ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 305, 2004-08-24 14:00

מל פולישוק-בלוך: 31 ביולי 2003, יש לי את ההודעה לעיתונות.

ענבל גבריאלי: בכל מקרה גם בפעם הקודמת הדיון היה ביוזמתי, גם בפעם הקודמת הדיון יצא מתוך אי קיום מערך ההסעות בירושלים, אבל ירושלים היוותה משל לתופעה רחבה הרבה יותר שקיימת ביישובים רבים בארץ.

ענבל גבריאלי: בפעם הקודמת דיברנו על כך שיש כפל תיקצוב להסעות במגזר החרדי אבל לא ירדנו לעומקה של הבעיה.

ענבל גבריאלי: בעיקר דיברנו על כך שפשוט הסעות תלמידים לא מתקיימות בירושלים באיזורים מסויימים של העיר, איזורים רבים יש לומר.

ענבל גבריאלי: הובטח על ידי ראש הוועדה דאז, חבר הכנסת שלגי, שנקיים דיון המשך, דיון ההמשך אמור היה להתקיים כבר במהלך חודש אוגוסט 2003 כדי שנגיע לתוצאה לקראת שנת הלימודים תשס"ד, שנפתחה אז.

ענבל גבריאלי: לצערי הרב היום אנחנו עומדים באותו מקום, באותו מצב, נכון שעברה שנה אבל אולי זה לא נכון לומר באותו מצב כי המצב רק החמיר מאז, החמיר מאוד, ונוספו עוד כמה דברים מאוד מאוד בעייתיים מבחינתנו, ומייד אני אפרט עליהם.

ענבל גבריאלי: התוצאה היחידה הבלעדית האפשרית מבחינתנו זה פשוט לחייב את עיריית ירושלים לקיים את ההסעות.

ענבל גבריאלי: אין שום אפשרות אחרת.

יוסי שריד: רק את עיריית ירושלים?

ענבל גבריאלי: לא, שוב, אני אומרת עיריית ירושלים כמשל.

יוסי שריד: לא, אני רוצה להבין.

ענבל גבריאלי: אז בואי אני אסביר לך.

ענבל גבריאלי: לפניי מונחות כרגע כמה דוגמאות בירושלים לכמה כשלים בנושא ההסעות.

ענבל גבריאלי: כרגע בניגוד לדיון הקודם שאז פירטתי רשויות נוספות שבהן קיימות הבעיות הללו, כניגוד לדיון ההוא כרגע אין בפניי רשימה מפורטת ומדוייקת של רשויות שלא נערכות בהן ההסעות, שמערך ההסעות או קיים באופן חלקי או לא קיים בכלל, אבל אנחנו שוב יוצאים מירושלים וההוראות המחייבות, הכללים, הדרישות, נקרא לזה איך שנקרא, לא יחייבו את ירושלים בלבד.

יוסי שריד: יש קיצוצים, כמו בשאר הדברים, יש קיצוצים מאסיביים מאוד בענייני ההסעות.

יוסי שריד: האם ההחלטה שאנחנו רוצים להוציא תחת ידינו היא שוועדת החינוך מבטלת, כי זה תשלומי הורים,

ענבל גבריאלי: לא, זה לא תשלומי הורים.

ענבל גבריאלי: אני מבקשת להסביר.

יוסי שריד: האם אנחנו מבטלים את כל הקיצוצים בתקציבי ההסעות, זה מה שאני רוצה לדעת.

שושנה ימין: ב-2004 בוטל הקיצוץ שהיה.

יוסי שריד: מה את אומרת, אני רק בישיבה הקודמת הקראתי קיצוצים בתקציבי ההסעות בתל אביב, שעלו במאה ושבעה עשר אחוז להורים.

שושנה ימין: בהשתתפות משרד החינוך בשנת 2004 לא חל שום קיצוץ.

שושנה ימין: הקיצוץ היחידי שחל אצלנו זה היה ב-2003.

ענבל גבריאלי: בכל אופן באמת יש קשר ישיר של הדיון הזה לדיון הקודם משום שבשל העובדה שהרשות המקומית לא מקיימת את ההסעות באמת הנטל מועבר להורים.

ענבל גבריאלי: עכשיו הסעות תלמידים זה צריך להיות חלק בלתי נפרד מכל שרות בסיסי שמספק בית הספר, כמו עצם קיום הלימודים המתחייב מחוק חינוך חובה חינם.

ענבל גבריאלי: ברגע שאנחנו מפסיקים את ההסעות, ואנחנו מדברים למשל על בית הספר שאחוז התלמידים שבאים ממשפחות שמצבן הסוציו-אקונומי הוא נמוך, השיעור הוא גבוה.

ענבל גבריאלי: ברגע שאנחנו מעבירים את הנטל להורים בעצם אנחנו גוזרים דין אחד מאוד ברור על התלמידים האלה, אין להם איך להגיע לבית הספר.

ענבל גבריאלי: אנחנו לא מדברים על הסעות לבתי ספר שנמצאים במרחק סביר והסבירות הזו מוגדרת היטב בחוזר מנכ"ל ובמקומות אחרים.

ענבל גבריאלי: מדובר על הסעות לתלמידים שבאיזור מגוריהם אין בית ספר או שבית הספר מרוחק מביתם בין שניים לשלושה קילומטר, נדמה לי שלכתות א' עד ד' מדובר על שני קילומטר ומה' ועד בכלל מדובר על שלושה קילומטר.

ענבל גבריאלי: כל זה באמת נדון כבר בוועדה הקודמת אז אני ממש מקצרת.

ענבל גבריאלי: ישנו הסכם מרום-גדיש שהוא הסכם משנת 73'.

ענבל גבריאלי: ההסכם הזה לא מיושם, ההסכם הזה קיבל סוג של גושפנקא גם על ידי בג"צ בבג"צ שהוגש על ידי מרכז השלטון המקומי וההחלטה בו ניתנה בשנת 2002.

ענבל גבריאלי: הוזכר שם הסכם מרום-גדיש כהסכם שיש לכבדו והוא מחייב.

ענבל גבריאלי: על פי ההסכם הזה הרשות המקומית פונה בבקשה למשרד החינוך, היא רוצה לקיים מערך הסעות.

ענבל גבריאלי: משרד החינוך, הדבר היחידי שהוא מחוייב בו זה העברת תקציב, כשהתקציב הוא בשיעורי השתתפות שונים לכל רשות על פי דירוגה.

ענבל גבריאלי: ברגע שהכסף עובר, התקציב עובר ממשרד החינוך לרשות המקומית החובה על ארגון וקיום ומימון החלק האחר היא אך ורק על הרשות המקומית.

ענבל גבריאלי: אני מדברת על החלוקה של האחריות.

ענבל גבריאלי: משרד החינוך אחריותו היא במימון חלקי וכל היתר על הרשות המקומית.

ענבל גבריאלי: בדיון הקודם שמענו על מקרים שבהם הועבר התקציב ממשרד החינוך אל רשויות מקומיות מסויימות אבל הסעות לא היו.

ענבל גבריאלי: כרגע בירושלים בוטלו ההסעות במספר אזורים, במספר שכונות.

ענבל גבריאלי: אבל כמובן שהשאלה העיקרית שנשאל כולנו, מניין יבוא התקציב.

ענבל גבריאלי: הרי גם משרד החינוך מקצצים בתקציביו, גם הרשויות המקומיות מיותר לומר מה מצבן הכלכלי, וגם בעקבות הדיון הקודם אנחנו הרי לא רוצים להעביר את הנטל להורים, בהרבה מקרים אין גם אפשרות מעשית כזו, והתוצאה היא שתלמידים לא יגיעו בכלל.

ענבל גבריאלי: דבר נוסף, הקריטריון לזכאות להסעות תלמידים הוא קריטריון גיאוגרפי, כפי שאמרתי קודם, או שאין בית ספר באיזור המגורים או שבית הספר מרוחק בין שניים לשלושה ק"מ.

ענבל גבריאלי: עיריית ירושלים על דעת עצמה פשוט לקחה את הקריטריון הזה ושינתה אותו.

ענבל גבריאלי: הפכה את הסעיף במקום לסעיף גיאוגרפי לסעיף סוציאלי.

ענבל גבריאלי: שזה בסדר גמור, זה מבורך.

