הפנים, הוא המחסור בתקציבים ובמשאבים לקדם את התוכניות.

ג'עפר פרח: אני לא יודע מה קורה השנה עם התקציב שעומד לרשות הצוותים, אם הם מספיקים, אבל מהצד השני יש תקציבים שאי-אפשר לנצל אותם.

ג'עפר פרח: הם עומדים לרשות משרדי ממשלה, אבל אי-אפשר לנצל אותם בגלל מחסור בתכנון או מחסור באפשרויות לבצע את התכנון.

ג'עפר פרח: הם מאושרים בתקציב המדינה, כביכול, אבל אי-אפשר לצאת לביצוע כל עוד התכנון לא מתקדם.

גאלב מג'אדלה: אולי תצביע עליהם ונדרוש להעביר אותם לטובת העניין?

ג'עפר פרח: יש לנו ריכוז של משרד השיכון, דווקא, והיה גם מפגש עם שר השיכון.

ג'עפר פרח: חלק מהם אני מניח שיתחילו לזוז מהר יותר.

ג'עפר פרח: אני מניח שעוד לא נמצאה התוכנית לכך, ואני לא יודע איך אפשר להתגבר על הבעיה שיש לנו עם מינהל מקרקעי ישראל.

ג'עפר פרח: צריך לשים את הדברים על השולחן בצורה הכי קשה.

ג'עפר פרח: אחת הבעיות המרכזיות, גם אנשים בתוך משרד הפנים ובתוך הרשויות המקומיות אומרים את זה: אולי הגיע הזמן להביא את המינהל להיות שותף לפתרון.

ג'עפר פרח: אני רואה את המכרזים שמשרד השיכון ומינהל מקרקעי ישראל מוציאים בשכונות מתוכננות.

ג'עפר פרח: אני עובר על זה בכל פעם שזה יוצא.

ג'עפר פרח: לצערי אני לא רואה אפילו פעם אחת רשימה של יישובים ערבים שם יוצאים למכרזים כאלה.

סימונה טסטה: אני פה.

סימונה טסטה: אגיב על הדברים.

ג'עפר פרח: סוף סוף הבתים דיר חנא, מה שאנחנו מדברים עליו שמונה או תשע שנים יצאו?

סימונה טסטה: כן, 300 יחידות דיור לשיווק מיידי.

ג'עפר פרח: שמונה-תשע שנים העניין קיים.

ג'עפר פרח: אני מניח שלולא הלחץ של שר השיכון החדש זה לא היה קורה, לצערי.

ג'עפר פרח: אנחנו בהתכתבות עם משרד השיכון.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: מר אפרתי, מנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל, יופיע מחר בסעיף קרקעות, בנושא המלצות ועדת אור.

גאלב מג'אדלה: עם כל ההסתייגות שיש לי ממינהל מקרקעי ישראל, ואני מקבל את מה שאתה אומר, יש פתיחות אצל מר אפרתי, בשנה האחרונה, ללכת לכיוון הוצאת מכרזים למגרשים ולמבני ציבור.

גאלב מג'אדלה: נעמיד את זה במבחן.

גאלב מג'אדלה: תודה.

ג'עפר פרח: ההצעה האחרונה שאני רוצה להציע היא הנושא של חוק החשמל.

ג'עפר פרח: היום יש אפשרות חדשה, ששר התשתיות אישר בזמנו – והוא היום ראש ממשלה.

ג'עפר פרח: הכוונה לחיבור בתים שלא מיועדים להריסה, שהם ללא רישיון, לרשת החשמל.

ג'עפר פרח: זה נעשה לגבי 11,000 בתים, חברת החשמל מסכימה.

ג'עפר פרח: אני מציע להרחיב את העניין, שהוועדה תטפל בנושא ותרחיב את האפשרות לכך.

גאלב מג'אדלה: באחד הדיונים נגיע לנושא הזה, על דעת שר התשתיות.

ג'מאל זחאלקה: אין ספק שזה דיון חשוב וחם, ואם אנחנו רוצים למקם את הבעיות של הציבור הערבי בארץ, אז התכנון הוא הנושא הכי כואב והכי חם.

ג'מאל זחאלקה: בעצם הוא הפך לקו העימות העיקרי בינינו לבין השלטון.

ג'מאל זחאלקה: מדובר באדמתו של אדם ובביתו.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו הממשלה העמידה חלק גדול מהציבור הערבי במצב בלתי אפשרי: אין רישיונות, ואנשים חייבים לבנות.

ג'מאל זחאלקה: אז נוצרה התופעה של בנייה בלתי חוקית, שהממשלה אחראית לה.

ג'מאל זחאלקה: יש קמפיין של הריסת בתים, ובכל פעם אנחנו שומעים עליו מחדש וכואבים אותו על בשרנו.

ג'מאל זחאלקה: זהו דיון כללי, ולכן לא אכנס עכשיו לבעיות של כל אזור.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע משהו שכבר הצעתי בעבר: לפי הרשימות ולפי מה שמגיע – ויושב-ראש הוועדה יודע זאת היטב – כמה בתים קיבלו צווי הריסה שצריכים להתבצע.

ג'מאל זחאלקה: בכל יום אני מקבל הודעות מאזרחים שהולכים להרוס להם את הבית – בבקה, בג'ת, בעארה, בכפר מנדא.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שלא יהרסו בסוף.

ג'מאל זחאלקה: כמעט כל יישוב, יש בו הבעיה הזאת, שלא לדבר על הבעיה הענקית של הנגב ושל הערים המעורבות, בייחוד לוד.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על הכמויות הגדולות.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקום יש מאות בתים.

ג'מאל זחאלקה: היו דברים מעולם, נעשו דברים בעולם בנושא הזה, אני חושב שיש להקפיא.

גאלב מג'אדלה: מקובלת עליך הצעת ראש העיר נצרת?

ג'מאל זחאלקה: העיקרון מקובל, אבל ברשותו אני רוצה לעשות תיקון.

ג'מאל זחאלקה: תן לי לנסח זאת בלשון שלי.

ג'מאל זחאלקה: אני מקבל את העיקרון של משא ומתן.

ג'מאל זחאלקה: אמרנו, ואנחנו חוזרים שוב ושוב: היו עימותים על הריסות בתים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא ששים אלי עימות.

ג'מאל זחאלקה: לא מזמן היה בנגב, לפני שבועיים היה בחיפה, זה יכול לקרות מחר בכל מקום אחר.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא רוצים את העימותים.

ג'מאל זחאלקה: הציבור הערבי רוצה להגיע להסדר בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה, הממשלה תבוא עם הצעה, או תקבל את הצעתנו להקפיא את הריסת הבתים, ולפתוח במשא ומתן, בדיונים, עם הדרגים המקצועיים, עם הדרגים הפוליטיים, עם ועדת ראשי המועצות המקומיות, להגיע להסדר בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אגב, זאת היתה אחת ההמלצות של ועדת אור, להגיע להסדר בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים להגיע להסדר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאפשר לפתור 98% מהבעיות, להגיע להסכמה.

ג'מאל זחאלקה: אולי יישארו 2%, ויהיה נתיב איך לפתור אותם.

ג'מאל זחאלקה: אבל אפשר להגיע להסדר.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים הורסים בית בשכונה ואחר כך המקום הזה מקבל לגיטימציה ואפשר לבנות עליו.

ג'מאל זחאלקה: אבל יש מי שששים להרוס.

ג'מאל זחאלקה: לא נכון שהממשלה לא מטפלת בנושא התכנון במגזר הערבי.

ג'מאל זחאלקה: היא מטפלת ועוד איך.

ג'מאל זחאלקה: היא הקימה ועדת שרים לאכיפת חוקי התכנון והבנייה.

ג'מאל זחאלקה: קראנו לה "ועדת הריסת הבתים".

ג'מאל זחאלקה: גם שרון שם, הוא כל הזמן צועק עליהם למה לא אוכפים.

ג'מאל זחאלקה: גם הקימו יחידת משטרה מיוחדת – דואגים טוב מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אבל אין פרופורציה בין האנרגיות שהממשלה רוצה להשקיע בהריסת הבתים לבין האנרגיות שהיא רוצה להשקיע בנושא התכנון למגזר הערבי.

ג'מאל זחאלקה: צריך לפתור את הבעיה החמה הזאת, כי כל זמן שהורסים בתים אנחנו נמצאים בעימות.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שכולם ידעו, לציבור הערבי אין אמון ברשויות התכנון.

ג'מאל זחאלקה: פשוט אין אמון.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו הם רואים את האזרח הערבי לא כמישהו שיש אמפתיה כלפיו, כלפי עתידו, רווחתו, איכות חייו, אלא כמכשול בפני התכנון.

ג'מאל זחאלקה: הם חושבים איך לסלק את האבן הזאת שעומדת בדרך, אבן הנגף בפני התכנון.

ג'מאל זחאלקה: את אבן הנגף של המתכננים שחושבים כך צריך להסיר.

ג'מאל זחאלקה: צריך לראות את האזרח הערבי כאזרח.

ג'מאל זחאלקה: תכנון לכל האזרחים, ולא תכנון לטובת חלק מהאזרחים על חשבון אזרחים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: את הבעיה הזאת אנחנו רואים ברמלה.

ג'מאל זחאלקה: בשבוע שעבר היה דיון בוועדת הכלכלה.

ג'מאל זחאלקה: בא ראש העיר, ודיברו על שיווק של 841 דונם ברמלה.

