ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 324, 2004-11-08 12:00

קולט אביטל: בוקר טוב, אנחנו פותחים שוב את הישיבה המשותפת השניה להיום של ועדת העליה, הקליטה והתפוצות ושל ועדת החינוך, התרבות והספורט.

קולט אביטל: דנו לפני כמה חודשים בנושא תלונות שהיו להורים נגד בית הספר "מוריה" באשדוד.

קולט אביטל: בינתיים נפתחו הליכים, וכתוצאה מההליכים הושעה מנהל בית הספר.

קולט אביטל: נמצאים כאן גם נציגי המשטרה, ועד כמה שאנחנו מבינים יש בעיה משפטית.

קולט אביטל: אם זכרוני אינו מטעה אותי, התשובה שקיבלתי מנציבות שירות המדינה וממקורות אחרים היא – ככל שהטיפול בתיק לא הושלם תוך 30 יום, לא ניתן להשעות את המנהל יותר מכך.

קולט אביטל: מכל מקום, באמצע התהליך מנהל בית הספר חזר ללמד בבית הספר, ואנחנו חושבים שהמצב הזה איננו סביר כל עוד הנושא איננו מתברר לכאן או לכאן.

קולט אביטל: הייתי רוצה לבקש מחבר הכנסת שריד לומר כמה מילים כשר חינוך לשעבר – כיצד הוא רואה את המכלול מבחינה משפטית ומבחינה מוסרית.

יוסי שריד: תודה, גברתי היושבת ראש.

יוסי שריד: הרי כל ענין נורמטיבי יכול ליפול קורבן לעניינים שבפרוצדורה – גם בכך התנסיתי.

יוסי שריד: לא פעם נציבות שירות המדינה או גורמים אחרים היו באים ואומרים שזה כן אפשרי או לא אפשרי.

יוסי שריד: זה לא צריך לעניין שר, בוודאי לא שר חינוך, כי העניינים הנורמטיביים הרבה יותר חשובים.

יוסי שריד: בלא לנקוב בשמות כמובן, אני זוכר מקרה של אדם שנחשד בהטרדה מינית – דוקטור או פרופסור באיזשהו מוסד.

יוסי שריד: הסבירו לי בהסברים מלומדים מאוד שלמעשה אין מה לעשות.

יוסי שריד: אני אמרתי: יכול להיות שאין מה לעשות, אבל אני אגיד לכם מה אני עושה.

יוסי שריד: אני שר החינוך של מדינת ישראל, זהו ייפוי הכוח שקיבלתי, ואני לא מסכים – הוא לא יחזור.

יוסי שריד: והוא אכן לא חזר.

יוסי שריד: בדומה לחיים הפשוטים עליהם דיברתי בישיבה הקודמת.

יוסי שריד: אם כן, אינני יודע לגבי הסוגיה של השעיה למשך 30 יום, כן או לא.

יוסי שריד: אם מותר להשעות רק ל-30 יום, החקירה היתה להתמצות, ואני לא חורץ דין; אינני יודע – אני לא מכיר את המנהל ואינני יודע מה היה ומה לא היה.

יוסי שריד: אבל האשמה כזו איננה האשמה של מה בכך.

יוסי שריד: הרי הוא לא יכול להופיע שוב בבית הספר כאילו עולם כמנהגו נוהג.

יוסי שריד: הרי אנחנו תמיד שוכחים מהי השליחות העיקרית שלנו.

יוסי שריד: הרי השליחות העיקרית שלנו היא כלפי הילדים.

יוסי שריד: מהו המסר שאנחנו מוסרים לילדים?

יוסי שריד: אתם חושבים שהילדים מתעניינים באופן מיוחד בכללי התקשי"ר של נציבות שירות המדינה?

יוסי שריד: הם יודעים דבר מאוד פשוט: המנהל, שנאמר עליו כך וכך, חוזר לבית הספר כאילו דבר לא קרה.

יוסי שריד: אז מהו המסר שאנחנו מעבירים להם?

יוסי שריד: שאולי לא כדאי כל כך להתלונן, כי אולי פגיעתו של מנהל כזה או אחר – לא המנהל הזה חלילה – יכולה להיות רעה.

יוסי שריד: ראשית, זהו מסר פסול.

יוסי שריד: אבל הוא בוודאי מסר מסוכן.

יוסי שריד: לכן כל הפרוצדורות מהוות דברים משניים.

יוסי שריד: אני חוזר ואומר שהכל הוא עניין רוח המפקדת.

יוסי שריד: כן מוכנים שדברים מסוג מסויים יתקיימו בבית ספרנו או לא מוכנים.

יוסי שריד: אם לא מוכנים, כל הפרוצדורות התקשי"ריות שבעולם לא מעלות ולא מורידות.

יוסי שריד: אתם רואים את היד הזאת?

יוסי שריד: דופקים על השולחן עם היד, ואז כל הנציגים של המשרד וכל המפקחים יודעים בדיוק מהי רוח המפקד.

יוסי שריד: אם אנחנו לא מסכימים לכך שתהיה אלימות של מנהל – אם היתה אלימות--

קולט אביטל: אבל ייתכן שהיא לא היתה.

יוסי שריד: אז שהמשטרה תזדרז.

יגאל יאסינוב: - - -

קריאה: המשטרה מיצתה את החקירה – מדובר בחקירה של ילדים--

קולט אביטל: אדוני, האם תוכל להמתין בבקשה?

קולט אביטל: אני מבטיחה לך שתקבל רשות דיבור.

יוסי שריד: גם אם החקירה לא מוצתה וגם אם התבקשתם לבצע השלמות, כפי שאמרה לי היושבת ראש – אגב, זה יכול להימשך לנצח, ואז גם אין ערך למסר, כי כבר לא זוכרים על מה המסר נסוב.

יוסי שריד: אבל אם משרד החינוך באמת מתעניין, המשטרה יכולה לתת למשרד החינוך איזשהן אינדיקציות.

יוסי שריד: כך למשל, על פי החומר הראשוני אפשר לומר: לפי הרושם שלנו לא היו דברים מעולם – זו ממש עלילת דם.

יוסי שריד: אבל אם המשטרה סבורה אחרת – ואינני יודע מה המשטרה סבורה – וחושבת שיש דברים בגו, יותר מאשר קצה חוט, תואיל המשטרה לומר זאת למשרד החינוך, ומשרד החינוך כסמכות הפדגוגית צריך לעשות מעשה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אני מתנצל מראש – אני צריך לצאת לישיבת ועדת חוץ וביטחון.

אורי אריאל: אין לנו מסקנות מהחקירה, וזאת בעיה.

אורי אריאל: עם זאת, המנהל עצמו בראש ובראשונה, משרד החינוך, איגוד המנהלים והסתדרות המורים – הם מי שצריכים לדרוש מהמשטרה לסיים את החקירה ולהשעות את המנהל עד שזה יקרה.

אורי אריאל: זהו הפיתרון.

אורי אריאל: הרי יש כאן איזושהי התנגשות.