ענבל גבריאלי: אני רק רוצה לציין שברגע שהרשות לא עושה את זה מבחינת ההורה מדובר על עלות של,

מל פולישוק-בלוך: אני אמנם פעם ראשונה בדיון הזה, אבל חברים אחרים והוועדה כוועדה וגם הנוכחים כבר היו כמה פעמים בדיונים האלה, ובשבילם לא צריכים לחזור על הכל.

מל פולישוק-בלוך: אני באמת רוצה שתלכי למסקנות.

מל פולישוק-בלוך: האם את חושבת שיש משהו אופרטיבי שאנחנו היום יכולים במצב הנוכחי,

ענבל גבריאלי: ספציפית לגבי ירושלים כן.

ענבל גבריאלי: ישנו סעיף בחוזר מנכ"ל לגבי הסעות עקב סגירת בית ספר.

ענבל גבריאלי: הסעיף הזה אומר בכל מקרה של הצעה לסגירת כתה או בית ספר תיבדק כדאיות הסגירה לעומת ההוצאות הכרוכות בהסעה.

ענבל גבריאלי: וכו'.

ענבל גבריאלי: על פי ההיגיון הזה ברגע שנסגרים בתי ספר התקציב שהורווח על ידי הרשות מעצם סגירת בתי הספר ישמש כולו או חלקו לצורך הסעת התלמידים שבתי הספר שבאיזור מגוריהם נסגרו.

ענבל גבריאלי: בירושלים השנה נסגרו שני בתי ספר.

נועם עזרא: שני בתי ספר בגבעת מרדכי ובבית הכרם והילדים היו צריכים להיות מוסעים מהקטמונים ומגבעת מרדכי והפסיקו להם את ההסעה למרות שהיו הבטחות של עיריית ירושלים לדאוג להם לבית ספר חלופי ולהסעה.

נועם עזרא: עכשיו גם הבעיה שיש להם כסף כי ברגע שסגרו בית ספר נשאר העודף התקציבי של כל בית הספר, של המורים.

מל פולישוק-בלוך: אלא אם כן הוא היה בגרעון.

נועם עזרא: לא משנה,

ענבל גבריאלי: בכל אופן זה משהו קונקרטי לבעיה באיזורים האלה.

ענבל גבריאלי: אולי הוועדה, אולי חברי הכנסת, יושבת הראש, תהגה איזה שהוא פתרון יצירתי איך בכל זאת אנחנו מוודאים שתלמידים מגיעים לבית הספר.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם שעיריית ירושלים בצעד הזה שלא מממנת את הנסיעות של התלמידים פוגעת מאוד בתושבי ותלמידים של השכונות, במזרחיים, אני אוהבת לדבר דברים ברורים וישרים, ובעולים.

מל פולישוק-בלוך: כל מי שגר בשכונות.

מרינה סולודקין: אז מה שאני אומרת, שכונות עוני ועולים.

מרינה סולודקין: ואני חושבת שאם משרד החינוך אומר לנו, במשרד החינוך אומרים לנו שיש מימון ואין קיצוץ בנסיעות אז זו החלטה ברורה של עיריית ירושלים.

מרינה סולודקין: יש לנו שני מסלולים שאנחנו יכולים ללכת.

מרינה סולודקין: קודם כל לפנות כוועדה לעיריית ירושלים.

מרינה סולודקין: דבר שני אני מציעה לארגונים של הורים לפנות לבית משפט.

מרינה סולודקין: ענבל אני מאוד מודה לך שאנחנו ישבנו על זה לפני שנה, כי זה נושא מאוד חשוב.

מרינה סולודקין: אבל אנחנו צריכים צעדים דרסטיים.

מרינה סולודקין: אנחנו לא יכולים להשלים ולהסכים שאין מימון לנסיעות בעיר גדולה כמו ירושלים, ובמקרה של סגירת בית ספר זה הפרה של הסכמים קיימים.

מל פולישוק-בלוך: אז בואו נשמע את משרד החינוך.

שושנה ימין: אני אפתח דווקא בצד התקציבי בשנת 2004 לא חל שום קיצוץ בתקציבי ההסעות של משרד החינוך והתרבות, לא בחינוך הרגיל, לא בחינוך המיוחד.

שושנה ימין: לפי שעה עוד לא התבשרנו ואני מקווה שגם לא נתבשר.

שושנה ימין: אני יכולה רק להגיד שגם ב-2004 גדל תקציב התמיכה של משרד החינוך במימון מלווים בהסעות ילדי החינוך המיוחד, אנחנו השנה עלינו משנה שעברה מארבעים ותשעה מליון לשבעים מליון שקל בסיוע שמשרד החינוך נותן עבור העסקת מלווים בהסעות ילדי החינוך המיוחד.

מל פולישוק-בלוך: כמה הוא מממן את ההסעות בכלל?

שושנה ימין: כארבע מאות חמישים מליון שקל בחינוך הרגיל ועוד מאתיים חמישים מליון שקל בחינוך המיוחד.

שושנה ימין: זה סכומי עתק.

מל פולישוק-בלוך: כבר לא כדאי לבנות בתי ספר בסכומים כאלה?

שושנה ימין: כלכלית ופדגוגית זה לא בכל מקום אפשרי.

שושנה ימין: במושבים ובקיבוצים אתה לא יכול להקים בית ספר לארבעים ילד.

מל פולישוק-בלוך: האם אתם מממנים את מלוא העלות או רק חלק ממנה?

שושנה ימין: יש יישובים שהתמיכה בהם היא של תשעים אחוז מההוצאה המוכרת.

שושנה ימין: כמובן שהכל עובר את הבדיקות שמשרד החינוך מבצע.

שושנה ימין: ויש רשויות שמוגדרות כנטולות מענק, שם השתתפות שלנו היא רק ארבעים אחוז, כמו עיריית תל אביב, הרצליה, כפר סבא.

מל פולישוק-בלוך: מה קורה בירושלים?

שושנה ימין: ירושלים מקבלת תמיכה של חמישים אחוז, ושוב, זה מותנה בביצוע.

שושנה ימין: ככל שהביצוע שלה יהיה יותר נמוך כך התמיכה של המשרד תהיה בהתאם.

שושנה ימין: אם הם לא יבצעו הם לא יקבלו אגורה.

שושנה ימין: זאת אומרת זה לא תקציב שעומד לזכות העירייה גם אם היא לא תבצע הסעות.

שושנה ימין: ההשתתפות של המשרד מותנית בביצוע בפועל והבדיקה נעשית על ידינו כל שנה,

מל פולישוק-בלוך: כמה ילדים בירושלים צריכים להיות מוסעים כל יום?

שושנה ימין: אין לי את הבדיקה של הזכאים.

שושנה ימין: יש לי את הבדיקה שמגישים תלמיד זכאי שגם מבוצעת עבורו הסעה בפועל.

שושנה ימין: יש הרבה מאוד ילדים זכאים שהעירייה כמדיניות מחליטה לא לתת להם השתתפות בנסיעה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לדעת מה היקף הבעיה.

שושנה ימין: אני רוצה להגיד עוד משהו, מתוך הכרה שהיא רבת שנים של מערכת ההסעות אני לא יכולה להגיד שיש הרבה רשויות במדינת ישראל שנוקטות במדיניות של רשות מקומית שלא לתת השתתפות בהסעות או לא לארגן הסעות לתלמידים זכאים.

שושנה ימין: יש תופעה שרווחה בשנים האחרונות שעקב מצב כלכלי ירוד, גרעונות של רשות מקומית, שהם לא משלמות לקבלנים ולכן הקבלנים גם משבשים.

שושנה ימין: אבל כמעט שלא אוכל לומר שיש עוד רשות שכמדיניות מחליטה לא לתת לתלמידים זכאים.

מל פולישוק-בלוך: הנושא של ירושלים כפי ששמענו פה לא עלה היום, הוא כבר רב שנים.

מל פולישוק-בלוך: מה אתם עושים כדי לתקן את המעוות?

שושנה ימין: אין לנו דרך לכפות על רשויות מקומיות לבצע הסעות לתלמידים שהם זכאים.

שושנה ימין: הדרך היחידה זה שאנחנו באופן נגיד לא פורמלי, כמו שאתם אמרתם, רשות שלא מקיימת את חובתה יש בשביל זה ערכאות משפטיות ובירושלים כבר היו הורים,

מל פולישוק-בלוך: שמענו שלהורים אין כסף.

מל פולישוק-בלוך: למה אתם לא הולכים לערכאה משפטית?