ג'מאל זחאלקה: דונם אחד לציבור הערבי אין שם, אחד.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך יש מודעות, גם ברמלה, שכתוב בהן שרק יוצאי צבא יכולים לגשת למכרז.

ג'מאל זחאלקה: איך הציבור הערבי צריך להרגיש?

ג'מאל זחאלקה: פלא שיש תסיסה.

ג'מאל זחאלקה: אנשים מתפלאים למה יש תסיסה.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים הדברים מגיעים לרתיחה.

ג'מאל זחאלקה: חונקים אותנו.

ג'מאל זחאלקה: מי שיקרא את התוכניות ברמלה, לא רק שהן לא נועדו בכלל לציבור הערבי, שרוצה פתרונות דיור, אלא הן על חשבון השכונות הערביות.

ג'מאל זחאלקה: חלק מתכנון הכבישים החדשים שמובילים לשכונות החדשות האלה יהיה על חשבון השכונות הערביות ויחנוק.

ג'מאל זחאלקה: יש סגירת כבישים קיימים.

ג'מאל זחאלקה: לחלק מהשכונות הערביות יסגרו את הכביש.

ג'מאל זחאלקה: הן לא יוכלו לגשת לשכונה, בגלל השכונה החדשה של האדם העליון.

ג'מאל זחאלקה: זה לא יחס של אזרח לאזרח.

קריאה: כיתור.

ג'מאל זחאלקה: יש אדם שנחשב על-אדם ויש מישהו תת-אדם.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא יכולים להסכים לדבר הזה.

ג'מאל זחאלקה: עדיין הממשלה והרשויות לא הוכיחו לנו שיש מינימום של רצון טוב.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: נשמע את ראש עיריית טירה.

חליל קאסם: אני מברך את היושב-ראש על המפגש הזה, אבל הוא לא מספיק.

חליל קאסם: יש לנו הרבה בעיות ביישובים שלנו.

חליל קאסם: קודם כול, אין לנו אזורי תעשייה.

חליל קאסם: בושה למדינת ישראל שעיר כמו טירה, אין בה אזור תעשייה, כמו מה שאמר ראש עיריית נצרת.

חליל קאסם: צריך להקים את העיר על ארנונה של תושבים, נכים וכו'.

חליל קאסם: שנית, תחום שיפוט: אין לנו תחומי שיפוט.

חליל קאסם: בעבר האדמות של כל היישובים מסביבנו היו של היישובים שלנו.

חליל קאסם: היום לצערי הן לא שלנו, לא משתמשים בהן.

חליל קאסם: לא יכול להיות שמישהו צריך לבנות בית 20 שנה ואי-אפשר לקחת ממנו כלום, כשהוא בתוך עיר שלנו.

חליל קאסם: צריך לתקן את זה.

חליל קאסם: לעניין צווי ההריסה, אני חושב שאף אחד, לא ראש העיר ולא הממונה על המחוז ולא אף אחד, רוצה להרוס בית למישהו.

חליל קאסם: יש לנו בעיה, והרבה פעמים פנינו למשטרה.

חליל קאסם: אנחנו רוצים לאכוף את החוק, אנחנו בעד החוק.

חליל קאסם: כשאדם רוצה לבנות בית, אנחנו מוציאים צו הריסה, אבל הוא מתגלגל במשטרה.

חליל קאסם: אחרי חודש או חודשיים האדם כבר בנה את הבית.

חליל קאסם: אילו היתה אכיפה, והמשטרה היתה מסייעת לראש העיר באותו יום ובאותו שבוע, אני יכול להרוס מהיסודות, ולא יהיה נזק.

גאלב מג'אדלה: יהיה נזק, אבל קטן יותר.

חליל קאסם: עכשיו אנשים בנו, אין להם לאן ללכת.

חליל קאסם: אני מקווה שמר שמאי אסיף וכל הצוות יבואו לבקר בטירה, ולא רק בטירה, ויראו את האנשים בעיניים שלהם.

חליל קאסם: אני חושב שאנחנו צריכים לפתור את הבעיות של האנשים המעטים האלה.

חליל קאסם: צריך לעצור את צווי ההריסה ולבדוק מה אפשר לתקן.

חליל קאסם: צריך גם לתת גיבוי.

חליל קאסם: אתם, כוועדת הפנים, וגם השר וכולם, צריכים לתת גיבוי למחוזות, לממונה על המחוז, שגם אנחנו נוכל לפנות אליהם והם יוכלו לפתור לנו את הבעיות.

חליל קאסם: אני יודע שרוב הדברים לא בידיים שלהם.

חליל קאסם: צריך לתת להם גיבוי: אם ראש עיר נמצא במצוקה, שהם יוכלו לעזור לו.

חליל קאסם: כל אחד רוצה סדר, וכל הזמן לוחצים עלינו.

חליל קאסם: אני מבין את הממונה על המחוז ואת כולם.

חליל קאסם: הגיע הזמן לשים סוף לכל הבעיות האלו במגזר הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כבוד היושב-ראש, חברים, אני מברך על קיום הישיבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מברך הרבה יותר על המגמה שאני חש אצל היושב-ראש ואצל הגורמים הנוספים לעשות שינוי במדיניות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק לעשות ישיבות ולדבר על הבעיות, אלא להתחיל לפתור אותן, להתחיל לעשות שינוי בשטח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה מה שיותר חשוב.

גאלב מג'אדלה: אתה עדיין תחת הרושם של שכונת ברבור מאתמול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק בגלל אתמול.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני אומר זאת ליושב-ראש בכנות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה לא רק מאתמול, אנחנו רואים מגמה אחרת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני שמח לשמוע שגם לשר יש כיוון כזה, וגם לאחרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מקווה שלא יהיו רק דיבורים על מגמות טובות, אלא יהיה גם ביצוע בשטח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כל הבעיה של המגזר הערבי, כולה, על כל הצדדים שלה, היא בעיה של מדיניות ממוסדת, של כל ממשלות ישראל עד היום.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: שום דבר לא בא מהשמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפי שאמר ראש עיריית נצרת, לעשות את אזור התעשייה, כאילו ציפורי, זה אדמות כפר כנא ומשהד בעיקר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסוף זה האדמות של האזור כולו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עושים את נצרת עילית ים, שיקיף את כפר כנא ממזרח ואת תורעאן, ויגיע עד אזור התעשייה – בינתיים הם אי קטן; נצרת מוקפת ממזרח ממערב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לרדת עכשיו לצ'רצ'יל, לאדמות האלה, זה אדמה ירוקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ממש חונקים את היישוב הערבי.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: המדיניות הזאת תתפוצץ בפנים של המתכננים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עד עכשיו סבלנו, עד עכשיו הרסו לנו בתים, עד עכשיו נחנקנו ויכולנו איכשהו גם להתקיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם התכנון הזה יימשך כך, הדבר יתפוצץ.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ושום דבר לא יביא לכך שלא נבנה את הבתים שלנו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו נבנה את הבתים, אנחנו נחיה בכפרים האלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בעיית האדמות היא בעיה של תכנון.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם אין אדמות לבקה ולג'ת, זה משום שהתכנון הוציא את האדמות מבקה וג'ת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: האדמות נמצאות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: התכנון הגביל את בקה מצד צפון, כך שלא תוכל להתרחב לאדמות מדינה, מה שנקרא,

ג'מאל זחאלקה: יער, במקום גדר – יער.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בסדר, היער הזה חייב לחזור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אגב, זו גם היתה אדמת בקה כל הזמן, אני בטוח.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אין כפר שלא היו לו עשרות אלפי דונמים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך זה גם לגבי כפר כנא, שיש לי הכבוד להיות אחד התושבים שלו.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: רבותי, התכנון בא לשרת את האדם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייבים להכיר בנו כבני אדם, כזכאים לתכנון ולחיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני רוצה להביע פליאה: הגיע הזמן שתקום עיר ערבית, כך אמר השר.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה זאת אומרת, הוא עושה לנו טובה?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כמה ערים הוקמו במדינה הזאת בעשרות השנים האחרונות?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפר ערבי אחד לא הוקם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא רק זאת, כפרים קיימים הם בלתי מוכרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה יש דבר כזה בעולם כולו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כפר קיים 100 שנה, 20 שנה, 30 שנה, 250 שנה – כמו דריג'את, שסוף סוף מכירים בו, עכשיו עומדים להכיר בו – והוא לא קיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא מימי התורכים, אני מכיר את האנשים, ורק היום מתחילה מדינת ישראל להכיר בקיומו?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו רוצים לשנות את המדיניות.

גאלב מג'אדלה: תודה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: עוד שתי מילים, היושב-ראש.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: ג'עפר פרח דיבר על בתים מיועדים להריסה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מה זה "בתים מיועדים להריסה"?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: איפה יש כזה מושג?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: בתים מיועדים לבני אדם, מיועדים לחיים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כאשר לא נותנים לי לבנות בית, לחיות בבית, אז מה הברירה שלי?

עבד-אלמאלכ דהאמשה: לקום וללכת.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: למצוא בית במקום אחר לא מוצאים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני תושב כפר כנא, אני רוצה לבנות שם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: כשבאים להרוס את זה, אין לי ברירה אלא לעמוד ולהגן על הבית.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: פעם אמרתי: שוטרים שיבואו להרוס את בתינו ולשבור את ידינו ורגלינו – והם עשו את זה, אמרתי את זה לאחר שעשו את זה והרסו בתים ליד …, שברו את הידים של אם הבית ושל הנער, הם בגבס – זכותם של אנשים להגן על קיומם ועל בתיהם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: זכותם לחיות, וגם לשבור את ידי השוטרים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לא התכוונתי למלחמות, אני ציירתי מציאות שראיתי בעיניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני היושב-ראש, הגיע הזמן שהמדיניות תשתנה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם לא תשונה המדיניות, הדברים יחריפו, ויהיו הרבה יותר גרועים מהיום.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: ראש העיר טייבה.