אורי אריאל: לכן אני מציע ליושבות ראש הוועדות לקרוא למשרד החינוך ולכל הגופים שהזכרתי – בראש ובראשונה למנהל – להשעות את עצמו.

אורי אריאל: מצד שני, לבקש מהמשטרה לזרז את החקירה, ובא לציון גואל.

אורי אריאל: כי אם אין דברים בגו – וזה יכול לקרות – אסור להזיק למנהל הזה.

אורי אריאל: אם יש דברים, הדברים ברורים.

אורי אריאל: אם נגיע לסיכום הזה כאן, אני חושב שהרווחנו את היום.

אורי אריאל: סליחה, ותודה.

יוסי שריד: אני שותף מלא לדעתך.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: לפני שנפנה למשטרה, אני מבקשת לשמוע את נציגי משרד החינוך, כיוון שמדובר בעניין יותר עקרוני מאשר בירוקרטי.

מאיר סבג: שמי מאיר סבג, מפקח על החינוך הדתי במחוז הדרום.

קולט אביטל: למה הנושא הוא בפיקוח החינוך הדתי?

מאיר סבג: כי בית הספר הוא בפיקוח ממ"ד.

מאיר סבג: נכחתי גם בפגישה הקודמת.

מאיר סבג: בשל ריבוי התלונות שהגיעו אלינו ואל המשטרה, המלצנו במחוז על השעיה.

מאיר סבג: ב-15 באוגוסט, קצין המשטרה שבדק אותו נתן לו צו הרחקה לחודש.

מאיר סבג: מינינו את סגניתו גב' דליה ואקל באמצעות המפקחת יעל רובוביץ, המפקחת באשדוד, להתחיל בניסיון למלא את מקומו של אבי, משום שידענו בירור שנותרו 15 ימים נוספים בהם הוא לא יוכל לחזור לבית הספר – עד ל-15 בספטמבר.

קולט אביטל: האם ניסיתם גם לזרז בינתיים את ההליך במשרד לבטחון פנים?

מאיר סבג: בנציבות היתה המלצה להשעיה או להעברה לבית ספר אחר.

מאיר סבג: הזמנו את אבי אלינו, והצענו לו לעבוד כמורה בבית ספר אחר.

מאיר סבג: הוא, בשל נימוקיו – במקביל לייעוץ שניתן לו על ידי עורך הדין שלו--

קולט אביטל: אני מבקשת להבין: אנחנו נמצאים בעיצומו של תהליך משפטי; אנחנו עדיין לא יודעים אם האיש אשם או לא, ואנחנו כבר מציעים לו בית ספר אחר.

מאיר סבג: קיבלנו המלצה מנציבות שירות המדינה לכוח אדם להשעות אותו או--

קולט אביטל: אני מתנצלת על השאלה, אבל אם האדם נמצא אשם, אתם עדיין מציעים בית ספר אחר?

מאיר סבג: לא הצענו לו לנהל בית ספר; הצענו לו להיות מורה.

ועדת החינוך, התרבות והספורט: אם הוא לא בסדר, שלא יהיה במערכת החינוך, ואם הוא בסדר – אל תזרוק אותו.

קולט אביטל: העניין פשוט לא ברור לי.

מאיר סבג: - - - נמצא כאן הממונה על הפרט, שיוכל לפרט יותר את המהלכים בין הנציבות לבין כוח אדם.

מאיר סבג: עו"ד סופי אורטשקנזי היא היועצת המשפטית שלנו.

מאיר סבג: אני אציג את הצדדים שבהם המחוז פעל.

קולט אביטל: אנחנו מעוניינים להבין גם את העיקרון: אם אדם חשוד, עד שלא מתבררת האשמה לכאן או לכאן, האם אנחנו מציעים לו כל מני פתרונות ביניים או שאנחנו דואגים לכך שהוא יושעה בצורה זו או אחרת עד לסוף התהליך.

אהרון יהודה: אני מבקש להשיב על השאלה הזאת ככוח אדם - - - כמערכת גדולה של כוח אדם בהוראה, המונה כ-120 אלף מורים, אנחנו לא עובדים בחלל ריק; אנחנו מקבלים הנחיות של הרשעה והשעייה דרך מספר גורמים.

אהרון יהודה: אנחנו כפופים קודם כל לשרה ולמנכ"לית, שמקבלות את ההנחיות מנציבות שירות המדינה.

אהרון יהודה: אנחנו מקבלים מייד העתק מדו"ח אשמה של כל עובד הוראה שעובר עבירה, - - -דין עובד מדינה.

אהרון יהודה: הדו"ח הזה מגיע אלינו, ואנחנו מאפשרים לחשוד להגיב.

אהרון יהודה: אך במקביל, אנחנו מבקשים הנחיות מהממונה על המשמעת בנציבות שירות המדינה.

אהרון יהודה: כך שאנחנו עובדים בשני הערוצים.

אהרון יהודה: כאשר מדובר במקרה חמור – ומי שקורא את דו"ח האשמה נוכח שמדובר במקרה חמור מאוד – אנחנו מבקשים שהנציב ייתן את האישור למנכ"לית להשעות את האדם למשך שבועיים, כמקובל, ולאחר מכן ל-16 ימים נוספים.

קולט אביטל: אבל עברו 30 יום, המשטרה סיימה, וכעת נדמה לי שהיא נתבקשה למידע נוסף.

אהרון יהודה: היא נתבקשה היום, לאחר מספר חודשים – היא לא נתבקשה במהלך אותם 16 ימים.

אהרון יהודה: מי שעובד מול הפרקליטות ומול המשטרה הוא הנציג של נציבות שירות המדינה.

אהרון יהודה: בתום 30 יום, שאלנו אותם האם להאריך את ההשעיה.

אהרון יהודה: השיב לי סגן הממונה על המשמעת בנציבות שירות המדינה: בשלב זה אתה מפסיק את ההשעיה, והמנהל חוזר לעבודה.

יוסי שריד: אילו שרת החינוך היתה אומרת: כל זמן שהענין איננו בהיר די צורכו, ולא התבררו ההאשמות לכאן או לכאן – אצלי הוא לא יהיה מנהל לפי שעה, אני מודיע לך מתוך ניסיוני ששום נציבות שירות מדינה לא היתה יכולה לעשות דבר.

יוסי שריד: רק מכיוון שזה לא אכפת לכם ממש – זה אכפת לכם, אבל לא ממש, וזה צריך להיות ממש אכפת כדי להנחיל נורמות מסוימות – זה מה שקורה.

קולט אביטל: לא, הם עובדים לפי הספר.

אהרון יהודה: סליחה, אני גם ממונה על היחידה לטיפול בפרט.

אהרון יהודה: יש לנו רגישות של שני הצדדים.

אהרון יהודה: אי אפשר להאשים--

יוסי שריד: אם כן, ברגע שהוא יזוכה – אם הוא יזוכה--

ועדת החינוך, התרבות והספורט: מה זה "ברגע"?

ועדת החינוך, התרבות והספורט: אתה שופך דמו של אדם כשאתה עדיין לא יודע למעשה אם הוא פושע או לא.

ועדת החינוך, התרבות והספורט: עם כל הכבוד.