שושנה ימין: לא מקובל שרשות ממלכתית תפתח בהליכים כנגד רשות מקומית.

מל פולישוק-בלוך: אני אראה לך הרבה דוגמאות כאלה.

מל פולישוק-בלוך: בודאי שכן.

מל פולישוק-בלוך: אני גרה בעירייה שהלכה נגד רשות מקומית בגלל כביש.

שושנה ימין: משרד חינוך יתבע רשות מקומית?

שושנה ימין: אבל יושב פה יועץ משפטי.

שושנה ימין: למיטב ידיעתי, אנחנו גם בזמנו בחנו את העניין הזה ולמיטב ידיעתי אנחנו לא יכולים להגיש עתירה כנגד רשות מקומית.

שושנה ימין: אבל אני אומרת באופן בלתי מוצהר או רשמי, אנחנו כן עושים, אנחנו בדרך כלל פונים לרשות המקומית ומנסים לברר, אבל יש לנו קושי לכפות את החובה הזאת על הרשות המקומית לקיים את השרותים שלה.

שושנה ימין: גם אם אני אחליט לנקוט בסנקציות של עצירת תשלומים אחרים שמגיעים לרשות המקומית אז פגעתי בשרותים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: לא, צריך לתת פתרון, זה כל העניין.

שושנה ימין: גם רשות שלא ממלאת את חובתה בהסעות, לדוגמא משתמשת בכסף של ההסעות לטובת תשלומי שכר ולא משלמת לקבלנים, גם כשאני עוצרת את התשלומים של ההסעות אני נקלעת לבעיה שהרשות אומרת משרד החינוך לא העביר את חלקו לכן אני לא משלמת לקבלנים.

שושנה ימין: כבר נקלענו גם למציאות הזאת.

שושנה ימין: לכן אני אומרת סנקציה שמשרד החינוך יכול לעצור פה תשלומי הסעות, פה תשלומים אחרים שמגיעים לרשות המקומית, בדרך כלל לא הניבו את התוצאות המקוות.

ענבל גבריאלי: מה הם עושים במצב הפוך?

ענבל גבריאלי: הרי התקציב שלכם דורש מצ'ינג מצד הרשות.

ענבל גבריאלי: ברור שיש מצבים שהרשות לוקחת תקציבים של משרד החינוך, מקיימת את ההסעות באופן חלקי, כי היא לא מוסיפה, היא לא עושה את המצ'ינג.

ענבל גבריאלי: יש לכם בקרה על זה?

שושנה ימין: בודאי.

ענבל גבריאלי: ומה אתם עושים במקרה כזה?

שושנה ימין: כל רשות מקומית מחוייבת להגיש דו"ח ביצוע, לגבי כל הסעה והסעה שלה, לגבי כל יום מימי הלימוד,

יואל לוטפי: עיריית ירושלים למיטב ידיעתך עומדת במאה אחוז של הביצוע.

שושנה ימין: היא מבצעת לגבי הילדים שהיא מקיימת לגביהם הסעה.

שושנה ימין: אבל לגבי הילדים שהיא לא מקיימת,

מל פולישוק-בלוך: בבקשה נציג מינהל החינוך ירושלים.

יואל לוטפי: קצת להעמיד עובדות ודברים על דיוקם.

יואל לוטפי: עיריית ירושלים מפעילה מהלך היסעים רחב היקף, מאוד גדול, בקנה מידה מאוד גדול.

יואל לוטפי: ובודאי אנחנו נותנים מענה לכל ילד, אני מדגיש, לכל ילד שעומד בזכאות על פי המדיניות והקריטריונים והתקנות שנקבעו.

יואל לוטפי: אין קריטריון זכאות גיאוגרפית.

יואל לוטפי: עיריית ירושלים מסיעה כל ילד שעל פי הקריטריונים של משרד החינוך זכאי להסעה.

יואל לוטפי: יש לנו מערך רחב היקף.

יואל לוטפי: כל ילד בודאי, כל מי שמוגדרים כילדים בעל צרכים מיוחדים בודאי מוסעים בהסעות מאורגנות מסודרות.

יואל לוטפי: הקריטריונים של משרד החינוך לקריטריון גיאוגרפי שמחייב הסעה הוא מותנה בכך שאין אמצעי תחבורה חלופי מוסדר אחר.

יואל לוטפי: הקריטריון הזה הוא נכון בעיקר, אני מניח הוא נכתב בתקנות כי הוא מתייחס ליישובים שבהם אין בית ספר שנמצא בסמוך ותחבורה ציבורית מסודרת ולכן מחייבת הרשות, עם השתדלות משרד החינוך לארגן הסעה.

מל פולישוק-בלוך: את מסכימה להערה הזאת?

מל פולישוק-בלוך: כי אני יודעת במקום מגוריי שמעל שניים וחצי קילומטר, ויש אוטובוסים לכל מקום, כן חייבים,

ענבל גבריאלי: יש חלופה של מימון כרטיסיות.

ענבל גבריאלי: זה ההבדל היחידי.

ענבל גבריאלי: אם אין תחבורה ציבורית הרשות מקיימת את ההסעות.

ענבל גבריאלי: אם יש, יש חלופה של מימון כרטיסיות.

שושנה ימין: גם נסיעה בתחבורה ציבורית מבחינתנו זה פתרון הסעה.

ענבל גבריאלי: אמרתי שאם אין תשתית של תחבורה ציבורית באיזור הרשות מחוייבת את המרחקים שמעל שניים ושלושה קילומטרים לקיים את ההסעה.

ענבל גבריאלי: אם יש תחבורה ציבורית, עומדת לרשות זכות הבחירה, או לקיים מערך הסעות או לממן כרטיסיות.

יואל לוטפי: אין מקרה, אין תלמיד שאין לו תחבורה ציבורית כאמצעי להגיע לבית הספר או שלא מקבל מאתנו שרות.

יואל לוטפי: או מימון או הסעה.

יואל לוטפי: אין.

יואל לוטפי: יש מקרים, ילדים בחינוך הרגיל שסגרנו את בית הספר שלהם, נביא כדוגמא את שכונת מורשה, שאין מהשכונה אמצעי תחבורה ישיר לבית ספר סמוך, אנחנו שנים, חמש עשרה השנים האחרונות מפעילים הסעה מאורגנת שמסיעה את הילדים.

יואל לוטפי: אנחנו לא מדברים על ילדים שאין להם אמצעי תחבורה להגיע לבית הספר.

יואל לוטפי: אני רוצה להדגיש ולהבהיר את זה.

יואל לוטפי: מעבר לזה אנחנו משתתפים בסכום גדול בהשתתפות בהוצאות נסיעה של תלמידים בנסיעה בתחבורה הציבורית, לפי קריטריונים מאוד גמישים.

יואל לוטפי: שני הקריטריונים המשולבים שלנו הם מרחק וזכאות כלכלית אבל אנחנו מאוד גמישים בעניין הזה ומסייעים ותומכים בחלק ניכר מהתלמידים.

מל פולישוק-בלוך: בעניין של זכאות כלכלית זה פטנט של העירייה שלכם או של משרד החינוך?

יואל לוטפי: לא של משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אז זה פטנט של עיריית ירושלים, ופה שורש הבעיה , כך אני מבינה את זה.

יואל לוטפי: משרד החינוך לא מחייב, אני הנחתי בפניך את המכתב, אני מביא מכתב שכתב כאן ממשרד החינוך, מדגיש כי החוק אינו מחייב את הרשויות להסיע תלמידים או לממן נסיעות של תלמידים למוסדות החינוך לבד מתלמידי החינוך המיוחד.

שושנה ימין: יש חוזר מנכ"ל מפורש שמבהיר את אוכלוסיית הזכאים ואני חושבת שכל דבר אחר הוא איזה שהוא תיחכום של רשום כזאת או אחרת.

שושנה ימין: תלמידים זכאים להסעה, הדברים ברורים.

יואל לוטפי: למרות שהחוק לא מחייב זה נכון שרשות תעשה ככל שביכולתה לתת שרות לציבור, להקל על ילדים.

יואל לוטפי: אני לא חולק על זה.

יואל לוטפי: ואנחנו עושים את זה.

יואל לוטפי: אלא שבמציאות של היום, עם הקושי התקציבי של עיריית ירושלים

מל פולישוק-בלוך: אני מבינה את הבעיות ואת הפרשנות שלכם.