גאלב מג'אדלה: אחריו שריף אינדי, מהנדס ועדת עירון.

גאלב מג'אדלה: אחר כך סאלח זברגה.

סלאח ג'אברה: גם אני מצטרף לברכות, ואני מברך את היושב-ראש על היוזמה שנקט, אני מברך גם על המשך הפגישות שיתקיימו, גם במחוזות.

סלאח ג'אברה: חשוב שהישיבה תהפוך מישיבת פתיחה חגיגית לישיבה של פרטי פרטים ברמת המחוזות, ואפילו לגעת בכל יישוב ויישוב, עד כמה שניתן.

סלאח ג'אברה: זו הזדמנות לפנות אל הממונה על המחוז, מר שוקי אמרני.

סלאח ג'אברה: יש כבר בדיון של כמה שנים, שמר שוקי מנהל.

סלאח ג'אברה: הוא מנקה שולחן, של ישיבות, של מפות, של תוכניות.

סלאח ג'אברה: הן שכבו שנים רבות בוועדה המחוזית, ועכשיו אנחנו מנקים.

סלאח ג'אברה: היוזמה באה מהוועדה המחוזית, וזה עזר ברמה מסוימת לפתור בעיות נקודתיות.

סלאח ג'אברה: במקביל, גם באזור שלנו יש תוכנית מתאר, שמקודמת בצורה יפה, ברמה האשכולית.

סלאח ג'אברה: מר אהוד יוסטמן ניצח על המלאכה עד עכשיו, וזה עבר לגב' מיכל.

סלאח ג'אברה: גם שם ניתנים פתרונות.

סלאח ג'אברה: ברמה המקצועית, ברמת הוועדה המחוזית וברמת מינהל התכנון, העבודה מבוצעת.

סלאח ג'אברה: יש לנו בעיה ברמה הכלל-ארצית, כך אני שומע, לגבי הפיקוח והאכיפה.

סלאח ג'אברה: לא יכול להיות שבישיבה כזאת לא יהיה נציג של היועץ המשפטי לממשלה.

סלאח ג'אברה: הוא היה חייב להיות פה, אם זה בתחומו.

סלאח ג'אברה: אנחנו רוצים תגובה שלהם לגבי מה שנאמר כאן.

סלאח ג'אברה: גם נציג המשטרה היה צריך להיות פה, חבל שהוא גם לא כאן.

גאלב מג'אדלה: אדוני ראש העיר, אחד המשרדים שלא נעדר משום ישיבה של ועדת הפנים ואיכות הסביבה הוא משרד המשפטים.

גאלב מג'אדלה: עו"ד שטרנברג היא נמצאת בוועדה באופן קבוע ותורמת רבות.

גאלב מג'אדלה: נא להכיר, היא יושבת שם.

סלאח ג'אברה: אני שמח שאת פה.

סלאח ג'אברה: כאשר באים בטענות למשרד הפנים על נקודות מסוימות, השר אומר שזה לא משרד הפנים.

סלאח ג'אברה: כשאומרים תקציב – הוא אומר האוצר.

סלאח ג'אברה: כשאומרים אכיפה – הוא אומר היועץ המשפטי לממשלה.

סלאח ג'אברה: כשאומרים תכנון אסטרטגי – הוא אומר המועצה לביטחון לאומי.

סלאח ג'אברה: אז על מה אתה אחראי?

סלאח ג'אברה: אנחנו רוצים לדעת.

סלאח ג'אברה: זה בסמכות משרד הפנים.

סלאח ג'אברה: דיברתי כאן בנושא הפיקוח.

סלאח ג'אברה: לא יכול להיות שבטייבה תוכניות שנמצאות במחוז, ברמה גבוהה של תכנון ולאחר הפקדה – הפיקוח מת להרוס.

סלאח ג'אברה: הוא לא רוצה שנבצע צו הריסה, הוא מת לבצע צו הריסה.

סלאח ג'אברה: לפעמים אני מרגיש שהוא צמא לבצע את ההריסה.

סלאח ג'אברה: פנינו לשר אופיר פינס, פנינו גם לממונה על המחוז כמה פעמים.

גאלב מג'אדלה: זה לא באחריותו.

סלאח ג'אברה: נכון, הוא צודק, הוא אומר שזה לא באחריותו.

סלאח ג'אברה: אנחנו מנסים לקבוע עם מר דותן, האחראי.

סלאח ג'אברה: ראש העיר שולח מכתב רשמי למר דותן, האחראי על הפיקוח, והוא מסרב לפגוש את ראש העיר.

סלאח ג'אברה: אין דבר כזה.

סלאח ג'אברה: זה כדי לדון בנושאים שלא בסמכותו של הממונה על המחוז.

סלאח ג'אברה: נקודה אחרונה, לגבי התכנון, מה שאמר אדיב: צריך לשנות הגדרה.

סלאח ג'אברה: זו לא פעולה שנעשית בזמן נתון, אלא פעולה שנעשית בזמן נכון ומתאים.

סלאח ג'אברה: מה זה שווה לתכנן אחרי שכולם בנו או הרסו?

סלאח ג'אברה: צריך לראות את הדברים בראייה אזורית.

סלאח ג'אברה: לגבי הביקורת על ראשי הערים, מה שאמר ג'עפר פרח, זה לא מוצדק.

סלאח ג'אברה: אין כזה דבר שבעיר אין צוות של אדריכלים ומתכננים שמלווים את התוכנית.

סלאח ג'אברה: אם התוכנית שלנו תצליח באזור שלנו – טייבה, טירה, קלנסווה – אנחנו הולכים להיות שותפים אמיתיים בפארק השלום: גם טייבה, גם טירה, גם קלנסווה וגם לב השרון.

סלאח ג'אברה: נקים מינהלת לגבי אזורי התעשייה והפיקוח.

סלאח ג'אברה: לדעתי זה ייתן מענה על חלק מהדברים.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: מהנדס ועדת עירון לתכנון ובנייה, שריף אינדי.

שריף אינדי: תודה.

שריף אינדי: הבעיה במקורה היא הזנחה קונסיסטנטית של המדינה את כל נושא התכנון והבנייה במגזר הערבי.

שריף אינדי: מדי פעם, פעם ב-15 או 20 שנה, מתעוררים ואומרים שיש המון בנייה בלתי חוקית במגזר זה, ואז מקימים ועדה כזאת או אחרת שתחקור ותבדוק איך זה קרה.

שריף אינדי: בעצם ברור לחלוטין שהמדינה הזניחה את כל נושא התכנון, לא תקצבה, לא דאגה.

שריף אינדי: אם היא דואגת, זה מעט מדי ומאוחר מדי.

שריף אינדי: זה מה שקורה אתנו.

שריף אינדי: במרחב עירון מרבית התוכניות שיש לנו הן מתחילת שנות השמונים.

שריף אינדי: התוקף של תוכנית מתאר הוא 20 שנה לכל היותר, בדרך כלל זה עד 15 שנה.

שריף אינדי: במקום שיתחילו לתכנן לפני סוף 15 השנים, מתחילים לתכנן אחרי תום 20 השנים.

שריף אינדי: והתוכנית, שאמורה לספק צרכים, כבר לא רלוונטית.

שריף אינדי: ואז יש בנייה בלתי חוקית בחוץ, יש בעיות.

שריף אינדי: אני זוכר שבתחילת שנות השבעים משרד הפנים הקצה למועצות כסף לכל רשות, בסעיף תכנון.

שריף אינדי: משרד הפנים נתן 100,000-200,000 ש"ח בשביל לתכנן.

שריף אינדי: היום זה לא בתקציבים של הרשויות המקומיות.

שריף אינדי: על כן הרשות אינה יכולה.

שריף אינדי: יש ועדה מקומית, היא גובה כסף, למה שלא תעשה תכנון בכסף שהיא גובה?

שריף אינדי: היא לא יכולה לגבות כסף כאשר אין תכנון, ואין כספים שאושרו לפיתוח, לתעשייה, למסחר ולדברים כאלה.

שריף אינדי: לכן אני חושב שצריך לעשות "סוויץ'" במחשבה של המדינה.

שריף אינדי: תכנון צריך לעשות כל הזמן, לא גלים-גלים.

שריף אינדי: השר סיפר היום שיש כמעט 88 יישובים עם תוכניות מתאר.

שריף אינדי: אבל זה מה שנקרא "פיק".

שריף אינדי: בבת אחת באו ורוצים לתכנן.

שריף אינדי: למה?

שריף אינדי: כי הגיעו מים עד נפש.

שמאי אסיף: זה מהר מדי?

שמאי אסיף: זה מה שמשתמע.

שריף אינדי: בסופו של דבר, אילו עשו זאת בצורה עקבית, בכל שנה, אילו עקבו ותקצבו, לא היינו מגיעים לבעיות האלה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מאיצים את הקצב, כדי לסגור את הפערים ואחר כך להתייצב על תכנון מתמשך.

שריף אינדי: אשמח מאוד אם זה יעבוד כך.

גאלב מג'אדלה: זה מה ששמענו.

שריף אינדי: הנקודה השנייה שאני רוצה להתייחס אליה היא שינוי התפיסה לגבי הכפר הערבי והיישוב הערבי בכלל.

