ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 308, 2004-09-01 10:00

מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב למנהלת בית הספר, לצוות ולכל התלמידים.

מל פולישוק-בלוך: באנו הנה, ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, לברך אתכם ביום פתיחת שנת הלימודים התשס"ה.

אביבית מועלם: מרגע שעזבנו את ישיבת ועדת החינוך בכנסת הרגשנו טוב, הרגשנו שנקבל את המגיע לנו, שנאבקנו ונצליח.

אביבית מועלם: בדרך הביתה היינו כל כך מאושרים, זה היה כיף.

אביבית מועלם: ראינו כי אם אנו מתנהלים בצורה מסוימת מהלב, זה הבית שלנו והמקום הזה נתן לי מה שלא יכולתי לקבל במקום אחר.

אביבית מועלם: ידענו שפועל יוצא מסגירת המגמות יהיה סגירת בית הספר.

אביבית מועלם: בפרוייקט אומץ כל כך כיף לראות ילדים שהתחילו מכלום ואחר כך הגיעו להישגים גבוהים.

אביבית מועלם: הגענו לבית הספר, התחלנו להפיץ את הידיעה מהכנסת שמכירים בנו, זו זכותנו, הצלחנו וניצחנו והיה שווה הכל.

מל פולישוק-בלוך: זה מאוד מרגש וזה מחזק אותי שיש תועלת בעבודתנו, שהרי בדרך כלל אנחנו סופגים רק ביקורת.

מל פולישוק-בלוך: חשוב לנו שיישמר הקשר, אני בקיאה בפוליטיקה שלא תמיד ההבטחות מתקיימות.

מל פולישוק-בלוך: תודיעו לנו מה חסר ומה יש.

מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שהגענו היום לבית הספר הבוקר, אני באה לכאן מרעננה, שם בירכתי בבית הספר, שהיא מקום מגוריי.

מל פולישוק-בלוך: כל אחד צריך להרגיש שבית הספר הוא הבית שלו ולהגיע עם מאור פנים ותקווה בלב, ההורים והצוות.

מל פולישוק-בלוך: ההורים לא רק טובים כדי להביא עוגיות שאנחנו אוכלים כאן, ואני מבינה שהם עשו, הם הצלע השלישית של המשולש – מורים, תלמידים והורים.

מל פולישוק-בלוך: יחד יש המשכיות ערכית בתוצאות.

מל פולישוק-בלוך: בבית הספר ברעננה הייתי חברה בוועד הורים שבו היו חברים 100 הורים מתוך 1,000.

מל פולישוק-בלוך: היה צוות היגוי והיה רצון להשתתף ולתרום.

מל פולישוק-בלוך: ביחד עושים את הדברים נכון.

משה גפני: אני מצטרף לדברי היושבת ראש.

משה גפני: אני שמח שהביקור שלכם בוועדה בכנסת נשא תוצאות ואני שמח שאני כאן.

משה גפני: יש לי אינטרס נוסף, פוליטי, שמקום כמו בני ברק, שם כל נציגי העירייה דתיים והרוב חרדים, שיוכיח שבית ספר ממלכתי שאיננו חרדי העירייה מטפחת אותו.

משה גפני: זו העירייה היחידה בארץ בהם החרדים רוב, כאשר בדרך כלל הם מיעוט ואפילו מבוטל.

משה גפני: לי חשוב שהעירייה מטפחת את בית הספר החילוני ושאוכל להגיד את זה.

משה גפני: אני שמח ששנת הלימודים נפתחת כאן כסדרה.

מל פולישוק-בלוך: אני מצטרפת לדברי חבר הכנסת גפני.

מל פולישוק-בלוך: לי חשוב שתהיה המובילים לחיבור בין חילוניים לחרדים-דתיים.

מל פולישוק-בלוך: יש לנו היום יותר מדי מגזרים ואני יותר מדי מפוצלים, וזה גרוע.

מל פולישוק-בלוך: אתם בית הספר התיכון החילוני היחיד וחשוב שתובילו את הקשר, תחברו את ה"ביחד", החיבור, האחידות ותלמדו אותנו לחיות במשותף.

ניבה קפליוק: נשמח לשתף פעולה.

יששכר פרנקנטל: אני מצטרף לדברי חבר הכנסת גפני.

יששכר פרנקנטל: בעיר כמו בני ברק שאין נציגות חילונית בעירייה אני נציג כל התושבים.

יששכר פרנקנטל: צריך לעשות העדפה מתקנת לחילונים, ואני חושב שעוד לפני שבאו ממשרד החינוך, ישבתי עם מנהלת וצוות בית הספר מספר פעמים.