קריאות: - - -

בתיה איוב: ומה עם הזכות של הילדים?

יוסי שריד: עובד מדינה מושעה כל עוד לא מתבררת ההאשמה לכאן או לכאן – לא כל שכן במערכת החינוך.

אהרון יהודה: קיבלנו השבוע שלושה תיקים, כשתיק נסגר לאחר ארבע שנים של השעיה.

אהרון יהודה: האדם קיבל משכורת בזמן ההשעיה במשך ארבע שנים, והתיק נסגר השבוע.

ועדת החינוך, התרבות והספורט: אתה יכול להסביר לי למה כל דבר אורך כל כך הרבה זמן אצלכם?

אהרון יהודה: לא הצלנו – זה בפרקליטות או בנציבות.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אפשר לשמוע מהמשטרה ככל האפשר היכן אנחנו עומדים בתיק הזה?

ירון שטרית: שמי ירון, קצין מדור נוער במטה הארצי.

ירון שטרית: כשאנחנו מקבלים תלונה נגד מנהל בית ספר, אנחנו מעבירים הודעה באופן אוטומטי, לאחר שהוא נחקר, לנציבות שירות המדינה בצירוף העתק אותו הם מעבירים למשרד החינוך.

ירון שטרית: במקרה הזה, העברנו את כל הדיווחים לגבי אותו מנהל בית ספר.

קולט אביטל: למי?

ירון שטרית: העברנו את התיק לפרקליטות כפי שאנחנו אמורים לעשות לאחר שנאספות כל הראיות.

ירון שטרית: בימים האחרונים הגיע מכתב אנונימי לד"ר קדמן, עם רשימת שמות של ילדים, שחוו גם הם התעללות, ולמעשה היינו צריכים לזמן אותם--

ועדת החינוך, התרבות והספורט: אמרת התעללות?

ירון שטרית: --שעברו אלימות כלשהי, התעללות.

ירון שטרית: מדובר בילדים נוספים, מלבד הילדים האחרים שכבר נחקרו.

ירון שטרית: כמשטרה, אנחנו מעבירים את התיק לפרקליטות.

ירון שטרית: על הפרקליטות לגבש החלטה בהתאם לראיות האם להגיש כתב אישום או לא.

ירון שטרית: המשטרה היא לא צד בענין כאן.

ירון שטרית: אנחנו חקרנו את הדבר עד תומו.

ועדת החינוך, התרבות והספורט: אני לא מבינה: משרד החינוך לא צד בענין, אתם לא בצד בענין – אז מי צד בענין?

קולט אביטל: זה לא כך.

ועדת החינוך, התרבות והספורט: הרגע שמענו ממנו שזה נמצא אצל המשטרה.

ועדת החינוך, התרבות והספורט: אתה אומר שאתם לא צד בענין – אז אולי הכנסת היא השופטת?

יגאל יאסינוב: הוא אמר שהם חוקרים, ולא נותנים המלצות - - -

קולט אביטל: מה שקרה הוא שהם סיימו והגישו את הממצאים לפרקליטות.

קולט אביטל: בינתיים התקבלה פניה נוספת, ולאור זאת הפרקליטות ביקשה מידע משלים.

קולט אביטל: כל עוד אין להם יכולת למצות את המידע המשלים, הפרקליטות לא מודיעה מהי החלטתה.

יוסי שריד: תראו איזה אבסורד – עכשיו מתקבלות תלונות נוספות.

יוסי שריד: זאת אומרת – ואני לא קובע כל עמדה – שהמצב אולי אף הוחמר.

יוסי שריד: כתוצאה מכך, המנהל חוזר לבית הספר.

יצחק אלמוג: משטרת ישראל התבקשה לאסוף תשתית ראייתית, והעברנו את התיק לגורמי הפרקליטות שאמורים לקבל החלטה.

יצחק אלמוג: עקב פרסומים נוספים שהיו בתקשורת לפני כשבועיים, התקבלה פניה שהגיעה היום בבוקר, ואמרו: נחשפו שם למצלמה אנשים נוספים.

יצחק אלמוג: אנא, הואילו בטובכם לאתר את אותם הורים – אולי תגיעו לאותם ילדים נוספים--

קולט אביטל: להערכתך, כמה זמן ייקח לך שלב איסוף הראיות הנוספות?

יצחק אלמוג: מספר ימים – תלוי כמובן בשיתוף הפעולה של ההורים, כי מדובר בקטינים.

יצחק אלמוג: על פי חוק, אין לנו סמכות לחקור אותם ישירות, אלא על ידי חוקרי ילדים של משרד העבודה והרווחה.

יצחק אלמוג: לכן זה תלוי גם בהם.

יוסי שריד: כבוד סגן הניצב, מדוע החקירה שלכם לא היתה יעילה די צורכה עד כדי כך שנזקקתם שוב להופעה בתקשורת?

קולט אביטל: זה לא כך – זה בנוסף.

יוסי שריד: לא הייתי אף פעם חוקר, אבל קראתי כמה ספרים – האם תוך כדי חקירה אתם בעצמכם לא העליתם את האפשרות שעשויות להיות יותר תלונות?

יוסי שריד: האם אתם צריכים להסתמך שוב על הופעות בתקשורת?

יוסי שריד: זה מאכזב אותי מהצד החקירתי.

יוסי שריד: יש לי המון קרדיט למשטרה.

יצחק אלמוג: בצד החקירתי אין לנו אלא את אשר אוזנינו שומעות, ואת הדברים שאנחנו שומעים מאותם עדים.

יצחק אלמוג: אם עדים באים ונותנים נתונים מסויימים, אלו הם - - -

יוסי שריד: לא בודקים בסביבה?

יצחק אלמוג: בודקים בהחלט.

יצחק אלמוג: יש מודעות גם להורי בית הספר.

יצחק אלמוג: כולם הוזמנו – חלקם הגיעו לתחנת המשטרה.

יצחק אלמוג: ניגבו עדויות מההורים, וקיבלנו מידע.

יצחק אלמוג: ייתכן שגם הפרקליטות מבקשת כרגע את אותה השלמה, אבל יכול להיות שאותה אישה שנראתה בתקשורת היא מישהי שכבר מסרה עדות – אני לא פוסל את זה.

יצחק אלמוג: זה פשוט - - - לכן, אני אעשה את הכל כקצין אגף החקירות של מרחב לכיש כדי לסיים את הנושא מהר ככל האפשר.

יצחק אלמוג: בכל הקשור אלינו, מדובר ביממה-שתיים אם מדובר בחקירת בוגרים.

יצחק אלמוג: אם מדובר בחקירת ילדים קטינים, מה שמצריך את משרד הרווחה, ייתכן שזה יקח קצת יותר זמן.

יגאל יאסינוב: אני מצטער, אני חייב לצאת לוועדת חוק חוקה ומשפט, ולכן אקצר: אני חושב שיש כאן איזושהי מקריות – מהבוקר אנחנו דנים אך ורק באותו איזור במשרד החינוך, ובבעיות במשרד החינוך.