שריף אינדי: בתפיסות התכנון המקובלות במגזר היהודי יש מה שנקרא "נומינלי שווה ריאלי".

שריף אינדי: זאת אומרת, אם היישוב צריך לגדול ב-20,000 איש מקצים קרקע ל-20,000, כי מה שיציעו ימוצה עד הסוף, נגיע למימוש מלא.

שריף אינדי: ביישוב הערבי, בגלל בעיות של בעלויות קרקע ובגלל עוד אלף בעיות אחרות, זה לא יכול לעבוד.

שריף אינדי: תמצא מישהו שיש לו 50 דונם קרקע למגורים, ומתוכם הוא יממש דונם אחד בקושי.

שריף אינדי: לעומת זאת יהיו 50 משפחות בלי שום דונם.

שריף אינדי: לכן צריך לחשוב על תמהיל אחר מבחינת היקף התוכנית, מבחינת הנומינלי והריאלי, כך שזה יענה על הצרכים של האנשים שאין להם פתרונות, ויפתור בעיות של אנשים שיש להם יותר מדי קרקע.

שריף אינדי: דבר אחרון הוא הנושא של מינהל מקרקעי ישראל.

שריף אינדי: גם ברמה של מדינה צריך לחשוב על שינויים בתפיסה של מינהל מקרקעי ישראל כלפי היישוב הערבי.

שריף אינדי: אומנם זו החלטה מדינית מצד אחד, אך מצד שני זה תלוי במנהיגות המקומית.

שריף אינדי: יש מקומות שבהם אפשר להצליח לשווק ומינהל מקרקעי ישראל צריך לבוא לקראת היישובים על מנת לטפל במגזר זה מהר ככל שניתן, בתנאים שיאפשרו לאנשים לרכוש מגרשים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: סאלח זברגה.

סאלח זברגה: אני מברך את היושב-ראש.

סאלח זברגה: לפי הגדרתי, כל יישוב ערבי הוא אזור תעשייה בפני עצמו.

סאלח זברגה: מתחת לכל בית יש עסק.

סאלח זברגה: זה בגלל חוסר באזור תעשייה, וזה סכנות לציבור ועוד.

גאלב מג'אדלה: יש גם בתים שמתחת להם יש דיר כבשים.

סאלח זברגה: רציתי להגיע לזה: אזור תעשייה, חקלאות, הכול בפני עצמו.

סאלח זברגה: אין יישובים.

סאלח זברגה: יש אזור תעשייה.

סאלח זברגה: זה המצב, וזו סכנה מכל הבחינות, מבחינה בטיחותית והכול.

סאלח זברגה: שנית, יש תכנון ופיתוח בנגב.

סאלח זברגה: אני לא יודע איפה הוא.

סאלח זברגה: אני מהנגב, מכסיפה, ואני לא יודע איפה עומד עניין הפיתוח והתכנון למגזר הבדואי.

סאלח זברגה: יש תכנון, זה נכון: לפני כמה דקות, כשהשר אמר שיש כפרים בדואים חדשים, זה נכון.

סאלח זברגה: אבל הוא שכח שיש בעיה רצינית מאוד, שהוא מתכנן על אדמות של אנשים שיש להם בעלות.

סאלח זברגה: אני אומר לכל הוועדה: אני לא מוכן לבוא לגור על אדמה של מישהו, כי הוא יפגוש אותי ברחוב או במסעדה או במשטרה והוא יגיד לי: אל תשים את הרגל על האדמה שלי.

סאלח זברגה: בינתיים אני גר מחוץ לתוכנית המתאר, ויהיה לי צו הריסה.

סאלח זברגה: איפה אגור?

סאלח זברגה: אני לא יודע מי מתכנן באופן כללי במדינה הזאת.

סאלח זברגה: המשרדים משדרים למשרד ראש הממשלה ולכולם שיש מתכננים, אבל הבעיה העיקרית – הם לא יודעים אותה.

סאלח זברגה: גם השר לא יודע.

סאלח זברגה: המשרדים משדרים יפה מאוד שיש תכנון, שפותחים ארבעה יישובים חדשים.

סאלח זברגה: אבל גם בהם, אני יודע שלפחות באחד תהיה אותה בעיה.

סאלח זברגה: איש לא יגור שם.

סאלח זברגה: שלושה היישובים הם בסדר, כי עשו את התכנון על אדמות של האנשים כמעט, פחות או יותר.

סאלח זברגה: אין התפתחות, אין התקדמות.

גאלב מג'אדלה: תודה.

בוטנייה דביט: אני משתי"ל.

בוטנייה דביט: חשוב לנו מאוד לעקוב אחרי התכנים של התכנון.

בוטנייה דביט: בדוגמה של רמלה ולוד המצב הפוך: ברמלה סובלים מיתר תכנון.

בוטנייה דביט: אנחנו התושבים נאבקים במנגנון, בוועדה המחוזית, בעיריות, על יתר תכנון.

בוטנייה דביט: הבעיה שלנו היא שיש יותר מדי תכנון בעיר.

בוטנייה דביט: תוכניות המתאר הקיימות הן שיוצרות חוסר אפשרות לאשר בתים.

בוטנייה דביט: הייתי מתכננת 14 שנים, הכנתי תוכניות להגיש להיתרי בנייה, ולא יכולתי, כי יש תוכניות שלא מאפשרות.

בוטנייה דביט: בלוד יש חוסר תכנון, יש שכונות לא מוכרות בערים בשנת 2005.

בוטנייה דביט: יש 7,000 תושבים במתחם אחד, בשכונה אחת, כמו פרדס שניר, הרכבת ועוד.

בוטנייה דביט: המטרות של תוכניות המתאר הן קודם כול ייהוד העיר: הרס העיר העתיקה, הקמת חומת הפרדה בין יהודים וערבים.

בוטנייה דביט: המדינה ממממנת את כל זה.

בוטנייה דביט: יש כספים, אבל הם מממנים הריסה.

בוטנייה דביט: הריסת בית בלוד עולה חצי מיליון ש"ח, הקמת קיר הפרדה על-ידי רכבת ישראל, בין התושבים לשכונות אחרות, עולה 20 מיליון ש"ח.

בוטנייה דביט: לשם הולך הכסף.

בוטנייה דביט: יש בעיה של שכונות לא מוכרות.

בוטנייה דביט: מבחינתנו הפיתוח מתעלם מאתנו ואנחנו נרדפים על-ידי התכנון.

בוטנייה דביט: כתושבים אנחנו כן מעוניינים להיות על-פי החוק, אנחנו דורשים את החוק.

בוטנייה דביט: לפני שלא יקפיאו את צווי ההריסה – אנחנו במלחמה יום-יומית בנושא זה.

בוטנייה דביט: יש 25 תושבים שאין להם איפה לגור.

בוטנייה דביט: יש 43 נפשות שגרות בבית של 150 מטר באזור התעשייה.

בוטנייה דביט: הם הביאו קרוואנים והעירייה לקחה להם את הקרוונים.

בוטנייה דביט: 25 אנשים ישנים על העפר, באמצע השממה, באמצע אזור התעשייה ברמלה.

בוטנייה דביט: אני מזמינה אתכם לראות את התמונה הזאת.

בוטנייה דביט: האנשים גרים כמו עכברים, אני לא מגזימה.

אחמד אלאסד: אני רוצה להתייחס לתכנון ולבנייה במחוז הדרום.

אחמד אלאסד: בכלל לא הביאו בחשבון את היישובים הקיימים היום.

אחמד אלאסד: לפי דעתי, לפי בדיקה שעשיתי, גם בתכנון וגם בתוכניות שנמצאות היום במחוז, יש היום תוכנית חנק לכל היישובים.

אחמד אלאסד: דאגו להרחיב את כל היישובים היהודיים הקהילתיים הקטנים, כמו עומר, להבים, מיתר.

אחמד אלאסד: אחרי שהכינו ואישרו את ההרחבה שלהם, הוציאו לפועל את תוכנית … באר-שבע.

אחמד אלאסד: לא הביאו בחשבון שום צורך של היישובים הבדואים – לא צורך כלכלי, לא התפתחות עתידית, לא ריבוי טבעי, לא סוגיית הקרקעות.

אחמד אלאסד: הם אפילו הרחיבו את זה בזמן שהיו נציגים של משרד הפנים כראשי מועצות ממונות.

אחמד אלאסד: לא היה ייצוג הולם לתושבים, זה היה שלא על דעת התושבים.

אחמד אלאסד: גם באר-שבע התרחבה על חשבון לקייה.

אחמד אלאסד: היום גרים שם 4,000 תושבים.

אחמד אלאסד: אמרתי את זה לפני כשבועיים במפגש עם גיורא איילנד, ראש המועצה לביטחון לאומי, שמייעץ לראש הממשלה.

אחמד אלאסד: אמרתי: אתם מכריזים מלחמה על המגזר, כשאתם לא באים נקיים, לא יהיה פתרון בכלל.

אחמד אלאסד: לא יהיה פתרון לסוגיית הנגב.

אחמד אלאסד: אנשים לא ילכו לגטו, סליחה על הביטוי.

גאלב מג'אדלה: שמאי אסיף יצא מהנגב.

אחמד אלאסד: אני יודע, אבל כנראה היו ראשי מועצות ממונות ולא נציגים אמיתיים של תושבי המקום, שדאגו לעתיד.

אחמד אלאסד: היום יש תוכניות של לקייה בתוואי של חמש השנים הקרובות או עשר השנים הקרובות.