יששכר פרנקנטל: יש בבני ברק 150 אלף תושבים.

יששכר פרנקנטל: יש לי מועקה כבדה.

יששכר פרנקנטל: נכון שצריך לתת לבית הספר את כל האמצעים וכל המאמצים לטפח אותו, ואני שמח שהמנהלת אימצה את תוכנית "אומץ".

יששכר פרנקנטל: המועקה שלי היא היום מכיוון שצריך להתייחס למיעוט שבינינו ולטפח אותו, ואני רוצה שיעשו זאת גם לגביי, שוועדת החינוך והתרבות תדאג גם לחרדים.

יששכר פרנקנטל: יש פה בעיר 400 קרוואנים לבתי ספר.

יששכר פרנקנטל: הסעיף הראשון בהסכם הקואליציוני בעירייה היה למחוק את הקרוואנים, לי זה היה חשוב ביותר.

יששכר פרנקנטל: איך מדינת ישראל יכולה לקפח כך את בני ברק?

יששכר פרנקנטל: בני ברק מקבלת עשירית ממה שמקבל יישוב אחר בארץ.

יששכר פרנקנטל: מדוע?

יששכר פרנקנטל: מעבר לקיצוץ הארצי, בבני ברק יש קיצוץ נוסף של 15% בגני הילדים מכיוון שזאת העירייה היחידה המפעילה גננות.

יששכר פרנקנטל: אני מוקיר את ועדת החינוך והתרבות שבאה לכאן הבוקר ואני שמח שתלוו את בית הספר לאורך כל הדרך.

יששכר פרנקנטל: בית הספר זקוק לאמצעים גם מהבחינה העירונית אך גם ממשרד החינוך.

יששכר פרנקנטל: צריכה להיות פעילות גם בנושאים האחרים לא רק לגבי הגנים, צריכה להיות הקצאת משאבים שווה כי כל ילדי ישראל שווים.

מל פולישוק-בלוך: נבחן את הנושא עם משרד החינוך.

ניבה קפליוק: יש לנו כיתות אתגר עליהן בנויה תוכנית "אומץ".

ניבה קפליוק: אחוזי ההצלחה בבגרות, במתימטיקה 2 יחידות – 99%, לשון – 72%, אנגלית – 90%, חשבונאות – 93%, טכנולוגיה – 97%.

ניבה קפליוק: אלו תלמידים שללא תוכנית "אומץ" לא היו ניגשים לבגרות.

מורן אברהם: תוכנית "אומץ" היא פרוייקט לילדים שרצו לנשור מבית הספר, בסוף כיתה ט' תחילת י' רציתי לעזוב את בית הספר.

מורן אברהם: אז הכניסו אותי ל"אומץ".

מורן אברהם: נכנסתי לכיתה ועשיתי בגרויות, לא האמנתי שאגש בכלל לבחינה.

מורן אברהם: למדתי שלוש יחידות מתימטיקה וקיבלתי 84, כשבסך הכל רציתי ציון עובר.

מורן אברהם: זה פרוייקט של אנשים שבאים לא רק לעשות עבודה אלא נותנים חום ואהבה.

מורן אברהם: אני רואה בהם אמא שנייה.

מורן אברהם: הם עושים מעל ומעבר – נותנים חום, אהבה, תמיכה, והכי חשוב שהם נותנים לי להאמין בעצמי.

מורן אברהם: אני גאה בעצמי כי עשיתי את זה וזה שלי.

מורן אברהם: לא האמנתי שאני יכולה, ועכשיו אני מאמינה והצלחתי.

כרמלה מיילי: עזרתי בשכונה חילונית לרב קרליץ להיבחר כראש העירייה.

כרמלה מיילי: לא ייתכן שלנו, 30,000 תושבים, לא יהיה בית ספר.

כרמלה מיילי: הצבנו לעצמנו מטרה, האמנו שאנו צודקים וזה מגיע לנו.

כרמלה מיילי: אנשים שמאמינים בעצמם - כמו אריק זאבי, בוגר בית הספר, שהגיע לאן שרצה - מגיעים.

כרמלה מיילי: אני רוצה להודות לוועדת החינוך והתרבות ולגב' ניבה קפליוק, מנהלת בית הספר.

כרמלה מיילי: אנו מבטיחים שיתוף פעולה ואנו רוצים שיתוף פעולה עם ראש העירייה.

כרמלה מיילי: תודה לכל מי שעזר לנו.

ניבה קפליוק: תודה מיוחדת לרב ספרא ולרמי בורנשטיין ותודה לכולם.