יגאל יאסינוב: אז אולי הגיע הזמן לבדוק--

קולט אביטל: להחליף את שרת החינוך.

יגאל יאסינוב: דרך אגב, אם תיכנסו לקואליציה, תחליפו.

ועדת החינוך, התרבות והספורט: אז אתה בעד.

יגאל יאסינוב: אני לא יודע; אני לא אתנגד.

יגאל יאסינוב: אולי יש כאן בעיה קשה יותר, כי באזור הדרום במשרד החינוך – אשדוד ואשקלון – אני יכול לפרט לפרטי פרטים, עד העיר ועד בית הספר.

יגאל יאסינוב: זאת לא הפעם הראשונה שאנחנו דנים בכך.

יגאל יאסינוב: אם כן, אולי יש כאן בעיה אחרת.

יגאל יאסינוב: אולי הבעיה מתחילה מהראש, כמו שאומרים.

קולט אביטל: אנחנו לא מסכימים עם זה.

יוסי שריד: אז אולי נשעה את השרה בינתיים.

יגאל יאסינוב: אולי.

קולט אביטל: נציגת ארגון "טבקה" – אני מבינה שאתם הגשתם היום עתירה לבג"ץ.

אהרון יהודה: סליחה, נמצא כאן נציג הנציבות.

קולט אביטל: אני יודעת – הוא מוזמן להופיע מיד, אבל יש גם סדר בדיון.

יוסי שריד: אני צריך לצאת לוועדת החינוך יחד עם היושבת ראש, אבל כשנציג הנציבות יופיע, הוא יצטרך מתי הוא שמע שחקירה בארץ באה לידי מיצוי ב-30 יום.

יוסי שריד: התוצאה הבלתי נמנעת היא שכל מי שמושעה יחזור אל מקום עבודתו לפני שמתבררת התמונה.

יוסי שריד: כי אין חקירה במדינת ישראל שמסתיימת ב-30 יום.

יוסי שריד: הלוואי שהיתה.

קולט אביטל: אלא אם כן אנשים משעים את עצמם - - -

יסמין קשת: שמי עו"ד יסמין קשת, מ"טבקה".

יסמין קשת: היום בבוקר הגשנו עתירה בשם "טבקה" – מרכז וסיוע משפטי ליוצאי אתיופיה ובשם הורים מאותו בית ספר "מוריה" באשדוד, כנגד משרד החינוך והמנהל.

יסמין קשת: אכן, כפי שאמר חבר הכנסת שריד, המצב הזה פשוט לא הגיוני.

יסמין קשת: מדובר בחשדות ובעדויות של הורים וילדים לגזענות לשמה, אלימות פיזית, הטחת ראשים של ילדים אחד בשני, השפלה של הורים וילדים – יש לנו כאן עדויות בעתירה.

קולט אביטל: את עורכת דין.

יסמין קשת: אני עורכת דין, ואני באמת רוצה להגיע לצד המשפטי.

קולט אביטל: אנחנו עדיין רוצים להשאיר את זה במסגרת חשדות.

יסמין קשת: או-קיי.

יסמין קשת: דיברנו כאן על הצד המשפטי, על המסגרת הנורמטיבית.

יסמין קשת: אם כן, יש מספיק חוקים ודינים שמאפשרים למשרד החינוך, שהוא הגורם המקצועי האחראי, להשעות – באופן זמני לפחות, אם לא מעבר לכך כפי שאנחנו דורשים בעתירה – את אותו מנהל, שחשוד באותם דברים.

יסמין קשת: יש את פקודת החינוך, שמדברת על אפשרות לפטר מנהל, ונותנת את הסמכות הזאת לשרת החינוך.

יסמין קשת: צר לי על כך שהשרה שאיננה נוכחת כאן בדיון.

יסמין קשת: נראה לי שזהו ענין בוער די הצורך – הדבר הראשוני כאן הוא טובת הילדים, וזה לא הדבר הראשוני שנשקל.

קולט אביטל: אבל את לא מפטרת מנהל או עובד לפני שהוכחה אשמתו.

יסמין קשת: נכון, אבל אפשר לעשות זאת בצורה זמנית.

קולט אביטל: המצב הזמני הוא השעיה.

יסמין קשת: עדויות של הורים מצביעות על כך שכשדליה ניהלה באופן זמני את בית הספר, ילדים ששו ללכת לבית הספר.

יסמין קשת: ברגע שהמצב השתנה, הילדים מפחדים ללכת.

אבי חזן: את טועה בהחלט.

אבי חזן: זה בכלל לא נכון – הם קיבלו אותי בסוכריות, בחיבוקים ובנשיקות.

קריאה: לא נכון.

אבי חזן: - - -

יסמין קשת: - - - שילדים מפחדים ללכת - - - וזה נחקר במשטרה.

קריאות: - - -

קולט אביטל: אבי, מייד ניתן גם לך לדבר.

קולט אביטל: אני מבקשת להבין את המצב המשפטי.

קולט אביטל: נמצא כאן נציג נציבות שירות המדינה.

קולט אביטל: יש כאן לכאורה מצב אבסורדי, כאשר לפי החוק אתם יכולים להשעות אדם למשך 30 יום בלבד, ואם המשטרה לא הצליחה להשלים את החקירה, האיש רשאי לחזור לעבודה באופן אוטומטי.

קולט אביטל: האם אתה לא סבור שבמצב כפי שהוא היום, כאשר אין כמעט חקירה שאפשר להשלים תוך 30 יום, אין צורך לשנות את המצב המשפטי הזה?

קולט אביטל: ואם כן, אלו כלים יש – מלבד פיטורי עובדים; כי אני לא חושבת שאת רוצה לקפוץ למסקנה לפטר עובד לפני שהוכחה אשמתו.

יסמין קשת: לא, אבל אני לא יודעת אם הנוכחים כאן יודעים שלא מדובר בפרשה הראשונה.

יסמין קשת: אותו מנהל עצמו השליט לפני פחות משנתיים בבית ספר "צמח ישי" באשדוד אפרטהייד של ממש.

יסמין קשת: פיצלו את בית הספר לשני בתי ספר--

אבי חזן: שום את טועה.

אבי חזן: את אומרת דברים לא נכונים.

אבי חזן: סליחה, זה לא אני.

אבי חזן: את יודעת את זה.

קריאות: - - -

קריאה: הוא בכלל לא היה מנהל בית הספר באותה תקופה.

קריאה: יש גבול לכל - - -

אהרון יהודה: סליחה, זאת לא כל האמת.

קולט אביטל: יש לכם זמן לענות.

קולט אביטל: גברתי, המשיכי.

יסמין קשת: באותו מחוז היה בית ספר שפוצל לשני בתי ספר – הפרידו את זמני ההפסקות, כך שהאתיופים והלבנים לא ייפגשו חלילה.

יסמין קשת: זה היה באותו מחוז, ולפי התכתובות שאנחנו ראינו זה גם היה אותו מנהל.

יסמין קשת: אנחנו הבנו שבסופו של דבר העונש של המנהל הוא לעבור לנהל - - -

קריאה: אבל הבסיס שאת מדברת עליו לא נכון; העובדות שאת מציגה לא נכונות.