אחמד אלאסד: אין שם אפילו מקום אחד.

אחמד אלאסד: מה שלא לקחו לבאר-שבע סיפחו לעומר או לקרן קיימת לישראל, כשטח ירוק.

אחמד אלאסד: קודם כול לאנשים יש זכות לחיות, לפני העץ.

אחמד אלאסד: העץ לא חשוב.

גאלב מג'אדלה: חשוב, אבל קודם האדם.

אחמד אלאסד: כל תוכניות הייעור, גם בבאר-שבע, לדעתי אלו המקומות שלא מצליחים לאכלס בבתים.

אחמד אלאסד: עושים יער.

אחמד אלאסד: זו מלחמה.

אחמד אלאסד: אמרתי לו את זה.

אחמד אלאסד: לציבור הבדואי יש הרגשה שהיום יש בדרום מלחמה קרה בין המדינה לבין התושבים על קרקעות.

אחמד אלאסד: לכן אין שיתוף פעולה, ולא יהיה שיתוף פעולה.

אחמד אלאסד: כאשר אתה רוצה להמליץ לאדם לעבור ליישוב קבע, אבל אתה רואה שב-20 השנים הקרובות הוא חנוק, למה שישתף פעולה?

אחמד אלאסד: מי החיילים שיגנו על התושבים האלה בעוד 20 שנה?

אחמד אלאסד: זאת הבנייה הבלתי חוקית.

אחמד אלאסד: אחרי שהוא יראה שיש תוכנית שמביאה אותו בחשבון, שתפתור את בעיית הילדים שלו ואת ההמשכיות של היישוב שלו, הם יבואו לקראת המדינה.

אחמד אלאסד: אבל היום אני כראש רשות לא ממליץ לאנשים להיכנס ליישוב.

אחמד אלאסד: אין תשתיות, אין ביוב, אין מערכות.

אחמד אלאסד: יש שם גם מושל צבאי, במירכאות – יושב-ראש המינהלת, מה שנקרא.

אחמד אלאסד: הוא מכתיב, לא מתייעץ, מצפצף.

אחמד אלאסד: כל התקציב לתכנון ובנייה עובר אליו.

אחמד אלאסד: הוא מאכיל אותך במה שהוא רוצה שאתה תאכל.

אחמד אלאסד: דבר נוסף, יש ביישוב מגרשים פנויים, והוא לא מאפשר לאנשים.

אחמד אלאסד: השבוע כתבתי מכתב לראש הממשלה, אני אומר שהוא לא משווק את המגרשים לאנשים.

אחמד אלאסד: אז האנשים האלה מכתיבים בשטח, ובונים בית.

אחמד אלאסד: אף אחד לא יכול להרוס את הבית הזה, כי הם ביקשו לשווק.

אחמד אלאסד: אם אתה מעכב את זה, לא נדרוש ממנו להרוס את הבית.

אחמד אלאסד: נכתיב לך.

אחמד אלאסד: לצערי הרב, כפי שאמרו לפני רגע, אחר כך באים האישורים והתוכניות, אחרי הבית שנבנה.

גאלב מג'אדלה: תודה.

גאלב מג'אדלה: דני גרא, אחריו אליף סבאג וסלים לחאם אחרון.

דני גרא: לפני שנתיים עברנו משבר של איחוד ברשויות המקומיות.

דני גרא: גם אז לא שאלו את התושבים.

דני גרא: ממה שאני שומע כאן יש לי תחושה ששוב חוזרים על אותה טעות.

גאלב מג'אדלה: אני מבהיר שד"ר גרא הוא יועץ לוועדת הפנים בנושא ועדת אור.

דני גרא: תוכנית מתאר נועדה שאנשים יגורו בה.

דני גרא: נכון להיום, אתה טוען שלא שאלו אתכם מה הצרכים שלכם, ואתה לא היחיד.

דני גרא: יש לי תחושה שכמעט אין יישוב ערבי, אני לא מדבר על יישובים יהודיים, שנערכה בו תוכנית אב ונעשה בו סקר צרכים אינטגרטיבי.

קריאה: תחושות.

גאלב מג'אדלה: הוא אומר את דעתו.

דני גרא: אומר יותר מזה: אילו היו עושים סקר צרכים, הרי היו יודעים איזה יישוב צריך להיות עירוני, לפי תוכנית אב, ואיזה יישוב צריך להיות יישוב קהילתי, ולא יודעים.

דני גרא: אני לא נוגע בבעיית המשאבים, כי מעבר לצרכים, כדי שהתכנון יצא לפועל, יש צורך במשאבים.

דני גרא: אחד מהם הוא קרקע, ולא נוגעים בה.

דני גרא: נכון לרגע זה, לא יודעים.

דני גרא: למשל דיברו על טירה-טייבה-קלנסווה: לא ברור איזה יישוב יהיה עירוני ואיזה לא.

דני גרא: הרי יש הבדל בשימושי קרקע.

דני גרא: השר מדבר על כך שהקרקע היא משאב נדיר.

דני גרא: ניצול הקרקע ביישוב עירוני שונה מניצולה ביישוב קהילתי וכפרי.

דני גרא: אם לא תעשה את אותו סקר צרכים, לא תדע לאן אתה הולך.

שמאי אסיף: סליחה, יש לנו מעט זמן, בסך הכול אומרים שנעשו סקרים.

דני גרא: אני לא מכיר.

שמאי אסיף: גם אני לא מכיר אותך.

שמאי אסיף: יראו לך.

גאלב מג'אדלה: תשמע את ההתייחסות של מר אסיף.

אליף סבאג: אני מהאגודה לזכויות האזרח.

אליף סבאג: אנחנו עוקבים אחרי הנושא לפחות שש שנים, אני עוקב אחר הנושא.

אליף סבאג: מכל הדיבורים יוצאים מעט מעשים, לצערי הרב.

אליף סבאג: אני שמח מאוד שיש היום הרגשה שיש פריצת דרך, אבל כל הזמן יש לי ההרגשה שיכול להיות שעוד פעם אלו דיבורים.

אליף סבאג: היו ועדות, הוועדה האחרונה היתה ועדת יצחקי.

אליף סבאג: יצאו ממנה החלטות, אפילו לא המלצות, של הקבינט החברתי-כלכלי.

אליף סבאג: הוקמה ועדת מנכ"לים לייעול התכנון והבנייה.

אליף סבאג: והדברים שהיו אמורים להיעשות תוך 30 יום, נעשו אחרי שנתיים.

אליף סבאג: אני מקווה שהפעם מצפות לנו שנה או שנתיים של פריצת דרך.

אליף סבאג: אני מקווה שבתוך שנתיים או שלוש תהיה באמת פריצת דרך.

אליף סבאג: יכולנו להיות במצב שונה מאוד היום, אילו דברים שנאמרו והוחלט עליהם אז היו יוצאים אל הפועל בזמן.

אליף סבאג: אני רוצה לציין כמה נקודות כלליות: מינהל מקרקעי ישראל, המדיניות הכללית, המדינה צריכים לשנות את התפיסה כאילו אדמת המינהל היא אדמה של מישהו אחר, לא של הציבור, בייחוד כשמדובר בציבור הערבי.

אליף סבאג: אדמת המינהל היא קודש הקודשים, אבל לא לציבור הערבי.

אליף סבאג: צריך לשנות תפיסה.

אליף סבאג: הציבור הערבי הוא חלק מהמדינה, והאדמה שרשומה על שם מינהל מקרקעי ישראל – חלקה הגדול הופקע מהציבור הערבי.

אליף סבאג: יש צורך לשנות את התפיסה.

אליף סבאג: לציבור הערבי מגיע בדיוק כמו שמגיע לציבור היהודי.

סלים לחאם: אציג את עצמי: אני לא ראש מועצה.

סלים לחאם: אני יושב-ראש ארגון הקבלנים בצפון לשעבר.

סלים לחאם: התבקשתי להגיע לכאן.

סלים לחאם: היססתי הרבה, והחלטתי להפסיק את העבודה שלי היום, ולהגיע לכאן.

סלים לחאם: קודם כול, היושב-ראש, כל אחד מדבר ואחר כך עוזב את האולם.

סלים לחאם: זו רק הערה בשבילך.

סלים לחאם: אפילו אצל הקבלנים לא קורה דבר כזה.

סלים לחאם: אם הנושא כל כך כואב ורציני, אולי צריך להירתם לעניין כולנו, ולא שכל אחד ישמע רק את עצמו ויצא.

סלים לחאם: זו רק הערה.

סלים לחאם: הרגשתי כועס מכל הנושא.

שמאי אסיף: אתה אומר את זה דווקא למי שנשארו.

ג'עפר פרח: הדיון משודר בערוץ 99, אז הם ידעו.

סלים לחאם: אני סומך על היושב-ראש שיעביר את המסר.

סלים לחאם: אם אתה רוצה משהו, תגיע לזה.

סלים לחאם: או אולי יש אווירת ייאוש פה.

סלים לחאם: אולי מי שיצאו היו מיואשים, אבל גם השר יצא.

עבד-אלמאלכ דהאמשה: מי שעובדים, מי שעושים, הם צריכים לשמוע את הביקורת.

גאלב מג'אדלה: אני יכול להגן רק על השר.

גאלב מג'אדלה: כשהוא הוזמן הוא אמר מראש שעליו לעזוב ב-13:30, והוא לרשותנו עד אז.

סלים לחאם: אני מסכים אתך, יש לנו שני שרים מצוינים.

גאלב מג'אדלה: אין לי שליטה על האחרים.