מל פולישוק-בלוך: ברור, אנחנו רוצים לפתור את הבעיות, לראות איך אנחנו פותרים בעיות.

רון חן: אני רוצה להתחיל מהדבר הבסיסי.

רון חן: החוק קובע שצריך להעמיד קוי הסעה.

רון חן: הוא לא קובע שצריך להסיע על חשבון הרשות המקומית או על חשבון משרד החינוך, מה שהיה עד הסכם גדיש מרום שלמו ההורים, רק העמידו קוי הסעה.

רון חן: בא הסכם גדיש-מרום, בתחילת שנות השבעים, אמר, הסכימו הרשויות המקומיות והסכים משרד החינוך לעשות מצ'ינג של חמישים חמישים, אני לא מדבר על המועצות האיזוריות, שם זה שונה בשל המרחקים.

רון חן: היתה פנייה לבג"צ בזמנו על קיצוץ בהסעות, ובבג"צ טענה המדינה יכולות הרשויות המקומיות לגבות מההורים גם את החמישים אחוז שלא נותן משרד החינוך.

רון חן: משרד החינוך מתנה שהוא לא נותן את החמישים אחוז אם הרשות המקומית לא נותנת את החמישים אחוז.

רון חן: זה בסדר, ובזה עומדים.

רון חן: אבל בבג"צ טענה המדינה יכולה הרשות המקומית לגבות מההורים או להעמיד קוי הסעה ושההורים ישלמו עליהם.

רון חן: כלומר זה החוק במדינה, והבעיה היא בחוק.

רון חן: לו החוק היה שונה היינו מתייחסים אחרת.

רון חן: מרבית הרשויות המקומיות עומדות במצ'ינג של החמישים-חמישים.

רון חן: בג"צ בגלל זה לא החזיר לנו את הקיצוץ, מכיוון שאפשר לגבות את זה מההורים.

רון חן: זו היתה טענת פרקליטות המדינה.

רון חן: אני יכול להביא את הציטוטים.

רון חן: אנחנו טענו את זה גם בדיונים, בתקופה של ח"כ שלגי וגם בתקופה של חבר הכנסת אורלב, טענו בדיוק את אותה טענה, אנחנו חוזרים על אותם דברים.

רון חן: החוק מחייב להעמיד קוי הסעה.

רון חן: איננו מחייב שום אגורה.

רון חן: דבר נוסף, נכון, ב-2004 לא היו קיצוצים, אבל ב-2002 וב-2003 נעשו שני קיצוצים.

רון חן: אחד, הקטינו לרשויות העצמאיות מחמישים לארבעים אחוז, כשמקטינים עשרה אחוז מתוך חמישים זה עשרים אחוז קיצוץ.

רון חן: אין לי שום ספק שמה שאמר יוסי שריד, עיריית תל אביב הטילה את זה על ההורים, כי אין לה איך לממן את זה.

מל פולישוק-בלוך: זה לא מדוייק, אבל נניח.

רון חן: דבר נוסף, הקטינו למועצות איזוריות מתשעים אחוז לשבעים וחמישה אחוז.

רון חן: ורשויות שהיה להם מאה אחוז הקטינו להם לתשעים אחוז.

מל פולישוק-בלוך: ברור, יש צמצום.

רון חן: מעבר לזה החליטה המדינה, בניגוד להסכם, היה הסכם שנקרא הסכם פר-קפיטה, נחתם במשרד האוצר, משרד החינוך ומרכז השלטון המקומי, משרד האוצר לא מעדכן את ההסכם הזה שלוש שנים, שחק בעשרה אחוז את תקציבי ההסעות.

רון חן: נוסיף את העשרה אחוז שקוצצו, אין פלא למה שהגיע יוסי שריד בהודעה שהוא קרא לנו.

רון חן: אי אפשר כל הזמן לשחוק ולשחוק ולשחוק ולהגיד רשויות מקומיות ישלמו.

רון חן: על מה, אנחנו לא מחוייבים על פי חוק.

רון חן: אז אני אומר, זה במיעוט של רשויות מקומיות.

רון חן: יש רשויות מקומיות, אולי שוש לא זוכרת, יש רשות מקומית סמוכה לירושלים ,מרבית תלמידיה לומדים בירושלים.

רון חן: עלות ההסעות היא נוראית, כולל החמישים אחוז שנותן משרד החינוך זה עדיין נוראי.

רון חן: היא הפסיקה את ההסעות, היא אומרת יש קו תחבורה ציבורית עד לבתי הספר בירושלים, כל הורה שרוצה שיסיע את ילדיו בתחבורה ציבורית לירושלים, אנחנו מפסיקים לסבסד הסעות.

שושנה ימין: אין דבר כזה.

שושנה ימין: אתה לא אומר את שם הרשות אז אי אפשר לאשר או לדחות את הטענה.

רון חן: לא, אני אומר שהמקרה קיים, אבל המקרים האלה הם חריגים.

שושנה ימין: אין מקרה כזה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לשמוע את היועץ המשפטי של משרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: מה שמך?

אביגדור דנן: קודם כל מה שרון אמר שהמדינה טענה בבג"צ את הטענה שאין חובה, אנחנו אכן טענו את הטענה הזאת, ולא המצאנו את זה, זה קבוע בסעיף, בתקנה 7ב' בתקנות לימוד חובה וחינוך ממלכתי, ואני יכול להקריא אותם, את חלקם לפחות.

אביגדור דנן: החלק הראשון של התקנה הזאת מדבר באמת על המרחקים, של עד כתה ה' שני קילומטרים ומעל כתה ה' שלושה קילומטרים.

אביגדור דנן: אחר כך יש סעיף שאומר: אם אין בידי רשות חינוך מקומית להעמיד את המרחק בין בית הספר לבין מקום מגורי התלמיד כאמור בפסקאות 1 ו-2 רשאית היא לקבוע בתחום שיפוטה איזורים גדולים יותר, ובלבד שקיימת בהם תחבורה ציבורית לתלמידים הגרים בקצות האיזורים או שרשות חינוך מקומית תאפשר תחבורה כאמור.

אביגדור דנן: אין התחבורה הציבורית מספקת ומתאימה לילד פלוני תקבע רשות החינוך המקומית הסדרי תחבורה נאותים אחרים עבורו.

מל פולישוק-בלוך: זה הסדרי תחבורה.

מל פולישוק-בלוך: מה על המימון?

שושנה ימין: אין התייחסות בחוק.

שושנה ימין: מאז 57' יש נוהג במדינת ישראל, שיש לו, לנוהג הזה, כבר שורשים עמוקים מאוד.

שושנה ימין: קודם כל בחלק גדול מהרשויות המדינה מימנה שנים את כל העלות, ואחר כך בשנת 73' היה הסדר של מימון מצ'ינג של המדינה על משרד החינוך.

שושנה ימין: כך שנכון שלשון החוק אומרת שצריך לארגן את ההסעה, ואין התייחסות למימון.

שושנה ימין: אבל מאז זרמו הרבה מים בירדן, והרשויות כן מקבלות השתתפות.

30700: אני מבין שצריך להסתכל על הדברים בראייה קצת יותר מערכתית.

30700: אנחנו כולנו יודעים שאיכות החינוך, בואו נדבר רגע על איכות, איכות החינוך זה אחד הפקטורים הגדולים ביותר שגורמים לתושבים בירושלים לעזוב את העיר.

30700: אנחנו מדברים על עיר מאוד גדולה, מאוד הטרוגנית, צפון, דרום, מערב, שלא לדבר על המזרח.

30700: ולעתים כשמדובר על סדרי גודל כאלה, אם אתם בזרם ספציפי של חינוך, ממלכתי דתי או ממלכתי ואתה מעוניין בבית ספר מתמחה, לחילופין אצל העולים זה מאוד בולט, אתה רוצה בית ספר ספציפי כי הוא מתאים לילד, האיכות קובעת.

30700: עכשיו בעיר גדולה כמו ירושלים, זה קצת תשובה ליוסי שריד למה ירושלים, היכולת, הנגישות, הנגשת בתי ספר לתושבים זה אסטרטגי וזה לא טקטי.

30700: זה אסטרטגי.

30700: זאת אומרת אם מתאים לך בית ספר הפתרון של מערכת החינוך בירושלים אל תבלבל את המוח, אתה תלמד פה, והוא ילמד שם, לא מתאים לך בעיה שלך.

30700: וזה נוהג שחייבים לשנות אותו.