יסמין קשת: משפט אחד אחרון: מבחינה משפטית יש מסגרת נורמטיבית רחבה, שמאפשרת למשרד החינוך לעשות את זה.

יסמין קשת: משרד החינוך הוא הגורם המקצועי, כאשר מנהלת מחוז הדרום תומכת בהעברת אותו מנהל בית ספר – ואני מקווה שגם מניהול בתי ספר יסודיים בכל.

יסמין קשת: זה לא קשור לנציבות שירות המדינה ולחקירה, באיזה אורך שלא תהיה--

בתיה איוב: - - -

קולט אביטל: נציג נציבות שירות המדינה, בבקשה.

אביתר טסלר: שמי עו"ד אביתר טסלר, סגן מנהל מחלקה במחלקת המשמעת בנציבות שירות המדינה.

אביתר טסלר: אני עובד מול משרד החינוך בקטע של ההשעיות.

אביתר טסלר: יש אפשרות להשעות מרגע שנפתחת חקירה.

קולט אביטל: מתי נפתחה החקירה?

אביתר טסלר: כדי להשעות אנחנו מתייעצים עם פרקליטות המדינה, כדי לדעת מה יש בחומר הראיות.

אביתר טסלר: גם בשל העובדה שמר חזן יושב כאן, לא אפרט מה יש, אבל אני יכול לומר שלא היה הרבה בשלב הראשוני ובשלב שבו הסתיימו 30 הימים.

אביתר טסלר: למרות הדברים הנאמרים כאן, ההורים לא באו להתלונן במשטרה לצערנו, כפי שהם באים עכשיו ואומרים את הדברים.

אביתר טסלר: לאור השלמת החקירה, ולאור העובדה שההורים אולי כן ידברו עכשיו, ייתכן מאוד שלאחר שיהיה חומר ראיות אנחנו כן נשעה.

קולט אביטל: אני מבקשת לשאול: אם אתה אומר שאתה רשאי להשעות עובד למשך 30 יום החל מיום פתיחת החקירה בהתייעצות, לצורך הענין יש כאן ראיות חדשות ופתיחה מחדש בהליך נוסף של בדיקה.

קולט אביטל: בהתאם לתקנון שלך, האם אתה יכול אותו להשעות אותו ל-30 יום נוספים?

אביתר טסלר: ראשית, לא מדובר בתקנון שלי; זהו חוק שירות המדינה (משמעת).

אביתר טסלר: משפטית, ברגע שיהיה איזשהו שינוי בחומר הראיות – והפרקליטות יודעת על כך – נשקול באופן אוטומטי באופן רציני מאוד את השעיית העובד.

קולט אביטל: זאת אומרת שאתה צריך לקבל פניה מהפרקליטות--

אביתר טסלר: אני צריך לדעת שהשתנה משהו בחומר הראיות.

קולט אביטל: אבל הרי לא קיבלת עדיין את המסקנות.

אביתר טסלר: אני מעודכן באמצעות הפרקליטות.

אביתר טסלר: ברגע שמשתנה חומר הראיות בצורה רצינית מאוד, שתצדיק השעיית עובד – אנחנו נשעה.

קולט אביטל: תודה לך.

קולט אביטל: בבקשה, גברתי.

בתיה איוב: שמי בתיה איוב, מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

בתיה איוב: אני חושבת שיש כאן איזשהו ניסיון להתחבא מאחורי נציבות שירות המדינה ומאחורי החקירה המשטרתית.

בתיה איוב: אני חושבת שמבחינה פדגוגית משרד החינוך כן יכול לעשות זאת, ואני מבקשת לצטט את דבריה של מנהלת מחוז דרום, אמירה חיים, ממכתבה ב-24 ביוני 2004: "הערתי לו על חוסר רגישותו והיעדר התקשורת עם התלמידים והוריהם.

בתיה איוב: הבהרנו לו כי אנו רואים את התנהלות עבודתו בחומרה רבה, ולאור תלונות ההורים נגדו הוא ננזף בצורה קשה, והוצע לו לפרוש מתפקידו לאלתר.

בתיה איוב: כמו כן, הובהר למנהל שאם לא יעשה כן, יממש המשרד את זכותו להפסקת עבודתו בתהליך פדגוגי".

בתיה איוב: אם כן, אין כאן שום דבר שמשרד החינוך לא יכול לעשות.

בתיה איוב: הניסיון הזה לבוא ולהסתתר, ולהגן על המנהל המסכן במקום להגן על הילדים – היכן מקומם של הילדים?

בתיה איוב: היכן זכותם של הילדים?

בתיה איוב: מדברים כאן כביכול מדובר באיזשהו נושא שההורים המציאו.

בתיה איוב: מהיכן הם המציאו?

בתיה איוב: מהו האינטרס של ההורים להכפיש את המנהל הזה?

בתיה איוב: לילדים נעשה עוול, להורים נעשה עוול--

קולט אביטל: האם מנהלת המחוז נמצאת כאן היום?

קריאה: לא, היא חולה.

קולט אביטל: אפשר לקבל את המסמך הזה?

בתיה איוב: בבקשה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אדוני, רצית להשיב?

דוד הרטום: שמי דוד הרטום, סמנכ"ל עירית אשדוד.

דוד הרטום: רציתי להתייחס לשתי נקודות: האחת של חבר הכנסת יאסינוב, שדיבר על כך שהוא רואה ריכוז בעיות במחוז הדרום.

קולט אביטל: לצערנו, זה קרה בזמן האחרון.

דוד הרטום: אני יכול לומר דבר אחד: אני חושב שהיתה מדיניות לא נכונה, שגורמת עוול ליהודי אתיופיה, כאשר אותן החלטות על מדיניות, שהביאו לריכוז כל כך גדול ביישובים בעלי מרקם סוציו-אקונומי נמוך--

בתיה איוב: תפסיקו להתחבא מאחורי המדיניות שאתם קבעתם.

קריאות: - - -

קולט אביטל: על הנושא הזה נקיים דיון מחר.

קולט אביטל: אתה אומר שלמעשה הבעיה היא שהגיעו יותר מדיי ילדים אתיופים לאזור שלכם?

דוד הרטום: אני חושב שנעשה עוול ליהודי אתיופיה--

קריאה: הם הגיעו לשם בבחירה – אף אחד לא - - -

דוד הרטום: --בכך שהיתה הכוונה של משכנתאות – אם זה קרית מלאכי, אם זה אשדוד.

דוד הרטום: ולאן הגיעו יהודי אתיופיה באשדוד, לצערי הרב, בהתנגדותה של עירית אשדוד?

בתיה איוב: - - -

אקלה אסמרה: זה לא מצדיק הכאת ילדים.

אבי חזן: אני אתבע אותך - - -

קולט אביטל: אני מבקשת להניח למר הטום לסיים את דבריו, כי יש כאן עניין של גישה בסיסית שכדאי שנלמד אותה.

קולט אביטל: הנה הבעיה – הבעיה היא שהפנו יותר מדיי ילדים אתיופים לאזור; הבעיה היא לא העובדה שהתנכלו לילדים.