סלים לחאם: בפעם הבא תגיד שלא יוצאים מהאולם.

גאלב מג'אדלה: צו מעצר.

סלים לחאם: כמי שעובד בתחום הזה, גם בתחום הציבורי וגם כיזם וקבלן, וכמי שעובד בשני המגזרים, אני חייב לומר כמה דברים.

סלים לחאם: אני לא יודע איפה להתחיל.

סלים לחאם: השר אמר שהקרקע בצפון יקרה.

סלים לחאם: היא יקרה לשחורים, היא לא יקרה ללבנים.

סלים לחאם: בצפון יש היום הרחבת יישובים בכל הכיוונים, עד כדי כך שהחברות שבונות בכרמיאל ובנצרת עילת, אין להן דירות פנויות.

סלים לחאם: הקרקע זולה מאוד, אפס כמעט, קונים שם דירה ב-140,000-150,000 דולר.

סלים לחאם: יש אפילו דירה ב-130,000 דולר, על חצי דונם.

סלים לחאם: דיברו כאן על בנייה רוויה.

סלים לחאם: אני לא יודע מה זה אומר, אבל במגזר הערבי לא רוצים בנייה רוויה, אלא בנייה סופר רוויה.

סלים לחאם: רוצים 30 יחידות על דונם, במקום שמונה יחידות, עם חניה אחת, או חצי חניה.

סלים לחאם: זו שכונת עוני אחרי עשר שנים.

סלים לחאם: יש לי הצעה בשבילכם: מעצבי המדיניות במדינה, לא צריך להגיד להם לבוא לקראת האזרח הערבי.

סלים לחאם: הם צריכים להבין שכל תכנון שמכוון נגד המגזר הערבי יחזור אליהם כבומרנג.

סלים לחאם: כך הם יתעשתו וירצו לפתור את הבעיה.

סלים לחאם: אתן לכם דוגמה: בשנת 1995 בניתי בנצרת עילית.

סלים לחאם: באותה שנה היתה העלייה החזקה.

סלים לחאם: בנצרת למטה לא בנו כלום.

סלים לחאם: ראש העיר שלי עזב את הדיון, הוא מאלה שעוזבים, אולי גם הוא מיואש.

סלים לחאם: באתו זמן לא בנו בכלל בנצרת.

סלים לחאם: דיברתי עם מנחם, ומבקש שישחרר אותי מהנטל הזה: באים ערבים מנצרת לקנות דירות ממני, אני ערבי שם, ואני לא יכול להגיד לא.

סלים לחאם: גם לא אגיד לא.

סלים לחאם: אחר כך הגיעו התוצאות, בנו בנצרת, אבל בינתיים מכרתי עשרות יחידות דיור שם, מאות משפחות עזבו מנצרת לנצרת עילית.

סלים לחאם: היום בונים בנייה רוויה בנצרת, והמכירה בנצרת עילית הופסקה.

סלים לחאם: התברר שהיא היתה בעקבות הביקוש של העיר נצרת, שלהם עצמם לא היה ביקוש.

סלים לחאם: זה יכול להתחיל גם בכרמיאל.

סלים לחאם: לצערי זאת הדרך, על דרך השלילה.

סלים לחאם: צריך לומר: בנו לנו, על מנת שלא נגור בבית שלכם.

סלים לחאם: אלוהים אדירים, כנראה כך זה הולך כאן.

גאלב מג'אדלה: אנחנו אומרים להם היום: בנו לנו כדי שלא נתפרץ לבית שלכם.

סלים לחאם: תנו לאזרח את הזכות לגור ביישוב שלו, תנו לו את פתרונות הדיור הנכונים.

סלים לחאם: בנצרת אין "בנה ביתך".

סלים לחאם: שמשי, הרבה שמעו עליו, היה לי הכבוד לבנות 112 יחידות דיור שם.

סלים לחאם: יש אחד שיש לו אפשרות לשלוח יד ולתפוס קרקע מרוחקת מהעיר שלו, ולומר שזה שלו.

סלים לחאם: אבל לשני אין.

סלים לחאם: בנצרת אין.

סלים לחאם: אני היום יזם וקבלן, אם אני רוצה דירה לבן שלי ב"בנה ביתך", אני צריך לקנות בנצרת עילית.

סלים לחאם: זה עוד דבר.

סלים לחאם: מעצבי המדיניות יגרמו לסכסוך אוכלוסיות בגליל בגלל המדיניות הלא נכונה.

סלים לחאם: הם חושבים שכך זה טוב.

סלים לחאם: אני חושב שהמדיניות הזאת לא נכונה, והיא תגרום למלחמת אחים בעתיד.

סלים לחאם: מה קורה פה?

סלים לחאם: אוכלוסייה עוברת לעיר אחרת כי אין לה פתרון, והאחרים מרגישים שכובשים אותם.

סלים לחאם: אלו שתי ערים, אחת ליד השנייה, הרבה אהבה והרמוניה אין שם.

סלים לחאם: אני לא יודע אם אבוא לישיבות הבאות.

סלים לחאם: אני מקווה שבעוד 20 שנה יהיה לנו מה לבנות.

סלים לחאם: אנחנו הקבלנים והיזמים נשמח לבנות בכל הכפרים והערים הערביות.

סלים לחאם: אבל אני מציע שלא ישלו אתכם: צריך לעשות תכנון כמו שצריך.

סלים לחאם: לא צריך בנייה רוויה בצורה מוגזמת, תנו איכות חיים, כי אז הדבר ייפתר נכון.

גאלב מג'אדלה: תודה.

קריאה: סליחה, היושב-ראש, אני רוצה לומר משהו.

קריאה: אני רוצה להתמקד בדבר אחד בעיר מעורבת.

גאלב מג'אדלה: דיברו על לוד.

גאלב מג'אדלה: יש לנו עשר דקות לתת לאיש שעומד בראש מערכת התכנון.

גאלב מג'אדלה: אתה תבוא לדיון המחוזי שלכם ותדבר יותר זמן, כפול ממה שאתה רוצה.

גאלב מג'אדלה: בבקשה.

שמאי אסיף: קודם כול, באתי בעיקר כדי לשמוע.

שמאי אסיף: אין לי כוונה להשמיע יותר מדי הפעם.

שמאי אסיף: ניתנה לי הזדמנות קודמת, ביישבה קודמת שהיתה, ואני מקווה שלי ולאנשים שלי יהיו הזדמנויות בפעמים האחרות.

שמאי אסיף: את עיקר הדברים אמר השר, אני לא רוצה לחזור עליהם.

שמאי אסיף: אתמקד בכמה עניינים קצרים.

שמאי אסיף: צריך לחלק את הבעיה.

שמאי אסיף: אני מדבר כרגע על התכנון, אבל גם קצת על מעבר לתכנון.

שמאי אסיף: קודם כול, באמת יש עשייה רחבה בתחום המתארי המקומי, שבעיקר עליו דיברנו כאן.

שמאי אסיף: יש פריצת דרך, אדבר על זה שוב, ויש היקף גדול.

שמאי אסיף: אני מקווה, מר אינדי, שזה לא יהיה חד-פעמי אלא יימשך והתוכניות יתעדכנו, אני מסכים לכך, אין ויכוח בינינו בעניין הזה.

שמאי אסיף: אבל יש פריצת דרך.

שמאי אסיף: אנחנו מסתכלים על הכול הפעם, לא על מקרה כלשהו ולא על דוגמאות מפה ומשם.

שמאי אסיף: בתוכניות המתאר יש בעיות מלמעלה ויש בעיות מלמטה.

שמאי אסיף: הבעיות מלמעלה הן התוכניות המחוזיות והתוכניות הארציות, שאתם מכירים.

שמאי אסיף: זה הוזכר כאן, לא אכנס עכשיו לפרטים, מי שמבין מבין.

שמאי אסיף: בעניין הזה אנחנו עושים מאמץ אדיר לתת מענה, גם ברמה של התוכניות המחוזיות, וגם ברמת תוכניות המתאר הארציות.

שמאי אסיף: הדוגמה המובהקת ביותר היא תמ"א 35, שאני מניח שמוכרת לכולכם.

שמאי אסיף: שבעניין הזה נעשתה פריצת דרך משמעותית מאוד, גם ביחס למגזר הערבי.

שמאי אסיף: התמ"א אומרת דברים אחרים לחלוטין.

שמאי אסיף: לא מדובר פה על תוכנית אב כלשהי, או מסמכי מדיניות בלתי מחייבים; זוהי תוכנית מתאר ארצית שהיא סטטוטורית, היא אושרה על-ידי המועצה הארצית ובקרוב תקבל תוקף של הממשלה.

שמאי אסיף: היא לא נותנת את הפתרונות כולם, אבל היא נותנת פריצת דרך משמעותית גם בנוגע למגזר הערבי.

שמאי אסיף: יש דבר אחד שתמ"א 35 אומרת בצורה ברורה: היא אומרת שיש מקום לכולם.

שמאי אסיף: השר אמר שהקרקע יקרה, וכו'.

שמאי אסיף: נכון, הקרקע יקרה, אבל במשך הרבה מאוד שנים היתה תחושה במדינת ישראל שאין מקום.

שמאי אסיף: עכשיו יש עשור של דיבור על כך שזו המדינה הצפופה בעולם, שהריאות הירוקות נאכלות ונעלמות, שאין מקום.

שמאי אסיף: לאמירה הזאת יש תרומה חשובה, אבל גם יש לה מחיר כבד.

שמאי אסיף: המחיר הוא שזה מזין את האש שקיימת בלאו הכי.