30700: ועדת לביא שתקפה את הנושא הזה ההמלצות אומצו, עוד לא יושמו בירושלים אבל הן אומצו, שמדברות בדיוק על זה.

30700: ועדת ויינשטיין שההמלצות אושרו על ידי משרד החינוך מדברת על ההנגשה והרחבת מרחבי בחירה.

30700: אנחנו מדברים על ועדת דוברת, שאני יודע שאימצה את כל ההמלצות האלה שבדרך.

30700: וכאן מדובר על מגמה הפוכה.

30700: העובדה שלא מאפשרים הנגשה, מה זה הנגשה, הנגשה זה לא רק להביא את בית הספר אלא זה גם לאפשר לילדים להגיע לבתי ספר במקומות נוספים.

30700: זאת אומרת לאפשר את הנושא של הסעות.

30700: והעירייה, אני יודע למה, אני גם אגיד למה, פועלת בדיוק בניגוד או הפוך למגמה הזאת, כי היא רואה את הדברים דרך החור של הגרוש.

30700: מסתכלים על הבעיה התקציבית ומנסים בכל חלקה טובה לפגוע.

30700: לפגוע זה אומר לקצץ במקום שצריך להגדיל אותו.

30700: עכשיו סדרי העדיפויות של עיריית ירושלים, לצערי, כיו"ר האופוזיציה, כולנו יודעים מהם.

30700: זה שיש הגירה שלילית, לא מעניין את המערכת הקואליציונית בירושלים.

30700: זה שאיכות החינוך, שהרפורמה שיושבת על השולחן כבר יותר משנה, שביקש אותה ראש העירייה הקודם אהוד אולמרט ואומצה על ידי ראש העירייה הקיימת, בגלל שזה רפורמה וזה עולה כסף, לא ממומשת.

30700: הנושא של להנגיש, בעיקר לשכבות החלשות, בתי ספר איכותיים, לא ממומש.

30700: מצד שני אני אספר לכם מה כן קורה.

30700: בית ספר חרדי שנקרא דרכי רחל אושר לו להיות עירוני, זה מן דבר איזוטרי שלא קיים בשום מקום, לקחת בית ספר שיש לו קשיים כאלה ואחרים, לאפשר לו שכירות על חשבון עיריית ירושלים, שתיים פסיק שש מליון שקל, פלוס אחד פסיק שלושה מליון שקל שכירויות, ופה אנחנו מדברים על קיצוץ בהסעות שמתגמד לעומת התקציב הזה.

30700: לזה יש לעיריית ירושלים כסף.

30700: לעיריית ירושלים יש כסף לעשות דברים נוספים, להקטין, אני לא אכנס לשמות, אבל בואו נגיד שחלק מהמשנים במערכת החינוך בירושלים בחרו על הקטנת התקציב חינוך בירושלים השנה בשישה מליון שקל בעוד שדברים אחרים עלו בששה מליון שקל.

30700: זאת אומרת זה רק עניין של סדרי עדיפויות.

30700: הרי ברור, למה מקצצים, כי חסר כסף בקופה.

30700: שאלתם מה לעשות, אני מסתכל על המערכת בראייה רחבה.

30700: ירושלים מקבלת תשלומי העברה.

30700: בין מאה שמונים למאתיים שלושים מליון שקל בשנה.

30700: זה לא צבוע.

30700: זאת אומרת שעיריית ירושלים אם היא תעמוד בתכנית ההבראה, תראו את האבסורד, אם עיריית ירושלים תעמוד בתכנית ההבראה היא תקבל מממשלת ישראל מאות מליוני שקלים.

30700: רק מה, העירייה משתמשת בהם בסדרי עדיפויות שונים ממה שאני חושב שהממשלה התכוונה.

30700: או מה שהעיר צריכה.

30700: ומי שקובע כאן זה לטובת העניין המערכת הפוליטית, לא המערכת המקצועית, שמקצצת תקציבים במנח"י, שמקצצת תקציבים במקומות הכואבים, ואנחנו מאפשרים לה עוד חמצן על ידי תקנת ירושלים שהיא לא צבועה בשום צורה.

30700: והפתרון הוא מאוד מאוד פשוט.

30700: כשמשלמים לעיריית ירושלים את הכסף בתשלומי ההעברה, במקום זה שיהיה לצמיחה, שיהיה לדברים הנכונים, בין השאר הסעות תלמידים ורפורמה במערכת החינוך.

30700: ואם היינו חכמים היינו באים ואומרים לעיריית ירושלים אין בעיה, מתוך המאה שמונים או מאתיים שלושים מליון שקל שאתם צפויים לקבל אנחנו רוצים איקס כסף לרפורמה בחינוך וכן הלאה וכן הלאה.

30700: ואז בעצם להגדיר או לשמור את עיריית ירושלים, שלא עושה את הדבר הנכון לעשות, להגדיר לה מסגרת לפעילות מסודרת וממוקדת שתעזור ותפתור בעיות אמיתיות בעיר.

מל פולישוק-בלוך: על סמך מה מעבירים את תשלומי ההעברה?

30700: תקנת ירושלים מאפשרת, כיוון שירושלים עיר בירה,

מל פולישוק-בלוך: זה לא על פי איזה קריטריונים מסויימים?

30700: זה החלטת ממשלה.

30700: אין שום בעיה שענבל ואת ואני מוכן לעזור לבוא לממשלה ולהמליץ המלצה.

30700: אין בעיה לעזור לעיר,

ענבל גבריאלי: שזה יהיה על סמך דרישה מפורטת,

30700: חלק מהכסף שיהיה מסומן בדיוק לאן הוא הולך.

מל פולישוק-בלוך: נראה לי שזה מאוד הגיוני וזה עולה בקנה אחד עם מה שעשינו בישיבות הקודמות לגבי בכלל תשלומי ההורים.

מל פולישוק-בלוך: אותו דין אנחנו רוצים להחיל גם פה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו אומרים שתשלום ישולם יהיה צבוע למטרות המסויימות.

מל פולישוק-בלוך: שלא יהיה העברה ואז יש גם מניפולציות של כספים.

אביגדור דנן: תקנות הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרת חינוך) קבעו שם שחייבים להפקיד כספים מסויימים, זה קבוע שם בתוספת איזה כספים, לחשבון מיוחד, ואפשר להשתמש בכספים האלה רק לאותה מטרה.

אביגדור דנן: רשות שעושה את זה למטרה אחרת,

מל פולישוק-בלוך: אתה מדבר על כספים שמשרד החינוך מעביר או שמשרד האוצר מעביר?

מל פולישוק-בלוך: אתה מדבר על משהו אחר,

ענבל גבריאלי: יכול להיות שזה באמת מגיע מהאוצר למשרד הפנים והפנים מעביר את זה.

30700: נכון, וזה צבוע ללא תכלית,


אתי בנימין: אני כיו"ר ארגון ההורים בירושלים בהחלט מסכימה עם ההחלטה של עיריית ירושלים.


אתי בנימין: ואני לא מתעלמת מכל ההערות שאני שומעת פה ומכל הדיבורים שאני שומעת פה.


אתי בנימין: אבל אנחנו חייבים להבין שהגיע הזמן להפסיק עם הברדק.


אתי בנימין: ירושלים היא העיר הכי עניה במדינת ישראל.


אתי בנימין: יש ילדים והיו ילדים עד היום שקיבלו הסעות שלא היה מגיע להם.


אתי בנימין: שלא היו מגיעות להם.


אתי בנימין: ואני לא רוצה לפתוח את זה פה ואני לא רוצה לפרט את זה פה אבל יש כאן אנשים שיודעים שקיבלו הסעות פרטיות, בחינוך הרגיל, אני מדברת על החינוך הרגיל.


אתי בנימין: עיריית ירושלים מימנה הסעות- - -

ענבל גבריאלי: אין ביניכם ויכוח, יכול להיות שדווקא בגלל מה שהיא אומרת שקיים, שכאלה שלא זכאים זוכים להסעות, מי שכן זכאי ומי שכן מגיע לו לא מקבל.

ענבל גבריאלי: אני לא חושבת שיש ביניכם ויכוח.

30700: אין ויכוח שלא צריך לקצץ את התקציב.

30700: צריך להקצות אותו נכון.


אתי בנימין: ילדים שזכאים להסעות וילדים ממשפחות במצב סוציו-אקונומי נמוך אני אלחם בשביל כל ילד כזה שיקבל הסעה, שיבוא אלי ואני אלחם.