קולט אביטל: מה הקשר, אדוני, בין העובדה שאנחנו שומעים על כך שיש ריבוי של ילדים מעדה מסויימת באזור מסויים?

קולט אביטל: האם זה מצדיק אלימות כביכול של מנהל כלפיהם?

קולט אביטל: מה בדיוק הקשר?

דוד הרטום: אין שום ספק בכך שאין שום דבר שמצדיק אלימות, ואף אחד מאיתנו לא עומד מאחורי זה.

דוד הרטום: אני אומר שהעובדה היא שאל העיר אשדוד – ובשכונות הקשות ביותר, בגלל ההכוונה הממשלתית – הגיעה כמות גדולה מאוד של עולים, שהיו רוצים להתערות יותר בתוך מדינת ישראל על מנת לקבל יותר--

קריאה: מה הקשר?

קולט אביטל: למה לא לעזור להם להתערות, ולמה לטעון במקום זה שיש יותר מדיי ילדים אתיופים באזור מסויים, ואי לכך יש שם בעיות – כפי ששמענו מבית הספר.

קולט אביטל: האם זה מצדיק התנהגות מן הסוג הזה – הפרדה, וכל מה ששמענו?

דוד הרטום: גברתי, האם את יודעת שבבית הספר המדובר, 43% מהתלמידים הם ילדים יוצאי אתיופיה?

דוד הרטום: יש בתי ספר שאנחנו מגיעים אתם ל-80%?

קריאה: מה הקשר?

קולט אביטל: ומה הבעיה?

קולט אביטל: מה רע בזה?

דוד הרטום: מה רע בכך?

דוד הרטום: איך היית רואה בית ספר שבו לומדים רק ילדים שנולדו בחבר המדינות?

דוד הרטום: זהו עוול; זוהי פגיעה באינטגרציה, זוהי פגיעה באפשרויות וכולי.

דוד הרטום: אני אומר את זה כעיר שבה הפעלנו לשמחתי הרבה תוכנית, שבה השתתפו 21 ילדים עולי אתיופיה, וקיבלו את ההצטיינות הגבוהה ביותר.

דוד הרטום: הם נכנסים לאוניברסיטאות ברמה הגבוהה ביותר.

בתיה איוב: אין לנו בעיה עם ההישגים הטובים שיש לנו - - -

דוד הרטום: 65 ילדים נוספים – ואתם יודעים את זה – נמצאים כרגע בשלבי הכנה.

דוד הרטום: אני רוצה לומר דבר אחד: אם חלוקת העולים שמגיעים מארצות מצוקה, שדורשים יותר תשומת לב ועזרה, היתה מתחלקת בכל מדינת ישראל, התוצאות לדעתי היו טובות פי עשרה.

דוד הרטום: כיושבת ראש ועדת העליה, הקליטה והתפוצות, אני חושב שתפקידך בנושא הזה – גם היום, באותן הכוונות שיש – הוא לפעול לכך שיגיעו יותר ילדים גם לרעננה, גם לכפר סבא וגם לרמת השרון.

דוד הרטום: שם יש יותר אפשרות לתת את אותם הדברים.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: את תפקידי כיושבת ראש ועדת העליה, הקליטה והתפוצות אני מקווה שאני ממלאת על הצד הטוב.

קולט אביטל: אם יש ריכוז של ילדים באיזשהו אזור – נניח 43% – תודה לאל על כך שהתברכנו בעליה הזאת.

קולט אביטל: צריך לתת להם יותר כלים ויותר שימת לב, ולעזור להם ביותר שיעורי עברית ויכולת לאינטגרציה – ולא בשיטות עליהן אנחנו שומעים כאן.

דוד הרטום: כרשות מקומית, אנחנו עושים את הדברים האלה.

דוד הרטום: יש היום עשרות מתנדבים שעובדים בפרוייקט שאתם מכירים גם אותו, ואנחנו רוצים להרחיב אותו עוד יותר.

בתיה איוב: מה הקשר?

קולט אביטל: אני מציעה שנדבר כרגע על בית הספר.

קולט אביטל: אני מודה לך על ההערה הסוציו-אקונומית.

קולט אביטל: עו"ד קשת, אבקש שתצאי החוצה.

קולט אביטל: אם לא תפסיקי עם זה, את תצאי החוצה.

קולט אביטל: אני מבקשת.

דוד הרטום: לגופו של ענין, מנהל בית הספר הוא עובד של משרד החינוך.

דוד הרטום: מה שאנחנו יכולנו לעשות – וזה נעשה – זה עבודות גישור בתוך בית הספר בשבועות האחרונים, וזאת על מנת לאפשר בסטטוס הקיים.

דוד הרטום: לנו אין עמדה בנושא הזה, כי אנחנו לא יכולים לקבוע את זה.

קולט אביטל: אדוני, אתה בא לכאן בשם עיריה, ואתה אומר: יש לי יותר מדיי בעיות; יש לי יותר מדיי עולים.

קולט אביטל: הבנתי אותך.

דוד הרטום: אין לי יותר מדיי עולים – אשדוד היא עיר ש-80% מתושביה הם עולים חדשים; אנחנו מקבלים את זה בברכה.

דוד הרטום: אבל אותה הכוונה שגרמה ליצירת גטאות בשכונות סגרגטיביות בגלל מדיניות המשכנתאות, גורמת עוול לעליה הזאת.

קולט אביטל: בנושא המשכנתאות נדון כאן מחר – ייערך כאן דיון לגבי ההתבטאויות של ראש העיר קרית מלאכי.

קולט אביטל: כדי שלא נגרום לך עוול וכדי שלא נצטט אותך באופן שגוי, אני מבקשת ממך לומר עכשיו מהו הפיתרון, לדעתך.

קולט אביטל: נגד אדם יש חשדות, נוצרה אווירה בלתי סבירה – יש אנשים שרגישים מאויימים בצורה זו או אחרת.

קולט אביטל: איך אתם, כעיריה, רואים את הפיתרון?

קולט אביטל: השעיה נוספת או לא?

דוד הרטום: בין אם אנחנו רוצים ובין אם אנחנו לא רוצים – אין לנו אפשרות להתערב בנושא הזה, כיוון שהוא נתון אך ורק למשרד החינוך שבו עובד המנהל.

דוד הרטום: זאת בניגוד למציאות בבתי ספר על יסודיים, כאשר העובדים הם עובדי הרשות המקומית.

דוד הרטום: אבל כאן יש חלוקה מאוד ברורה בנושא הזה.

מאיר סבג: אבקש להעיר משפט אחד.

מאיר סבג: גם כמשרד, אנחנו מנועים מלפעול בלי המלצותיה של הנציבות, המשטרה או הפרקליטות--

קולט אביטל: זה לא מדוייק.

קולט אביטל: ברמת הפקידות--

מאיר סבג: זה מדוייק.

מאיר סבג: סופי היא היועצת המשפטית של משרד החינוך בדרום, והיא יכולה להרחיב את הדיבור בנושא.