שמאי אסיף: אנחנו יודעים שאנשים נלחמים על טריטוריה, זה בתוך העניין.

שמאי אסיף: זה נכון ברמה הבין-לאמית, זה נכון ברמה האזורית, ולצערי זה נכון גם בתחום של מדינת ישראל.

שמאי אסיף: מה שתמ"א 35 אומרת, ופה אני מביא את האני מאמין שלי לא רק ברמה של תוכנית המתאר הארצית, הוא שיש מקום לכולם.

שמאי אסיף: הוכחנו שאפשר להרחיב היישובים הערביים, אפשר להרחיב את ההתיישבות היהודית, אפשר להביא את אזורי התעסוקה שצריך, אפשר לשמור די שמורות טבע ודי יערות, ויש מקום.

שמאי אסיף: צריך רק לתכנן בצורה מסודרת.

שמאי אסיף: איך אמר ראש עיריית נצרת?

שמאי אסיף: באמנה.

שמאי אסיף: תכנון זו אמנה.

שמאי אסיף: היו היום ניסיונות להגדיר מהו תכנון.

שמאי אסיף: אני מעדיף את ההגדרה הזאת של אמנה.

שמאי אסיף: זו אמנה בין השלטון המסדיר מצד אחד לבין הציבור.

שמאי אסיף: התכנון הוא עבור הציבור.

שמאי אסיף: השלטון שהוא זה שצריך לתת את השירות, נותן לו גם את שירות התכנון.

שמאי אסיף: הוכחנו שיש מקום, לא צריך לריב.

שמאי אסיף: אפשר בשלום ובתכנון טוב להגיע לכך שיהיו פתרונות לכל מה שצריך – לא רק ברמה של הצרכים הבסיסיים,

שמאי אסיף: לא רק ברמת התעסוקה, ואני חוזר על כל הדברים המצוינים שאדיב אמר, אני שם ידי על כל משפט שהוא אמר, כולל גם על איכות חיים.

שמאי אסיף: זאת אומרת, אלו לא רק הדברים הבסיסים, לא רק התעסוקה, הפרנסה ובסיס המס של כל אחד מהיישובים שדובר עליו, לא רק ארנונה – אלא גם איכות החיים: השטחים הציבוריים, הריאות הירוקות, בתי הספר הטובים ביותר, המתנ"סים, המוסדות וכו', יש לנו אפשרות להגיע לפתרונות.

שמאי אסיף: מכאן אני רוצה לעבור למטה.

שמאי אסיף: זה היה למעלה, כלפי מטה יש בעיה.

שמאי אסיף: אחרי שעשינו עבודה מאוד גדולה, ואנחנו עושים באופן שוטף עבודה מאוד גדולה ברמה של תוכניות מתאר מחוזיות ועכשיו בעיקר ברמת התוכניות המקומיות, חסרה הרמה של התכנון המפורט.

שמאי אסיף: אנחנו מדברים על 88 תוכניות, על היקפים כאלה גדולים של תכנון מתארי.

שמאי אסיף: כדי לממש צריך תכנון מפורט.

שמאי אסיף: הוא לא בידינו.

שמאי אסיף: הוא לא בידי כמנהל מינהל התכנון.

שמאי אסיף: אני יכול לייעץ, לעזור, להאיץ את התהליך, לעזור להאיץ אותו דרך לשכות התכנון המחוזיות והממונים על המחוזות.

שמאי אסיף: אפשר להאיץ את תהליך אישורי התוכניות, אבל ייזום התכנון המפורט הוא בראש ובראשונה בידי הרשויות המקומיות.

קריאה: זה על-פי החוק כך?

קריאה: חוק התכנון והבנייה קבע שוועדות התכנון,

שמאי אסיף: הוועדות, צודק.

שמאי אסיף: מבחינתי זה פחות או יותר אותו דבר.

שמאי אסיף: בוא לא נתווכח על הדבר הזה.

ג'עפר פרח: כמה חסר?

שמאי אסיף: יש חסר גדול של תכנון מפורט.

שמאי אסיף: צריך להתגייס כדי לעשות אותו.

שמאי אסיף: האחריות העיקרית היא של הרשויות/הוועדות המקומיות, לא אכנס לוויכוח הזה.

שמאי אסיף: העניין מורכב, ולדעתי זה השלב הבא שצריך להתארגן לגביו: התכנון המפורט.

שמאי אסיף: זה צריך להיעשות מייד.

שמאי אסיף: לא לחכות לתוכניות מתאר.

שמאי אסיף: אפשר לעשות במקביל גם תכנון מפורט.

שמאי אסיף: יש בעיות ברשויות המקומיות, אנחנו יודעים.

שמאי אסיף: אני אומר כאן ואני מחדש: משרד הפנים יעמוד לימין הוועדות והרשויות המקומיות שירצו לתכנן תכנון מפורט, כולל בתקציב.

שמאי אסיף: בעיקר כשמדובר בבנייה קצת יותר רוויה – קצת יותר, אני מסכים: לא 30 קומות – בעיקר בנושא של אזורי תעסוקה.

שמאי אסיף: אנחנו נעמוד ונעשה ונתמוך ברשויות גם מבחינה תקציבית.

שמאי אסיף: רק תבואו ותגידו שאתם רוצים, ואתם יכולים.

שמאי אסיף: דבר נוסף, וחבל שנציג משרד הבינוי והשיכון יצא.

שמאי אסיף: המשרד הזה לקח על עצמו טיפול בתכנון המפורט ביישובים הערביים, ולדעתי הוא צריך לקחת על עצמו עוד הרבה יותר.

שמאי אסיף: זה אחד התפקידים החשובים שלו.

שמאי אסיף: אני יודע שמינהל מקרקעי ישראל עוסק גם בזה, אולי לא מספיק, אבל זה הכיוון שעליו יש לשים את האצבע.

ג'עפר פרח: הם מבקשים לקחת את זה.

ג'עפר פרח: זה חלק מהדברים שאתם מדברים עליהם.

שמאי אסיף: אין בעיה.

שמאי אסיף: אנחנו בעד, אנחנו חושבים שזה צריך להיות השלב הבא.

שמאי אסיף: צריך להתארגן ולחשוב איך הרשויות, איך משרד הבינוי והשיכון, איך מינהל מקרקעי ישראל – כל אחד בתחומו – מתארגנים כדי לעשות את זה.

שמאי אסיף: לדעתי זה המבחן הבא.

שמאי אסיף: הנושא הבא הוא הביצוע.

שמאי אסיף: הדברים לא נגמרים בתכנון, צריך גם לבצע.

שמאי אסיף: זה אומר להפקיע קרקעות, זה אומר להעביר תשתיות, זה אומר לשווק קרקעות, זה אומר להביא קרקעות שמוקפאות מסיבות שונות.

שמאי אסיף: מישהו דיבר על 50 דונם, אמר שהם יותר מדי.

שמאי אסיף: לא שמעתי על בעל קרקע שאומר שיש לו יותר מדי.

שמאי אסיף: אין דבר כזה.

שמאי אסיף: אם מישהו מחזיק 50 דונם ורוצה להשאיר זאת לדורות הבאים – נציב הדורות הבאים הלך – לנכדים, לנינים, למי שיהיה, הוא בעצם מחזיק את הקרקע.

שמאי אסיף: הוא היה יכול לשווק את הקרקע היום, וכו'.

שמאי אסיף: צריך לראות איך מנהלים את הדברים נכון.

שמאי אסיף: זה לא אומר שאדמות מינהל לא צריכות לקחת חלק בעניין, ואנחנו עושים המון כדי לצרף לכל יישוב מה שיותר קרקעות של מינהל מקרקעי ישראל, כי אנחנו יודעים ששם יש אפשרות טובה בהרבה לגלגל את הדברים.

קריאה: עובדה שלא.

שמאי אסיף: אולי לא מספיק, אני מקבל.

שמאי אסיף: הדבר האחרון הוא נושא האכיפה.

שמאי אסיף: דיברו על זה הרבה מאוד, על זה שצריך להקפיד.

שמאי אסיף: נאמרו גם דברים נכונים וטובים על-ידי הרשויות.

שמאי אסיף: הם אמרו שהם מוכנים ורוצים, הזכירו את המשטרה.

שמאי אסיף: זה נכון.

שמאי אסיף: בינתיים יש יחידת אכיפה חדשה במשטרה, שמתארגנת לזה, וכמובן לא כולם אוהבים זאת.

שמאי אסיף: בלי אכיפה ובלי לעשות את הסדר לא נוכל להגיע לתוצאות כלשהן.

שמאי אסיף: אני לא רוצה להיכנס לזה, כי שוב יתפתח הוויכוח אם להקפיא או לא.

שמאי אסיף: אני לא חושב שזאת הדרך הנכונה.

שמאי אסיף: אני רוצה לסכם את הדברים שלי: אתם יכולים להאמין לי ואתם יכולים לא להאמין לי.

שמאי אסיף: לפי דעתי, המדיניות החדשה שהשר דיבר עליה, שאני מדבר עליה בכל מקום, נמצאת וקיימת.

שמאי אסיף: יש מדיניות חדשה.

שמאי אסיף: זה בדיוק הדברים הטובים והיפים שכולכם דיברתם עליהם ואני מדבר עליהם בכל מקום: פתיחות הרבה יותר גדולה, אולי מלאה, אין הבדל בין לבין, העדפה ואפליה מתקנת, הכרה ברורה בכך שבמשך הרבה שנים היתה אפליה, כולל אפליה ממסדית, זה ברור לחלוטין, אנחנו לא מסתירים ולא דוחקים מתחת לשטיח.