אתי בנימין: התחייבות שלי כיו"ר ארגון ההורים בירושלים, בהחלט כן.


אתי בנימין: אני אלחם בעד כל ילד כזה שמגיע לו הסעות.


אתי בנימין: אבל ילד שההורים שלו יכולים לשלם אלפיים שקל לבית הספר היסודי לתשלומי הורים, סליחה, הוא לא יכול לדרוש הסעה.


אתי בנימין: הוא יכול לממן את ההסעה לבית הספר.


אתי בנימין: אני נורא מצטערת.


אתי בנימין: אני אעזור לחלשים.


אתי בנימין: לא יתכן שאנחנו נחזק בתקציב הזה את החזקים.


אתי בנימין: אני דורשת שינוי סדרי העדיפויות.

יהודה סקר: יש לי שני ילדים שלומדים בממ"ד יהודה הלוי.

יהודה סקר: מר לוטפי היה עד לזה, ואני מסכים אתו, הממ"דים נסגרים, כל שכונות הקטמון אם תרצי, אין להם ממ"ד, הממ"ד היחידי זה יהודה הלוי.

יהודה סקר: ואני יודע, אני חבר ועד הורים, המנהלת אומרת לי שארבעים ילדים מתוך ארבע מאות בתוך בית הספר זכאים לכרטיסיות.

יהודה סקר: העירייה לא מנפקת להם כרטיסיות.

יהודה סקר: אם מנהלת בית הספר בשבילי, יש לה את כל האישורים, מהרווחה, מההורים, היא בשבילי דוגמא.

יהודה סקר: אם היא לא אומרת את האמת, כמו שיושבת הראש אומרת, שהיו פרוטקציוניזם זה חמור מאד, וצריכה להיות ועדת חקירה.

יהודה סקר: כדאי לבדוק את זה.

מל פולישוק-בלוך: כן, אולי באמת כדאי לבדוק את זה.

30700: יש לנו אבל איזו שהיא מחלוקת על זה שהתקציב הזה צריך לגדול ולא לקטון?

30700: יכול להיות שצריך להיכנס לסדרי העדיפויות,

מל פולישוק-בלוך: אבל כשהכסף הוא מאוד מאוד במשורה אז כל אגורה היא חשובה, ושלא יתכן שמי שלא מוכרח את הכסף הזה יקבל ואחרים לא.

30700: אגב במגזר החרדי אין את הבעיה הזאת, שיהיה ברור לכולם.

מל פולישוק-בלוך: למה, מסיעים אותם?


אתי בנימין: שם יש שיוויון מלא, שם יש תמיד שוויון מלא.

יואל לוטפי: עיריית ירושלים לא מסיעה אף ילד בחינוך חרדי.

מל פולישוק-בלוך: מי מממן את זה?

יואל לוטפי: לא עיריית ירושלים.

30700: תגיד מי כן.

30700: קוראים לזה מדינת ישראל.

30700: קוראים לזה משלם המסים.

יואל לוטפי: מה שהחוק מחייב עיריית ירושלים מסיעה.

יואל לוטפי: בחינוך חרדים עיריית ירושלים לא מסיעה במגזר החרדי.

יואל לוטפי: למיטב ידיעתי הורים משתתפים שם ויש סיוע ממקורות אחרים.

יהודה סקר: מה שקורה, אני שואל אותך גבירתי היושבת ראש, איך אני בא מחר למנהלת, והיא אומרת לי שיש ארבעים ילדים בבית הספר שלא נותנים להם כרטיסיה ואין להם הסעה, והם במרחק לא של שני קילומטר, במרחק שבעה שמונה קילומטר, איך הם יגיעו לבית הספר.

יהודה סקר: דבר נוסף, יש לי חמישה ילדים, שלושה בוגרים ושניים אלה שביסודי הם מחוננים.

יהודה סקר: אני מבין את העירייה, סוגרים בתי ספר.

יהודה סקר: העבירו את בית ספר אופק שהוא בית ספר למחוננים לשכונה מרוחקת ברמות.

יהודה סקר: למה ההורים צריכים, ויש שם דרך אגב הורים שהיו אנשי היי-טק, משכורות של שלושים ארבעים אלף שקל, אבל היום יש זוגות הורים, ויש שם מצוקה נוראית של ההורים שלא עובדים כבר שנתיים.

יהודה סקר: איך הילדים יגיעו לשם, ההורים משלמים אלף שקל להסעות יום בשבוע, בנוסף לאלפיים שקל על חמש שעות.

יהודה סקר: מה אני נותן תשובות לאותם הורים.

שושנה ימין: אגב, גם הסעת של ילדים מחוננים מוכרות אצלנו לצורך תשלום בנוסף להסעת היום הרגילה שלו.

שושנה ימין: זאת אומרת שאם זאת לא המסגרת הקבועה אלא פעמיים בשבוע הוא נדרש לנסוע למסגרת מחוננים הוא יקבל על זה תיקצוב נוסף.

יהודה סקר: יש לי אלף שמונה מאות שקל, מתוך זה אני משלם רק אלף חמש מאות שקל.

יהודה סקר: מה נשאר לי לשלם, עוד אלפיים שקל לילדים.

30700: אני רוצה עוד פעם להזכיר, לקבל איזו שהיא פרספקטיבה, הרי כולנו יודעים שאחת הבעיות הגדולות שהמעמד הבינוני גבוה עוזב את העיר.

30700: אז זה נכון שההסעות צריכים להסתכל מלמטה למעלה.

30700: אבל לא לעצור במינימום.

30700: אם אנחנו לא נצליח לפתח את ירושלים לנגישות אמיתית ובחירה אמיתית של בתי ספר המחיר הוא אסטרטגי.

30700: הוא לא טקטי.

יהודה סקר: יש דברים שמשרד החינוך לא אומר אותם.

יהודה סקר: דוגמא שלי, יש לילדים מחוננים תקציב של בין חצי מליון למליון שקל שהמשרד לא מתקצב אותם.

יהודה סקר: אמרה לי מנהלת בית הספר אין מלגות.

יהודה סקר: כשאני פניתי למנהלת הפרוייקט למחוננים פתאום יש מלגות.

נועם עזרא: כמה הערות.

נועם עזרא: זכאות סוציאלית בירושלים בדרגה א', רק מי שמקבל אבטחת הכנסה או השלמת הכנסה זכאי להסעות או לתשלום כרטיסיות.

נועם עזרא: יש פה גם מכתב, גם לזכאות א' קיצצו את הכרטיסיות בחמישים אחוז השנה.

נועם עזרא: חרדים, פשוט הערה מקצועית, חרדים לא עוברים דרך עיריית ירושלים.

נועם עזרא: הם מקבלים ישירות דרך הרשת שלהם.

נועם עזרא: בית יעקב מקבל דרך בית יעקב, ש"ס מקבל דרך ש"ס, והחינוך העצמאי לא עובר דרך עיריית ירושלים.

נועם עזרא: אין מצ'ינג.

נועם עזרא: אז לכן הם מקבלים את החמישים אחוז ישירות.

מל פולישוק-בלוך: הם לא צריכים לקיים את החלק שלהם אם כך.

מל פולישוק-בלוך: למה זה ככה?

שושנה ימין: יש אגף מיוחד במשרד החינוך בראשותה של גב' לבנה אברמוביץ.

מל פולישוק-בלוך: למה היא לא פה?

שושנה ימין: אני חושבת שלא זימנו אותה.

נועם עזרא: היא גם לא יודעת כמה כסף עובר.

נועם עזרא: זאת אומרת משרד החינוך לא יודע כמה כסף עובר להסעות בירושלים.

נועם עזרא: זה תשובה רשמית שקיבלתי, מדינת ישראל חתמה לי על מכתב שהם לא יודעים כמה כסף הולך לחרדים בירושלים.

נועם עזרא: זה שהם מקבלים כסף ישירות לבעלויות שלהם לא פוטר, עיירית ירושלים ממשיכה לתת להם מימון כרטיסיות, אפילו אם הם מקבלים הסעות בחינם, הם מקבלים גם כרטיסיות.

נועם עזרא: מהעירייה.

נועם עזרא: זאת א ומרת יש פה כפל מסויים.

נועם עזרא: זה אחד.

מל פולישוק-בלוך: מי מממן את זה?