מאיר סבג: אנחנו פועלים על פי חוק.

מאיר סבג: בסך הכל, כאשר המשטרה הרחיקה אותו--

קולט אביטל: או-קיי, אין לכם יכולת משפטית.

קולט אביטל: אבל יש לכם דעה – מהי דעתכם?

מאיר סבג: הדעה היתה ברורה: כיוון שהחקירה לא מוצתה וכיוון שאין המלצות מהנציבות ומהפרקליטות, ניסינו לשכנע את אבי לעזוב את בית הספר, ולעבוד בבית ספר אחר כמורה – כי אין השעיה למשך יותר מחודש.

מאיר סבג: אם כן, יכולנו לפעול בצורה אקטיבית ויזומה, ולתת לו אפשרות לעבוד כמורה.

מאיר סבג: הוא הגיע אלינו וסירב לכך.

קולט אביטל: אתה חוזר על דברים שאמרת.

קולט אביטל: תודה רבה.

אינאו מסלה: [בתרגום חופשי מאמהרית] אם אני עובר על החוק, ומרביץ לילדים שלי ולאשתי – מה צפוי לי?

אינאו מסלה: מה שאנחנו רואים עכשיו הוא שהילדים שלנו לא ילמדו טוב, ולא יתרמו למדינה בעתיד.

אינאו מסלה: שלושה ילדים שלי למדו באותו בית ספר, והגיעו לרמה טובה כאשר המנהלים והמורים היו מחבקים אותם, ונוגעים בהם.

אינאו מסלה: מה האינטרס שלי להשמיץ את המנהל הזה ולהגיד את הדברים, אם לא היה מדובר בכך שהוא נגד הילדים?

אינאו מסלה: המנהל סיפר על הסוכריות – כשאני ראיתי שהוא הגיע, כולם בכו וברחו.

אבי חזן: שקר, ממש שקר.

קריאה: סליחה, אנחנו היינו שם.

קריאה: זה לא נכון.

אקלה אסמרה: שמי אקלה אסמרה, מהמועצה לשלום הילד.

אקלה אסמרה: כל הנושא הזה מתגלגל כבר כשנתיים.

אקלה אסמרה: כל אחד מגלגל את האחריות לגוף אחר.

אקלה אסמרה: משרד החינוך אומר שהבעיה היא של נציבות המדינה.

אקלה אסמרה: יש לנו ניסיון מעמיק ממקרה קודם שבו אנחנו מטפלים – זה ייקח שלוש שנים עד שהנציבות תסיים את החקירה.

אקלה אסמרה: לכן אני פונה לאבי ואומר: ניהלת את בית ספר "צמח ב'", ושם היתה הפרדה.

אקלה אסמרה: כולם יודעים; יש גם וידאו, ואם תרצו אפשר גם לראות אותו ולדעת מה שהיה.

אקלה אסמרה: בין אם המשטרה חקרה ובין אם לא, הוא נכשל בתפקידו.

אקלה אסמרה: יש רשויות שיפוט, המשטרה ובית המשפט – והן יחליטו מה לעשות אתו אחר כך.

אקלה אסמרה: כרגע הוא לא מתפקד כמנהל, וצריך להרחיק אותו מבית הספר.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: מר חזן, בבקשה.

אבי חזן: ראשית, אני רוצה לומר שנעשה לי עוול.

אבי חזן: נמצאת כאן עורכת דין, שלדבריה אני כבר אשם ועבריין.

אבי חזן: חברים, אני לא עבריין, ואני עדיין חשוד.

אבי חזן: בנוסף, אם נשמע את העדויות שנלקחו מהילדים – אפס.

אבי חזן: אם אני אספר על מה חקרו אותי במשטרה – "המנהל העמיד אותנו בצד"; "המנהל משך אותנו בחולצה".

אבי חזן: אלו הם דברים שיש בהם עבירה?

אבי חזן: זה מה שאמרה לי חוקרת המשטרה שישבה מולי.

אבי חזן: אז איפה בכלל נושא ההכאה?

אבי חזן: הרי יש כאן דברים ממש בלי פרופורציה.

אבי חזן: אני פונה לבני העדה: אין לי שום דבר נגד העדה.

אבי חזן: אני אוהב את העדה.

אבי חזן: אני אוהב את האנשים, אני בקשר טוב – יש לי אפילו שכנים מהעדה.

קריאה: - - -

אבי חזן: כלומר, מראש לבוא ולהאשים אותי?

אבי חזן: אני כמעט בטוח שאני חף מפשע, ואני בטוח שבעזרת השם--

קולט אביטל: אתה כמעט בטוח?

אבי חזן: כי אני לא יכול להגיב.

אבי חזן: עכשיו התחדש לי שיש איזושהי חקירה חדשה בעקבות כתבה בטלוויזיה – אלו דברים - - - אבל לגופו של ענין: אני איש חינוך ותיק.

אבי חזן: הכנתי כאן דף כדי לספר לאנשים שנמצאים כאן על העבודה שנעשית בבית הספר; מה התחדש בבית הספר רק בשבועיים-שלושה האחרונים בהם אני בבית הספר.

אבי חזן: יש כאן צוות בינמקצועי עם הרבה כוונות טובות, גישור--

קולט אביטל: אבי, אני שואלת אותך כמנהל בית ספר: הרי אם נוצרה אווירה כזאת; אם יש כל כך הרבה ילדים שבאים ומתלוננים; אם יש הורים – האווירה קיימת.

קולט אביטל: כאיש חינוך, מה אתה חושב שאתה צריך לעשות?

אבי חזן: גברתי יושבת ראש הוועדה, אני אספר לך: הילדים, אחד-אחד--

קולט אביטל: כל הילדים?

אבי חזן: כל הילדים – אחד-אחד.

אבי חזן: במשך שלושה שבועות - - נמצאת כאן מפקחת שצמודה אליי בבית הספר; נמצאת כאן סגנית ונמצאת כאן יועצת בית הספר – הילדים פשוט בצורה מדהימה.

אבי חזן: יש כאן קבוצה מסויימת מסיתה, אבל בצורה מאוד פוגעת, ולדעתי פשוט פוגעים בהורים וילדים.

אבי חזן: גברתי היושבת ראש, אני אומר לך שנעשתה עבודה פשוט נפלאה בבית הספר, ואני מזמין את הציבור לבוא ולראות אחד-אחד.

אבי חזן: אבל אם תרדו מהם, תתנו לאנשים לעבוד--

בתיה איוב: מזה "תרדו מהם"?

אקלה אסמרה: מה זה "תרדו מהם"?

אבי חזן: תנו לנו לעבוד, ואנחנו נוכיח לוועדה המכובדת הזאת איזו עבודה נעשית בבית הספר, עם ההורים.

אבי חזן: דוגמה קטנה: אתמול בית הספר יצא למסיק זיתים, לפעילות כל כך מבורכת לילדים.

אבי חזן: בשבוע הבא יש להם הצגה בנושא כיבוד הורים.

אבי חזן: אנחנו נמצאים בשיא הפעילויות.