שמאי אסיף: היום יש פתיחות, יש מחשבה שונה לחלוטין.

שמאי אסיף: מי שמכיר אותי ואת הדברים שעסקתי בהם, גם לפני שהגעתי לשירות המדינה וגם היום, יודע שיש קבלות.

שמאי אסיף: היום גם השר אומר את זה, גם הוועדה הזאת אומרת את זה.

שמאי אסיף: צריך לצאת מנקודת הנחה שיש מדיניות חדשה.

שמאי אסיף: כאן אני רוצה לשים את הדגש.

שמאי אסיף: תקופה חדשה ופריצת דרך מחייבות "סוויץ'", כמו שאמרו כאן, אצל כולם.

שמאי אסיף: אני מציע לא להמשיך ולומר כל הזמן: לא משתפים אותנו, אין ראייה נכונה, לא טוב, הורסים לנו, אין לנו הזדמנות.

שמאי אסיף: סליחה שאני אומר, זה תורם מעט מאוד.

שמאי אסיף: בואו נצא, אולי עכשיו, באמנה קטנה כזאת, בתוך הוועדה הזאת, ונגיד: יש הסכמה שאנחנו הולכים בדרך חדשה.

שמאי אסיף: אולי מתוך העניין הזה נבנה אמון משותף.

קריאה: אתה לוקח מהצד שלנו, נכון.

קריאה: היושב-ראש של השלטון המקומי לא.

קריאה: הוא יגיד שלא.

שמאי אסיף: לא הבנתי, לא משנה.

גאלב מג'אדלה: סליחה, אנחנו לא בשכונה בלוד.

גאלב מג'אדלה: סליחה, בכל כבוד.

שמאי אסיף: יש על מה לדבר.

שמאי אסיף: יש תוכנית מתאר למרחב באר-שבע, שכוללת את לקייה, את כל האזורים האלה.

שמאי אסיף: אני אומר לכם, ואני עשיתי אותה: יש שם פריצת דרך.

שמאי אסיף: המועצה לביטחון לאומי, שהשר דיבר עליה, בעצם לקחה את התפיסות האלה.

שמאי אסיף: הם מנסים למסד ולראות שגורמים אחרים בממשלה, שקודם לא היו אתנו – כמו אולי מינהלת הבדואים וכו' – גם הם יתחילו לעשות את זה.

שמאי אסיף: יש פתרונות לפזורה הבדואית, ליישובים הבלי מוכרים, יש כיוונים לפתרון ואפשר לעשות את זה, תוכניות המתאר נותנות רזרבות, לא נכון שהן לא נותנות רזרבות.

שמאי אסיף: אבל צריך לקדם אותן, צריך לבוא לשם, ובדיונים האלה להגיד מה רוצים.

שמאי אסיף: פה באופן כללי הכול נשמע נחמד וטוב, או רע וגרוע, ושם פותרים את הבעיות.

שמאי אסיף: אי-אפשר לקבל מאה אחוז מכלום.

שמאי אסיף: אבל יש במה מצוינת, יש כלים מצוינים, כדי לעלות על הגל הזה ולעשות דברים חיוביים.

שמאי אסיף: נבדוק את עצמנו בעוד שנה, בעוד חודש, בעוד שנתיים.

שמאי אסיף: נראה אם אנחנו עושים את הדברים הנכונים בהמשך הדרך.

שמאי אסיף: אבל תנו למערכת לצמוח ולגדול, ולהשתחרר קצת מהמרירות הזאת, שאני יודע שקשה להשתחרר ממנה.

שמאי אסיף: בואו נעשה מאמץ, כי אכן יש פריצת דרך.

שמאי אסיף: אני מקווה שהוועדה הזאת, כמו פורומים אחרים שעוסקים בעניין הזה, תוכל להגיע לאותה פריצת דרך גם באווירה ובהבנה שקיימת.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדריכל שמאי אסיף, מנהל מינהל התכנון.

גאלב מג'אדלה: לפני שננעל את הישיבה אני רוצה לומר כמה משפטים.

גאלב מג'אדלה: קודם כול, תודה לכל החברים שלקחו חלק בדיון, וגם האחרים שנמצאים כאן והשתתפו וכיבדו אותנו בהיענות שלהם להזמנה.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שהיתה כאן השתתפות פעילה מאוד, תרומה גדולה לקדם את הנושא של תכנון ובנייה ביישוב הערבי.

גאלב מג'אדלה: שמאי אסיף יקירי, הגענו לרגע.

גאלב מג'אדלה: כל הכוחות בכל הרמות חייבים לשלב ידיים, אין דרך אחרת.

גאלב מג'אדלה: אתה חש את זה, אתה שומע את זה, גם מהאזרח, גם מראש הרשות, גם מהמהנדס, גם מהאדריכל.

גאלב מג'אדלה: מכל פינה אתה חש ושומע ורואה.

גאלב מג'אדלה: אין דרך אחרת.

גאלב מג'אדלה: האלטרנטיבה היא עימות, ואף אחד מאתנו לא יודע איך הוא יסתיים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא צריכים את זה.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שאף אחד לא רוצה בזה.

גאלב מג'אדלה: אני בטוח שזה לא לטובת החברה כולה.

גאלב מג'אדלה: מיליון ורבע אזרחי ישראל הערבים רוצים לחיות בכבוד במדינתם, ביישוב שלהם, כל אחד איפה שהוא נמצא.

גאלב מג'אדלה: המדינה, כנראה הממשלה – אני מתחיל לחוש את זה – הגיעה למסקנה שאין דרך אחרת אלא להביא בחשבון את מיליון ורבע האזרחים הערבים בכל הנוגע לתכנון.

גאלב מג'אדלה: עד עכשיו הם היו בשוליים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו שמחים לשמוע את זה וגם לחוש את זה.

גאלב מג'אדלה: אמר זאת שר הפנים, שמענו את זה אפילו מראש הממשלה בצורה קצת מאולצת.

שמאי אסיף: שמעת את זה גם מחלק מהמשתתפים פה.

גאלב מג'אדלה: שמעתי את זה גם מכולם.

גאלב מג'אדלה: שמעתי את זה גם ממך.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר, היום נשאר רק לוח הזמנים: איך מצמצמים את הפערים ואת הנזק ללוח זמנים מואץ יותר, כדי למנוע הרבה נזקים.

גאלב מג'אדלה: יש מצב נתון, מוכרחים להתמודד אתו.

גאלב מג'אדלה: חייבים לשלב ידיים – מהרשות המקומית והוועדה המקומית עד מינהל התכנון, דרך הוועדות המחוזיות והמרחביות – כדי שכולנו לנגיע לאותה מטרה: לעצור את הבנייה הבלתי מורשית ולצאת לתכנון יזום, כדי לאפשר בנייה חוקית.

גאלב מג'אדלה: אמרנו את זה בפתיחה.

גאלב מג'אדלה: אני אומר את זה היום, בשיא הכנות, וגם מראשי המועצות שומעים דברים אחרים בשנה האחרונה, הם כי התחילו להבין שכל בית שנהרס זו צרה צרורה לכל היישוב, לא רק למי שהורסים את ביתו.

אחמד אבו עסבה: ובכל זאת במקומות מסוימים לא עושים כלום.

אחמד אבו עסבה: בבקה שנתיים העירייה לא עשתה כלום, נהרסו בתים בג'ת, והם לא מוכנים לעשות כלום.

אחמד אבו עסבה: הוועדה המחוזית לא עושה כלום, גם לא הוועדה המקומית.

אחמד אבו עסבה: כולם מחכים שראש העיר יתעורר, והוא לא מתעורר.

גאלב מג'אדלה: מר אבו עסבה, בוא לא ניכנס לזה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מדברים ברמה העקרונית, רמת תכנון.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להאמין שכולנו משלבים ידיים למטרה חשובה מאוד זו, כדי שכולנו נחיה בחברה טובה יותר – בראש ובראשונה מבחינת איכות החיים, כמו שאמרת.

גאלב מג'אדלה: זו שאיפה.

גאלב מג'אדלה: מותר לנו לשאוף שיהיו לנו לא רק צרות של הריסת בתים,

ג'עפר פרח: צרות של עשירים.

גאלב מג'אדלה: מותר לנו לשאוף שיהיו לנו איכות חיים ואיכות סביבה.

גאלב מג'אדלה: זה בידינו, כאזרח, כממשלה, כחברה כולה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להודות לאדיב דאוד על ההסכמה להיות חלק מהעניין, להיות יועץ של ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להודות לאדריכל שמאי אסיף.

שמאי אסיף: גם מר דאוד הוא אדריכל.

גאלב מג'אדלה: אנחנו ברמה פחות פורמלית.

גאלב מג'אדלה: הוא אחד האנשים שפועל הרבה בתחום שלו, לטובת היישוב הערבי.

גאלב מג'אדלה: אני באמת מודה לך, שמאי, עם הממונים על המחוזות.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך, בשנה האחרונה אנחנו מוצאים הרבה נחת בדרך לראייה מפוקחת ולתכנון עם ראש ועם לב פתוחים ואוהדים.

גאלב מג'אדלה: נצא לדרך, נסיים את ארבעת הדיונים ברמה המחוזית, נלך לסיכומים ולהמלצות.

גאלב מג'אדלה: אני כמעט בטוח שנהיה בראש אחד בעניין הזה.

גאלב מג'אדלה: ניתן מענה לכל הנושאים שמעסיקים אותנו יום-יום.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לכולם.