מל פולישוק-בלוך: הבנו, חמישים אחוז משרד החינוך מממן.

נועם עזרא: ומי שמקבל הסעות מעיריית ירושלים יכול לקבל בנוסף לזה, אין לאף אחד ביקורת על זה,

מל פולישוק-בלוך: נצא מתוך הנחה שכולם מקבלים,

נועם עזרא: בנוסף לזה עיריית ירושלים מפרסמת למגזר החרדי שהם יכולים לבוא לקבל כרטיסיות.

נועם עזרא: אני מבקש להזכיר את ההסעות, כן חוקי, לא חוקי, בתקנות רשום במפורש שהתקנות מיועדות ליישום חוק חינוך חובה חינם.

נועם עזרא: זאת אומרת זה לא כן רוצים או לא רוצים.

נועם עזרא: התקנות האלה באו על מנת ליישם את החוק, חוק חינוך חובה.

נועם עזרא: עכשיו יש לי שאלה, מה יעשה נציג משפטי של משרד החינוך או עיריית ירושלים, הורה שיגיד אין כסף להסעות, אני לא שולח את הילד לבית הספר.

נועם עזרא: האם עברת על חוק חינוך חובה או לא.

נועם עזרא: האם אתם תוכלו לבוא אלי הביתה, להביא שוטר או קצין ביקור סדיר ולהגיד לי נועם, אתה אין לך הסעה לבית הספר, אין לך בית ספר ליד הבית, או שהילד שלך הולך שישה, שבעה, שמונה קילומטר ברגל או שאתה הולך לבית סוהר כי אתה לא מסכים שהילד ילד ברגל.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להבין אותך, הכרטיסיות זה לאלה שאין להם הסעות, נכון?

נועם עזרא: אין דבר כזה שאין הסעות.

נועם עזרא: הוא יכול לקבל הסעות וגם כרטיסיות.

נועם עזרא: אין ויכוח.

ענבל גבריאלי: נאמר שאין את זה, אין את ההודעה של העירייה,

נועם עזרא: אז יש הסעות.

ענבל גבריאלי: מה קורה כרגע עם המגזר החרדי, כולם מוסעים ללא אבחנת זכאות?

נועם עזרא: אני לא יודע, אין מספרים, זה לא עובר דרך העירייה, זה ישירות.

נועם עזרא: אף אחד לא יודע.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת, סליחה, אני רוצה להתקדם, אני רוצה שאנחנו נוציא מכתב לשרת החינוך, מאיזו מחלקה שרלוונטית לנושא, לקבל את כל הפרטים על ההסעות במערכת החינוך בירושלים, על כל מרכיביה, על כל מגזריה, ובכל האמצעים, זאת אומרת גם הסעות, גם השתתפות בכרטיסיות, כל אמצעי שהוא.

מל פולישוק-בלוך: זה בפועל מה נעשה.

מל פולישוק-בלוך: כמה ילדים זכאים על פי הקריטריונים ששרת החינוך חושבת שצריכים להיות, לא על פי עיריית ירושלים, ואנחנו מבקשים במקביל שמשרד החינוך יבדוק בעיריית ירושלים כמה ילדים יש על פי המדיניות של עיריית ירושלים.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו רוצים לעשות את ההשוואה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמה שאנחנו מגלים פה זה הפקרות אחת גדולה, אני אומרת לכם, הכסף נוזל בצורה חופשית במקום מסויים והכסף נעצר במקום אחר.

מל פולישוק-בלוך: ואני, כפי שאמרתי בישיבה הקודמת, מסכימה שכל ילד צריך לקבל ולא אכפת לי מה יש לו על הראש ואיזה סוג של כובע.

מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם שזה פשוט הפקרות, אנחנו נדרוש את התשובות האלה בהקדם משרת החינוך, וזה מכתב אחד.

מל פולישוק-בלוך: מכתב שני אני מבקשת להפנות למשרד הפנים ובו אנחנו מבקשים את משרד הפנים לייעד את כספי תשלומי ההעברה ספציפית לנושא נסיעות תלמידים, כלל התלמידים בירושלים.

רון חן: הם צריכים לשנות את חוק התקציב.

מל פולישוק-בלוך: שישנו.

מל פולישוק-בלוך: לא אכפת לי.

ענבל גבריאלי: התקציב מועבר מהאוצר.

ענבל גבריאלי: הפנים הוא רק צינור בלתי רלוונטי.

מל פולישוק-בלוך: שר הפנים הוא זה שאחראי על העברות תקציבים לרשויות.

מל פולישוק-בלוך: נכון שהוא מקבל את הכסף מהאוצר אבל הוא זה שאחראי בפועל על העברת תקציבים לרשויות.

מל פולישוק-בלוך: תבדקי מי מהם ומצידי תשלחי לשניהם.

מל פולישוק-בלוך: שהם ישברו את הראש מי מהם.

30700: אני אומר לכם כמי שיכול להיות ראש עירייה שאני מעדיף את זה ככה.

30700: כי זה יותר מסודר, יותר נכון.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה מכתב שלישי לעיריית ירושלים, ובו אנחנו מבקשים מראש העירייה דיווח מה המדיניות של העירייה מבחינת הסעות תלמידים ומבחינת, ברמה האסטרטגית כפי שנאמר פה, אפשרות העברת תלמיד לפי צרכיו הוא, לא לפי צרכי העירייה, אם הוא מחונן או אם יש לו בית ספר אמנות או אם יש לו בית ספר מדעים או בית ספר לחילופין חרדי שיותר מעניין אותו.

מל פולישוק-בלוך: כל אחד והאמונה שלו.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת מעיריית ירושלים את המדיניות שלה מבחינת תפרוסת התלמידים בעיר וההסעות בתפרוסת הזאת.

מל פולישוק-בלוך: מה המדיניות שלה ומה קורה בפועל.

מל פולישוק-בלוך: יש לכם עוד הצעות מבחינה מעשית, עוד מישהו שאנחנו צריכים לבדוק?

לאה מאיר: להסדיר את ההסעות עד שתתקבל החלטה.

לאה מאיר: לחייב את עיריית ירושלים להמשיך את ההסעות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו קוראים לראש העיר ירושלים לתת מענה מיידי, לקראת פתיחת שנת הלימודים, לתלמידים שאין באפשרותם לממן הסעות ועונים על הקריטריונים כפי שנקבעו במשרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו מבקשים את תשובתו המיידית לדרישתנו זו.

יואל לוטפי: עיריית ירושלים מייעדת ומוציאה כל שקל שמתקבל ממשרד החינוך לצרכי הסעות להסעות ומוסיפה על זה את החלק שלה ובמקרים רבים מעבר לחמישים אחוז.

יואל לוטפי: חלק מהדברים בסעיף הראשון של היושבת ראש משתמע,

מל פולישוק-בלוך: לא, לא משתמע מזה שום דבר אחר.

מל פולישוק-בלוך: מה שאנחנו אומרים,

יואל לוטפי: נאמר שיש איזה שהוא אי סדר,

מל פולישוק-בלוך: אני לא הזכרתי את המלה אי סדר.

מל פולישוק-בלוך: אני אמרתי את האפשרות שהקריטריונים שונים.

מל פולישוק-בלוך: הקריטריונים של עיריית ירושלים שונים מהקריטריונים שאליהם התכוון משרד החינוך, ואני רוצה לעשות את ההשוואה כדי לראות איפה כאן הפער, ממה הוא נוצר ואיך מגשרים עליו.

מל פולישוק-בלוך: זה הכל.

יואל לוטפי: ראשית כל מה שמשרד החינוך מתקצב אותנו מיועד לצרכי הסעות.

יואל לוטפי: אמרתי יותר מכך עיריית ירושלים אפילו מוציאה ומתקצבת אפילו מעבר למה שהיא נדרשת.

יואל לוטפי: עיריית ירושלים מסיעה ילדים, כל תלמיד שזכאי על פי החוק והתקנות שמשרד החינוך מחייב ואפילו מעבר לזה במקרים מיוחדים שאנחנו מוצאים לנכון לעשות את זה.

יואל לוטפי: יש ציפייה מאתנו, נדמה לי שהנציג של הלשכה המשפטית של משרדה חינוך הקריא את הקריטריונים בחוק, גם מנהלת המחלקה הבהירה את זה, גם נציג מרכז השלטון המקומי, אנחנו לא מחוייבים.