אבי חזן: אנחנו רוצים להגיע לגישור, אבל יש כאן קבוצה מסויימת, שלדעתי פוגעת בנו ובילדים.

בתיה איוב: לא, אתה מי שפוגע בילדים.

בתיה איוב: - - -

אבי חזן: דיברנו על נושא האוטובוס – על ילד אחד שהיה - - - את לא יודעת את הסיפור המדויק.

יסמין קשת: - - -

יעל רובוביץ: שמי יעל רובוביץ, אני מפקחת על בתי הספר מטעם משרד החינוך באשדוד.

יעל רובוביץ: אני לא רוצה להיות שיפוטית, ואני לא לוקחת שום צד, אבל אני רוצה לתאר מראה עינים: אני נמצאת בבית הספר פעם-פעמיים בשבוע.

יעל רובוביץ: אני מגיע ברבע לשמונה, ואני מתייצבת בכניסה לבית הספר כי אני חושבת שהאופן שבו הורים וילדים מגיעים לבית הספר יש בו כדי להעיד רבות.

יעל רובוביץ: אני מקיימות תצפיות, ואני רוצה לציין שגם מנהלת מחלקת החינוך ברשות הצטרפה אליי לתצפיות בוקר.

יעל רובוביץ: היינו בבית הספר הרבה, וישבנו עם כל מני הורים.

קולט אביטל: ומה ראיתן?

יעל רובוביץ: ביום שבו המנהל הגיע וביום המחרת שער בית הספר נחסם – היו הורים שלא רצו שהילדים ייכנסו.

יעל רובוביץ: אני ראיתי שהיו ילדים שטיפסו על הגדר כדי להיכנס לבית הספר – הם רצו להיות בבית הספר.

יעל רובוביץ: היו הורים שבאמת הפגינו בחוץ והתנגדו – הם דיברו איתנו.

יעל רובוביץ: אבל היו גם הורים שנכנסו ולחצו את היד.

יעל רובוביץ: היו ילדים שלא נכנסו, והיו ילדים שנכנסו, לחצו את היד ונכנסו לכיתה בשמחה ובחיוך.

יעל רובוביץ: אני מתארת מראה עיניים.

קולט אביטל: את ישבת ודיברת עם ההורים שלא רצו?

יעל רובוביץ: נפגשנו ודיברנו, וקבענו פגישות.

יעל רובוביץ: יש להם את הטלפונים שלי בכל מקום שבו אפשר להשיג אותי.

קולט אביטל: ומה טוענים אותם ההורים שמתנגדים לכך שילדיהם ייכנסו לבית הספר?

קולט אביטל: הרי כמפקחת, את צריכה לבדוק את התמונה כולה, ולא להסתפק במראה עינים.

יעל רובוביץ: אנחנו שמענו את הטענות.

יעל רובוביץ: הקדשנו הרבה מאוד כדי לשבת עם ההורים, ואמרתי שוב שאני לא רוצה להיות השיפוטית.

יעל רובוביץ: ניסינו לחשוב מה ניתן לעשות בבית הספר מבחינה פדגוגית חינוכית, כדי שבתוך בית הספר ייעשו תהליכים מקצועיים לטובת קידום הילדים, קידום הישגים חינוכיים – ואתן כמה דוגמאות.

קולט אביטל: אין לנו זמן.

אקלה אסמרה: יש מסמך של מנהלת המחוז.

יעל רובוביץ: מנהלת המחוז - - - לפניי, והיא אומרת אחרת.

קולט אביטל: אנחנו מתקרבים לסיומה של הישיבה.

קולט אביטל: קשה לי לבוא ולדבר בהכללות – עשן, אש – יש תלונות; יש הורים שמתלוננים.

יעל רובוביץ: נכון.

קולט אביטל: את מתארת איזו אידיליה.

יעל רובוביץ: אני לא מתארת אידיליה, אמרתי שאני לא רוצה להיות שיפוטית.

קולט אביטל: לפניי נמצא המכתב האמור של עמירה חיים, מנהלת המחוז, שבכל זאת באה ואומרת שהיא העירה למנהל על חוסר רגישותו.

קולט אביטל: זה ישנו.

קולט אביטל: אז כנראה שבכל זאת היו בעיות – אני מנסה להיות מאוד זהירה, כי כמוך אני לא רוצה לשפוט אדם לפני שהמשטרה מסיימת את הטיפול בנושא.

מאיר סבג: אני אשיב במקומה, כי אני מייצג את המחוז.

קולט אביטל: אתה לא יכול להשיב במקומה, כי אני שואלת אותה.

קולט אביטל: אתה קיבלת את רשות הדיבור.

קולט אביטל: כמפקחת, מהי המסקנה שלך?

יעל רובוביץ: יש כאן עדויות לכאן ולכאן.

יעל רובוביץ: אני לא חוקרת, ואין לי את הכלים.

יעל רובוביץ: אני לא שופטת.

קולט אביטל: את ביקשת את רשות הדיבור כדי לומר משהו וכדי להציע משהו.

יעל רובוביץ: אני רק תיארתי את מה שעיני ראו.

קולט אביטל: אבל ראית גם את זה וגם את זה.

יעל רובוביץ: ראיתי גם את זה וגם את זה, ומה שאמרתי שוב הוא שאנחנו מבחינה מקצועית-חינוכית-פדגוגית – נעשו הרבה מאוד צעדים בבית הספר כדי לתת מוגנות, כדי לקדם את הילדים--

קולט אביטל: על ידכם?

יעל רובוביץ: נכון.

קולט אביטל: כדי לתת מוגנות מפני מה, ולמה?

יעל רובוביץ: בכל בית ספר אנחנו - - -

קולט אביטל: בשם החברים שלי, אני רוצה לומר מהן המסקנות וההחלטות שלנו: ראשית, אנחנו פונים למשטרה ולמשרד לבטחון פנים לסיים את החקירה מוקדם ככל האפשר, לאור חומר הראיות הנוסף שקיבלנו, ולהגיש את המסקנות שלכם לפרקליטות.

קולט אביטל: שנית, אנחנו מבקשים מנציבות שירות המדינה לבדוק את האפשרות, לפיה מעבר ל-30 הימים ותוך כדי ביצוע אותה חקירה תמצאו את הדרך להשעות את המנהל עד תום החקירה – למען הסדר הטוב ולמען הסדר הציבורי.

קולט אביטל: שלישית, אנחנו פונים גם למנהל:

קולט אביטל: אנחנו לא שופטים אותך כאן – לא לכאן ולא לכאן.

קולט אביטל: כמחנך, ולמען ההגייניה הציבורית, לו הייתי במקומך הייתי משעה את עצמי עד תום ההליכים.

קולט אביטל: אני מאוד ממליצה בפניך לשקול את האפשרות הזאת.

קולט אביטל: אני חושבת שזה לטובת כולם.

קולט אביטל: בתום התהליך יוברר – אם יסתבר לכולנו שלא היו דברים בגו, לא היו דברים בגו.

קולט אביטל: היו דברים בגו – מערכת החינוך ונציבות שירות המדינה תחליט מה צריך לעשות.

קולט אביטל: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.