יואל לוטפי: מה שאנחנו מחוייבים אנחנו מבצעים.

יואל לוטפי: מבקשים מאתנו מעבר לזה.

מל פולישוק-בלוך: לא, מבקשים מאתכם מה שנהוג במדינת ישראל כבר חמישים שנה, זה מה שמבקשים מכם, מה שנהוג בכל עירייה אחרת, נכון שזה לא כתוב בחוק אבל מבקשים מכם לפי הנהוג, וזה מה שהיא הסבירה.

מל פולישוק-בלוך: נכון שאם נלך לפי החוק אז אתה צודק.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים מכם אחרת.

מל פולישוק-בלוך: זה כל מה שאנחנו רוצים.

מל פולישוק-בלוך: לא אמרנו לכם לעבור על החוק.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים שתלכו לקראת התלמידים, זה הכל.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר לך, זה שהחוק לא מחייב דברים מסויימים זה עדיין לא אומר שאין בעיה אמיתית לתלמידים, ואנחנו באים פה לא לשאול מי אשם ולמה אשם, אנחנו באים לפתור בעיות, זאת המטרה שלנו.

מל פולישוק-בלוך: ולכן המכתבים האלה ולכן הניסיון לבדוק את העובדות ועם הרצון הטוב של העירייה ושל כל הגופים השונים לקדם את העניינים.

יואל לוטפי: זה בסדר גמור לבדוק את העובדות.

יואל לוטפי: הערה אחרונה לדברים של ניר, הדברים הם לא שחור ולבן, עיריית ירושלים לא מונעת מתלמידים לבחור בתי ספר.

יואל לוטפי: היום בחינוך היסודי לכל תלמיד יש אפשרות של בחירה בין מספר בתי ספר.

מל פולישוק-בלוך: אני אשמח מאוד שגם ראש העיר יאמר את זה.

יואל לוטפי: יש להורים זכות בחירה.

יואל לוטפי: יש מקום להרחיב את זכות הבחירה, אלה היו ההמלצות של ועדת לביא, המימוש שלהם הוא מותנה בתקציב לא קטן ובשינוי של דברים מסויימים.

יואל לוטפי: אבל יש מספר לא קטן של בתי ספר על איזוריים וייחודיים בעיר ירושלים.

יואל לוטפי: ולומדים בהם, והם מלאים עד אפס מקום.

יואל לוטפי: הביקוש הוא גבוה מההיצע.

יואל לוטפי: בתי הספר האלה מלאים עד אפס מקום, אין מקום אחד פנוי.

לאה מאיר: אני כאן האיש הקטן לעומת כל מקבלי החלטות למיניהם, או לא.

לאה מאיר: אני לא יודעת, אני אגיד לך דבר פשוט, נתון פשוט וכואב.

לאה מאיר: אני אמא לשלושה ילדים.

לאה מאיר: אני ובעלי משתכרים, שנינו עובדי מדינה.

לאה מאיר: המשכורת שאנחנו יכולים להגיע אליה בטופ, אחרי שעות נוספות שאנחנו נשארים ואחרי הכל, אחד עשרה, שתים עשרה אלף שקל.

לאה מאיר: אני לא יכולה להוסיף ארבע מאות שקל לסל המשפחתי שלי בשביל הסעות.

לאה מאיר: זה לא יתכן שברגל אחת מחליטים לסגור לי בית ספר שהיה קרוב לי לבית, והיה לי מענה יפה וטוב, וביום בהיר אחד עיריית ירושלים מחליטה שאין לה תקציב.

לאה מאיר: את העוגה התקציבית שיקחו ויחלקו אותה יותר נכון.

מל פולישוק-בלוך: לאה, אני מסכימה אתך לחלוטין, זאת הבעיה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כבר גם לא מדברים על שכבות מצוקה,

לאה מאיר: בכלל לא מצוקה.

לאה מאיר: שנינו עובדים.

מל פולישוק-בלוך: מדובר על מעמד ביניים, שניהם עובדים ושניהם חרוצים ושניהם כורעים תחת העומס, והרשויות השונות צריכות לתת לזה מענה.

מל פולישוק-בלוך: המענה צריך להיות אסטרטגי, אין ספק, וגם נקודתי.

מל פולישוק-בלוך: וזה מה שאנחנו דורשים מעיריית ירושלים וממשרד החינוך ביחד.


אתי בנימין: מלי, כמו שאמרתי קודם אני אעזור לכל ילד בעיר שיזדקק להסעה או לעזרה כזו או אחרת, ואני מבקשת שהוועדה הזאת תדרוש הקמה של ועדה שיהיה שם גם נציג שלנו, של ארגון ההורים, של עיריית ירושלים יחד עם משרד החינוך, יחד עם ארגוני ההורים, יחד עם אנשים נוספים שאת תקבעי, שיקבע מי זכאי לקבל הסעות.

נועם עזרא: יש חוק.


אתי בנימין: סליחה, יש דברים שהם מעבר לחוק ויש אנשים שמקבלים בהתאם.

מל פולישוק-בלוך: כשאנחנו נקבל את תשובת ראש העיר והרשויות האחרות והשרים אנחנו נעשה ישיבה נוספת או נסיק מסקנות ונראה איך אנחנו נערכים קדימה.

מל פולישוק-בלוך: אבל בהחלט אנחנו ננסה למצוא פתרונות, ואני מבטיחה לך דבר אחד, ככל שאני יושבת ראש הוועדה הזאת, זה לא ייקח שנה.

רון חן: אתם יכולים לבקש שיקיימו את ההסכמים, את הסכם מרום-גדיש ואת הסכם הפר-קפיטה.

רון חן: שיחזירו את הקיצוצים.

שושנה ימין: הערה אחת למר ברקת מעיריית ירושלים, בקריטריונים של משרד החינוך מעבר לקריטריון המרחק יש גם קריטריון מיפוי.

שושנה ימין: אנחנו נותנים זכאות להסעה.

שושנה ימין: יש גם קריטריון שנקרא איזור רישום או איזור מיפוי.

שושנה ימין: כדי שלא יתרשמו פה שבחירת הורים מחייבת, כל בחירת הורים את בית הספר מחייבת את הרשות המקומית להסעה.

שושנה ימין: זה לא קיים.

שושנה ימין: משרד החינוך יש לו שני קריטריונים בסיסיים, האחד זה מרחק והקריטריון השני זה איזור רישום.

שושנה ימין: ועל זה אנחנו כן נותנים השתתפות.

מל פולישוק-בלוך: או מיוחדות, כמו במקרה של מחוננים.

מל פולישוק-בלוך: או לחילופין כאלה שיש להם בעיות מסוג אחר.

שושנה ימין: הערה שניה, בדרך כלל יש גבייה מהורים בגין הסעות והיא בדרך כלל מתבצעת או כשהורים אינם זכאים להסעה על פי קריטריונים והרשות רוצה לתת להם שירותי הסעה ואז היא אומרת להם אתם רוצים שאני אארגן שירותי הסעה, למרות שאינכם זכאים אני אארגן את ההסעה, אתם תשתתפו בעלות.

שושנה ימין: זו תופעה שדי רווחת ברשויות וכדאי פשוט להדגיש אותה.

מל פולישוק-בלוך: היא לא חוקית.

שושנה ימין: היא חוקית.

מל פולישוק-בלוך: אסור לגבות מהורים כסף.

שושנה ימין: אבל אם הורים רוצים מרצון שהרשות תארגן להם את ההסעה, אבל הם לא זכאים, כשהורה לא זכאי להסעה והרשות עושה לו שרות של רצון טוב ואומרת לו אני מוכנה להעמיד לך שירותי הסעה, אתה צריך תחבורה ציבורית.

שושנה ימין: הערה אחרונה, אני חושבת שמה שעושה עיריית ירושלים היא מפעילה מה שנקרא מסננת נוספת.

שושנה ימין: חוץ מקריטריון מרחק ואיזור רישום יש לה מפתח סוציו-אקונומי.

שושנה ימין: אנחנו יודעים שיש תלמידים זכאים בעיריית ירושלים שקריטריון מרחק וקריטריון של איזור רישום אבל הם לא עונים על קריטריון סוציו-אקונומי ולכן הם לא מקבלים הסעה.

מל פולישוק-בלוך: מה שאני מבקשת ממך שתעזרי, תסייעי לשרת החינוך לנסח את המכתב שדבריך האחרונים יבואו לידי ביטוי.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכולם.