ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 434, 2005-04-10 10:30

מל פולישוק-בלוך: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוסקים היום בהיבט נוסף של דוח דברת.

מל פולישוק-בלוך: זו גם הזדמנות לרענן כמה נושאים ולהתייחס אליהם גם אם דוח דברת לא ייצא לפועל ברגעים אלה או בשנה הקרובה.

מל פולישוק-בלוך: היום אנחנו רוצים לשים את הדגש על הנושא של החינוך ההתיישבותי.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נקבל דיווח מה קורה בחינוך ההתיישבותי היום, מה הם הצרכים ומה הן הבעיות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו ביקרנו בחינוך ההתיישבותי בסביבות נהלל ושמענו מהאנשים בשטח את הבעיות שיתעוררו אם דוח דברת יתממש.

מל פולישוק-בלוך: לכן, אני זימנתי את הדיון הזה מתוך כוונה לסייע לחינוך ההתיישבותי.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזהו אחד המקומות היותר טובים של החינוך בארץ, ולכן אני רוצה לעשות הכל כדי לחזק אותו.

יחיאל שילה: אנחנו מדברים היום על מינהל שמהווה יחידת סמך במשרד החינוך.

יחיאל שילה: בעבר הרחוק הוא היה שייך למשרד החקלאות.

יחיאל שילה: יגאל אלון, ז"ל, העביר אותו למשרד החינוך.

יחיאל שילה: עד 1996 שמו היה האגף לחינוך התיישבותי, ומשנת 1996, עם התחברותה של עליית הנוער למערכת הזו, המינהל הזה הפך להיות המינהל לחינוך התיישבותי.

יחיאל שילה: הוא ממלא שלושה נושאים מרכזיים.

יחיאל שילה: הוא מפקח על כל המערכת של בתי ספר האזוריים במדינת ישראל.

יחיאל שילה: הוא משמש מסגרת גג לכל החינוך הפנימייתי בישראל, לפחות אלה אשר כרוכים תחת קורת הגג של משרד החינוך, עליית הנוער, האגודה לקידום החינוך, מתן, הרשות המקצועית שקיימת היום במשרד החינוך בתוך החינוך הפנימייתי.

יחיאל שילה: בתוך בתי הספר האזוריים יש גם בתי ספר שיש להם גם חינוך פנימייתי, כמו נהלל.

מל פולישוק-בלוך: האם אין חינוך פנימייתי בערים?

יחיאל שילה: יש.

מל פולישוק-בלוך: כלומר, גם אם זה לא התיישבותי זה בפיקוחכם.

יחיאל שילה: נכון.

יחיאל שילה: בעבר הרחוק, כאשר קמה המדינה, הפנימיות הוקמו בדרך כלל בפריפריה.

יחיאל שילה: המינהל מונה היום 67,000 תלמידים ב-120 בתי ספר אזוריים ועוד כ-180 פנימיות שבתוכם יש כ-22,000 תלמידים, כאשר חלקם נכללים בתוך 67,000 תלמידים כי יש בתי ספר אזוריים שהם גם פנימייתיים.

יחיאל שילה: הנושא הנוסף שאנחנו מרכזים, הוא הנושא של החינוך הימי והחינוך החקלאי.

יחיאל שילה: למרות שהנושא של החקלאות במדינת ישראל הולך ופוחת, אנחנו עדיין מאמינים בערך העבודה ולכן במרבית כפרי הנוער שלנו זה קיים.

יחיאל שילה: הדבר הייחודי בבתי הספר האזוריים שלנו, הוא שאנחנו קולטים באופן בלתי סלקטיבי.

יחיאל שילה: בתי הספר האזוריים שלנו נמצאים בפריפריה, והם כוללים לא מעט יישובים.

יחיאל שילה: יש מקומות בהם הם כוללים 10-30 יישובים.

יחיאל שילה: מרכיב ההיסעים הוא מרכיב מאוד משמעותי, ולכן אין חלונות.

יחיאל שילה: בית הספר מתחיל לעבוד בשעה 07:30-08:00 עד השעה 16:00.

יחיאל שילה: אצלנו אין מצב שבו תלמיד מועף מבית הספר.

יחיאל שילה: ישנה מחויבות של כל בתי הספר שהתלמידים שלהם יסיימו את לימודיהם.

יחיאל שילה: לכן הנשירה אצלנו היא מהנמוכות בארץ.

יחיאל שילה: אנחנו הופענו בפני ועדת דברת ואמרנו כי כל הדברים שדברת מדבר עליהם, המינהל לחינוך התיישבותי כבר מיישם הלכה למעשה.

יחיאל שילה: אני מדבר על נושאים כמו קליטת עלייה, צמצום פערים, אוטונומיה למנהלים, חינוך בלתי פורמלי וכו'.

יחיאל שילה: בנושא של מעבר לשבוע לימודים בן 5 ימים, אנחנו החלוצים.

יחיאל שילה: ב-70 בתי ספר זה כבר קיים.

יחיאל שילה: אנחנו החלוץ במרבית הנושאים שדברת מדבר עליהם.

מל פולישוק-בלוך: האם אתם מתוקצבים להסעות לשנה הבאה?

יחיאל שילה: כן.

מל פולישוק-בלוך: מה התקצוב של האגף שלך?

יחיאל שילה: תמיד החינוך ההתיישבותי תוקצב יותר מהחינוך הרגיל, אבל היום בגלל השחיקה ובגלל הירידה בשכר הלימוד, אין הבדלים גדולים בין שכר הלימוד שלנו לשכר הלימוד האחר.

יחיאל שילה: אם באמת יישמו את הרעיון של התקצוב הדיפרנציאלי, לנושא הזה לא יהיה כל משמעות.

מל פולישוק-בלוך: האם זה ישפיע עליכם?

יחיאל שילה: מאוד.

מל פולישוק-בלוך: למה?

מל פולישוק-בלוך: הרי יש לכם את הפריפריה ואת האוכלוסיות החלשות וזה צריך דווקא לחזק אתכם.

יחיאל שילה: באותם מקומות שבהם קולטים גם ילדי פנימייה וילדים חלשים, באמת יקבלו תעריף יותר גבוה.

יחיאל שילה: לפי החישוב שלנו בתי הספר האזוריים ייפלו על העשירון בין 4 ל-5 וזה בגלל המצב הסוציו אקונומי.

יולי תמיר: ואז כמה מימון אתם תפסידו?

יחיאל שילה: עדייו אין סימולציות ברורות, אבל תהיה איזו ירידה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא מבינה את הנקודה הזו.

מל פולישוק-בלוך: יכול להיות שבנהלל זה ישפיע, כי שם מדובר במועצה אזורית חזקה יחסית ובאוכלוסייה חזקה יחסית, כך שהחישוב הדיפרנציאלי יגרע מהתקציב.

מל פולישוק-בלוך: רוב 67,000 תלמידים שאתה מדבר עליהם מגיעים מהפריפריה מאוכלוסיות לא חזקות, חלקם עולים חדשים וחלקם לומדים בפנימיות.

מל פולישוק-בלוך: כמה מתוך ה-67,000 תלמידים אלה תלמידי פנימיות?

יחיאל שילה: 22,000 תלמידים.

יחיאל שילה: מכיוון שחלק מהאוכלוסייה שנמצאת בבתי הספר האזוריים אינה מגיעה ממשפחות הרוסות וחלקן אף עובדות, כל תלמיד יבוא עם הסל שלו.

יחיאל שילה: ילדי הפנימייה יבואו עם סל הרבה יותר גבוה, מכיוון שבדרך כלל מדובר בילדים שמגיעים מאוכלוסיות סיכון ומרקע סוציו אקונומי נמוך.

יחיאל שילה: בנהלל יש 200 תלמידים שלומדים בפנימייה, והם אלה שיבואו עם סל יותר גדול.

יחיאל שילה: בבית ספר באר טוביה יש 1,600 תלמידים מרבית הילדים יבואו עם סל יותר גבוה משל ילד שיבוא משדרות.

יולי תמיר: אני חושבת שדברת יפגע בהם פעמיים.

יולי תמיר: הם לא כמו הפריפריה העירונית כמו דימונה,ירוחם ושדרות, ששם אולי תהיה עלייה.

יולי תמיר: פה מדובר בפריפריה של דרגת הביניים והיא הכי תיפגע.

יולי תמיר: בנוסף, הם ייפגעו מאוד קשה מההחלטה של דברת לקצץ לחלוטין בתשלומי הורים.

יולי תמיר: ביחד זו תהיה פגיעה מצטברת בכל מערך החינוך הזה שבנוי גם על התקצוב הנוכחי וגם על תשלומי הורים.

מל פולישוק-בלוך: האם את חושבת שצריכים להמשיך ולאפשר את תשלומי ההורים?

יולי תמיר: אני חושבת שהבעיה שלהם היא מאוד ייחודית.

יולי תמיר: הם מנהלים סוג של מערכת חינוך אחרת שבה הילדים לא הולכים באמצע הביתה.

יולי תמיר: אין להם את הגמישות שיש לבתי ספר במרכזים עירוניים, ולכן אופן ההפעלה של בתי הספר שלהם הוא אחר ואת זה לא לקחו בחשבון בשיטת התקצוב של דברת.

יוסי שריד: לפי דברת כל בתי הספר יעברו ליום חינוך ארוך, ולכן ההבדל מתבטל.

יוסי שריד: אם מבטלים את התשלום, אז מבטלים אותו בכל מקום שבו יש יום לימוד ארוך.

יולי תמיר: אם ועדת דברת תעבוד נכון, אחד הדברים שהיא תאשר זה את הגמישות,מה שהם לא יכולים להרשות לעצמם כי הם נמצאים במרחק שמצריך הסעה.

אילן שדה: יש לנו בעיה בכל הקשור לרקע הסוציו אקונומי.

אילן שדה: יכולה להיות אמא עם דרגת השכלה גבוהה ואבא עם דרגת השכלה גבוהה, אבל לפעמים אין להם פנסיה או עבודה והילד שלהם יקבל פחות כתוצאה מזה שלקיבוץ יש הכנסה גבוהה.

אילן שדה: הנושא של הרמה הסוציו אקונומי והתרגום של זה לפי פרמטרים של דברת, הוכר כבעייתי גם על ידי ועדת דברת.

מל פולישוק-בלוך: הבעיה הזו של השכלת האם זו בעיה של כולם.

מל פולישוק-בלוך: גם בערים יש הרבה מאוד אמהות שיש להן דוקטורט והן עובדות בסופר.

אילן שדה: אבל התרגום במבנה הקיבוצי המיוחד הוכר גם על ידי ועדת דברת.

אילן שדה: תמיד אמרו לנו שאנחנו תומכים בחינוך ההתיישבותי כי אנחנו מקבלים יותר כסף.

אילן שדה: שאלו אותנו אם נמשיך להיאבק על החינוך ההתיישבותי גם כאשר יבטיחו לנו תקצוב של 2,7 שעות.

אילן שדה: אנחנו נמצאים פה היום כאשר כבר אין לנו את התקצוב הזה ואנחנו מקבלים כמו כולם, ואנחנו עדיין נאבקים.

אילן שדה: הכותרת של החינוך הזה, זה הערכים של החינוך ההתיישבותי.

מל פולישוק-בלוך: למה אתה חושב שהם ייפגעו?

אילן שדה: כי החינוך אצלנו הוא אחר.

אילן שדה: אנחנו מדברים על קליטת כל התלמידים, הייחוד בכך שכל יישוב הוא גוף נפרד.

אילן שדה: למי שלא חי בתוך זה, קשה להבין את המבנה המיוחד הזה.

אילן שדה: ההסעות אצלנו זה נושא מרכזי.

אילן שדה: אני לא יכול לומר לילד שהוא בשעה 11:00 עולה על אוטובוס לתל אביב, נוסע 10 דקות ולומד שם מגמת אלקטרוניקה.

אילן שדה: אם אני רוצה שאותו ילד ילמד אלקטרוניקה, אני חייב לקיים את זה אצלי וזה עולה לי יותר.

אילן שדה: אנחנו קולטים את כל הילדים, גם את החלשים, כיוון שאם אני אשלח את אותו הילד שלומד אצלי חינוך מיוחד לבית ספר אחר והוא יחזור בערב לקהילה הקטנה שלו ולא יהיה כל היום עם אותם הילדים, או שהוא ישפיע עליהם לרעה או שהוא יהיה מנותק מהם.

אילן שדה: אנחנו רוצים לשמור גם על המסגרת הקהילתית הכפרית הקיימת ביישובים שלנו.

אילן שדה: מדובר בהתארגנות ובפעילות אחרת, פעילות בתוך בית הספר.

אילן שדה: אני ישבתי בוועדת דברת וכל הזמן אמרו לנו, מה אתם רוצים הרי אתם כבר מיישמים את דוח דברת.

אילן שדה: המינהל לחינוך התיישבותי ימשיך להתקיים כפנימייתי.

אילן שדה: אנחנו חושבים שחשוב מאוד שיישארו בתוכו גם בתי הספר בהתיישבות.

יוסי שריד: לא ברור מה הם האיומים העיקריים שנשקפים בדוח דברת.

רני טריינין: בעצם הביטול של החינוך ההתיישבותי.

מל פולישוק-בלוך: לא מבטלים את החינוך ההתישבותי, מבטלים את המינהל.

אילן שדה: המינהל שומר על המיוחדות של בתי הספר שלנו.

אילן שדה: אם אנחנו נהיה למיעוט, הערכים האלה ירדו.

זאב שור: זו מערכת חינוך טובה שזוכה להערכה רבה, ולכן אני לא מבין למה רוצים לפגוע בה.

יוסי שריד: זה הכלל.

מל פולישוק-בלוך: כל מה שעובד טוב רוצים לשנות.

זאב שור: בתפקידי הקודם כראש מועצת עמק הירדן היו לי כמה שיחות עם מספר שרי חינוך.

זאב שור: זה שיושב לימינך הגיע אלינו, ואמר לנו שנוצרת בעיה ציבורית מכך שילד בעמק הירדן מקבל יותר מילד בטבריה.

זאב שור: זה נכון.

זאב שור: היום מבחינת התקציבים אנחנו מקבלים את אותם התקציבים בדיוק.

זאב שור: השאלה היא למה אנחנו רוצים שהמערכת הזו תישמר.

זאב שור: יש לנו את הייחודיות שלנו.

זאב שור: אנו מקפידים על החינוך הערכי.

זאב שור: ישנן פנימיות, עליית הנוער, את ילדי נעלה, והכל משולב במערכת החינוך שלנו.

זאב שור: אנחנו מקיימים גם חינוך בלתי פורמלי.

זאב שור: אין תחבורה ציבורית באזורים שלנו.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקרת הרבה בבתי ספר, וכל פעם שאני רואה מנהל טוב בית הספר עובד כמו שצריך.

מל פולישוק-בלוך: בשבוע שעבר ביקרנו ביפו, וראינו כי בלב אוכלוסייה שהיא מבין הקשות בארץ, 25% תלמידים ערבים והמון עולים חדשים, קם בית ספר למופת.

מל פולישוק-בלוך: כנראה שיש שם מנהל נהדר.

מל פולישוק-בלוך: הרי מה שאתם עושים זה בגלל הייחוד של האנשים שלכם ובגלל המבנה של האנשים ושל המערכות.

מל פולישוק-בלוך: זה לא צריך להיפגע, במיוחד אם התקציב הוא שוויוני.

מל פולישוק-בלוך: הרי כל יישוב מוסיף כמה שהוא יכול.

מל פולישוק-בלוך: לדעתי, המבנה לא צריך להשתנות כי אתם תישארו עם האיכויות שלכם.

מל פולישוק-בלוך: אולי אם יחיאל שילה יעמוד בראש ענף כללי יותר, אז הערכים הנהדרים שיש אצלכם יהיו גם במקומות אחרים.

זאב שור: המערכת שקיימת במשרד החינוך, המינהל לחינוך התיישבותי, זו מערכת תומכת ומסייעת.

זאב שור: זו הייחודיות של כל המערכת הזו.

זאב שור: המערכת הזו עוסקת בנושא הבינוי, דרך תוכניות.

זאב שור: זו מערכת מאוד מסייעת.

זאב שור: ישנה אוכלוסייה רבה שרוצה להגיע אלינו, וזה לא סתם.

זאב שור: בתי הספר שלנו הם מאוד אטרקטיביים.

אילן שדה: זו נקודת המשיכה העיקרית להתיישבות היום.

זאב שור: בתי הספר האלה הם מאוד אטרקטיביים לסובבים אותנו.

זאב שור: יש חינוך לעבודה וחינוך לחקלאות ולטבע.

זאב שור: אנחנו עומדים בגבייה לפי חוזר מנכ"ל.

זאב שור: ישנה בעיה עם תשלומי ההורים, כי המצב הסוציו אקונומי פוגע בנו.

זאב שור: ישנה היום הפרטה בקיבוצים, ולהורה קשה לעמוד בעלויות האלה.

יוסי שריד: איך אתם גובים לפי חוזר מנכ"ל, אתם גובים הרבה יותר.

זאב שור: לא.

זאב שור: ירדנו מזה.

יוסי שריד: אי אפשר להגיד שכולם גובים לפי חוזר מנכ"ל.

יחיאל שילה: אתה צודק, יש כאלה ויש כאלה.

רני טריינין: לי יש את כפר הנוער קדמה בבית ספר אזורי אינטגרטיבי, שכולל ילדי קיבוצים, מושבים וגם חלק מילדי בני עייש, עיירת פיתוח שקלטה 60% עלייה רוסית.

רני טריינין: שכחו פה להגיד שבתי הספר היסודיים שלנו נמצאים במחוזות הרגילים של משרד החינוך.

רני טריינין: אנחנו יום יום רואים את ההבדל.

רני טריינין: אמירה חיים, מנהלת המחוז, היא מנהלת יוצאת מן הכלל, אבל יש לה קרוב ל-50 רשויות וכמה מאות בתי ספר, ולכן היא לא יכולה לתת תשומת לב לדברים שיש בהם ייחודיות, גם בבתי הספר היסודיים וגם בגנים.

רני טריינין: אני תומך בדוח דברת, אבל זה בתנאי שהוא יתקיים במרביתו ולא רק במקצתו.

רני טריינין: למה אני ביקשתי להיות חלק מהחברה למתנ"סים?

רני טריינין: זה לא בגלל שיש שם את מאורי הדור, אלא בגלל שאנחנו כרשויות קטנות לא יכולים לתת עורף לוגיסטי אמיתי, שהוא גם עורף רוחני והדרכתי, שמועצה או בית הספר זקוקים לו.

רני טריינין: לכן, אין לי שום דבר נגד המחאות.

רני טריינין: צריך להבין שנוצר פה גוף שהוכיח את עצמו כגוף יעיל וטוב.

מל פולישוק-בלוך: מהו גודל המטה?

יחיאל שילה: 200 איש.

מל פולישוק-בלוך: זה לא מעט.

רני טריינין: אם תחלקי את זה במספר התלמידים, את תראי שהפרמטר הוא לא גבוה מכל מחוז אחר, מבחינת פיקוח ואדמיניסטרציה.

רני טריינין: לפני מספר שנים היתה ועדה בהשתתפות משרד האוצר שבדקה את כל הנושא של המינהל לחינוך התיישבותי, והיא הגיעה למסקנה שאין שום היגיון לבטל אותו.

רני טריינין: יכול להיות שדוח דברת לא יישום, ומי כמו יוסי מכיר את זה.

רני טריינין: שר לשר העביר את הנדוניה של חיסול המינהל.

רני טריינין: כל עוד שאנחנו נהיה ייחודיים ונעסוק בחינוך לעבודה ובנושאים התיישבותיים חקלאיים ובנושאים מקצועיים אחרים, תשלומי הורים, הם בחלקם הגדול קולקטיביים והקהילה לוקחת את זה על עצמה, בין אם זה קיבוץ, מושב או אף מועצה אזורית.

רני טריינין: אנחנו לוקחים את זה כאחריות, כי אצלנו זה נמצא במקום ראשון בסולם העדיפות.

רני טריינין: אני אומר שלחינוך יש מועצה ולא למועצה יש חינוך.

רני טריינין: זה 60% מתקציב הרשות.

רני טריינין: אני לא מצפה מדוח דברת למח"א אזורית על בסיס של מועצות אזוריות, אבל חשוב לי מאוד שבמח"א הזו יהיה ביטוי למינהל לחינוך התיישבותי.

רני טריינין: לדעתי, בכיוון הזה צריך ללכת הלאה עם ההתיישבות כולה ועם המינהל.

רני טריינין: צריך יהיה לעשות שינויים בהנחה שהדוח כולו ייושם.

רני טריינין: כיוון שאתם אנשים פוליטיים כולכם, אני רוצה לומר כי זה המקום היחידי שאין שום הפרדה בין דתיים לחילוניים.

רני טריינין: אלה דברים שהחברה הישראלית שואפת להגיע אליהם, להגיע ליתר לכידות ולמניעת השסעים שיש לנו, ונעשים כבר בחינוך ההתיישבותי.

מל פולישוק-בלוך: למה בתי הספר היסודיים לא נמצאים באותה מערכת?

רני טריינין: סיבה היסטורית.

רני טריינין: זה היה טוב מאוד אם זה היה קורה.

מל פולישוק-בלוך: האם יש הבדל בין החינוך היסודי לחינוך העל יסודי?

רני טריינין: בעורף הרוחני והאדמיניסטרטיבי, בוודאי שכן.

יולי תמיר: האם אין לכם בתי ספר שכוללים כיתות א-י"ב?

רני טריינין: רק מכיתה ז' זה במערכת שלנו.

יחיאל שילה: כל החינוך ההתיישבותי הוא רק מכיתה ז' עד כיתה יב'.

מנשה סמורה: עד השנה שעברה אני הייתי מנהל בית הספר התיכון באר טוביה, שכלל 1,600 תלמידים מ-23 מושבים.

מנשה סמורה: היום אני גם מרכז את החינוך בתנועת המושבים.

מנשה סמורה: אני רוצה להשיב לשאלה, למה צריך את המינהל שהרי המנהלים הם אלה שקובעים.

מנשה סמורה: את צודקת, אבל בסופו של דבר המסגרת קובעת את המהות.

מנשה סמורה: העובדה היא שאנחנו משויכים למסגרת שאלה הערכים ונורמות התרבות שלה, והיא משפיעה בהחלט על בתי הספר.

מנשה סמורה: עדיין, זו לא חזות הכל.

מנשה סמורה: אני שמעתי על צד שכופר, אבל לא המינהל או המסגרת הם אלה חשובים.

מנשה סמורה: רגע אנחנו נמצאים בפני שוקט שבורה.

מנשה סמורה: 45 בתי הספר האזוריים שנמצאים במינהל נמצאים בפני שוקט שבורה ולא יכולים למלא את תפקידם וייעודם, משום שההצהרה הזו כאילו יהיה חינוך ציבורי לכל וכולם יקבלו אותו הדבר, עושה עוול לבתי הספר האזוריים.

מנשה סמורה: נאמר לי, חה"כ שריד, שכאשר אנחנו קיבלנו יותר אתה לא אהבת את זה.

מנשה סמורה: צריך להבין שזה לא נועד כדי לתת עדיפות, אלא כדי לתת לנו את היכולת להשוות את התנאים.

מנשה סמורה: כדי שילד במושב גבעתי יקבל הזדמנות שווה לזו שיקבל הילד מחולון, לבית הספר חייבת להיות יכולת גבוהה יותר.

יוסי שריד: למה?

מנשה סמורה: כיוון שזה הבית שלו.

יוסי שריד: האם טבריה זה לא הבית שלו?

מנשה סמורה: בוודאי.

מנשה סמורה: פעם החליטה מדינת ישראל שלהתיישבות ולכפריות יש תפקיד והיא רוצה את אורח החיים הזה.

מנשה סמורה: אורח חיים כזה נגזר בין היתר על ידי מערכת חינוך מתאימה.

מנשה סמורה: אתה לא יכול להצמיח אנשים שמחוברים לקרקע ולפריפריה מבלי שיש איזו זיקה למערכת החינוך שלהם.

מנשה סמורה: הילדים האלה מ-23 מושבים השייכים למועצה מקומית באר טוביה, רוצים ללמוד ביחד.

מנשה סמורה: אנחנו מדברים על ילדים בעלי רמות שונות, מרמת חינוך מיוחד או ילדים שוועדות השמה קבעו שהם יהיו מחוץ למסגרת וילכו ללמוד בבתי ספר מסוג אחר, עד ילדים מחוננים שלא רוצים לעזוב אלא להיות בבית הספר האזורי.

מנשה סמורה: 1,600 התלמידים האלה מהווים 99.9% מילדי האזור.

מנשה סמורה: יש בתוכם 100 ילדים שעברו ועדות השמה והיו צריכים ללמוד בבית ספר מיוחד בנס ציונה.

מנשה סמורה: בשדרות ובאשדוד יש להם 5-6 בתי ספר תיכוניים מגוונים.

יוסי שריד: בשדרות יש בית ספר אחד.

מנשה סמורה: אני דיברתי על אשדוד ואשקלון שהם השכנים שלי.

מנשה סמורה: יכול להיות שבגלל מה שעוברת עכשיו שדרות גם היא צריכה לקבל משהו כדי לתת הזדמנות שווה לילדים שלהם.

מנשה סמורה: כאשר ילד שלנו חוזר למושב שלו, הוא נמצא ביישוב של 10-20 ילדים.

מנשה סמורה: בית הספר הוא המרכז החברתי והקהילתי שלו.

מנשה סמורה: כאשר הוא צריך לנסוע במשך חצי שעה לביתו, אין לו יכולת לחזור אחר כך למתנ"ס או למרכז ספורט, אלא אם מדובר בילד שמגיע ממשפחה מבוססת.

מנשה סמורה: כדאי לראות היום את ההרכב של היישובים, את סוגי האוכלוסיות והילדים שנמצאים שם.

מנשה סמורה: למינהל לחינוך התיישבותי יש שתי רגליים, הפנימיות ובתי הספר האזוריים.

מנשה סמורה: כדי שבתי הספר האזוריים ימשיכו לפעול, חייבות המועצות האזוריות לעשות בדק בית במובן הזה של שילוב בין אזורים.

מנשה סמורה: אני מדבר על בתי ספר שמתמזגים ומשלבים בין הקהילות ובין המועצות האזוריות.

מנשה סמורה: בנוסף, לא יעלה על הדעת שאין לנו את האפשרות לקיים את הרצף הזה של 12 שנות לימוד.

מנשה סמורה: לי יש 3 בתי ספר מזינים לבאר טוביה ואני מקבל תלמידים שלומדים מתמטיקה אחרת.

מנשה סמורה: לסיכום, המעבר לחמישה ימי לימוד הוא מעבר מבורך, אבל לא חייבים לקדש את השעה 16:00.

מנשה סמורה: מי קבע שזו השעה?

מנשה סמורה: יש אזורים שבהם יום הלימוד צריך להיות רק עד השעה 14:30.

מנשה סמורה: זה גם יחסוך כסף וגם יפתור בעיות של פעילות אחר הצוהריים.

מנשה סמורה: השילוב בין החינוך הפורמלי לחינוך הבלתי פורמלי הוא הכרחי גם מבחינת מיצוי המשאבים.

מנשה סמורה: אם אנחנו רוצים למנוע מצב של ניכור של התלמידים בבתי הספר, הכנסת החינוך הבלתי פורמלי יכולה לשפר באופן משמעותי את הקשר של הילד עם בית הספר, כך שבית הספר יהפוך להיות בית חינוך ולא רק בית ספר.

מל פולישוק-בלוך: כל מה שאתה אומר זה נכון לגבי כלל החינוך.

מנשה סמורה: בבתי הספר שלנו זה הכרחי, כי בלי זה אנחנו לא יכולים להיות קיימים.

מנשה סמורה: בשביל לעשות את זה אנחנו צריכים את הייחודיות התקציבית.

מל פולישוק-בלוך: אני חותמת על כל מילה שאמרת, אבל דווקא בגלל שני הכובעים שלך אני רוצה שתשים לב להשפעה האדירה שיש לטלוויזיה.

מנשה סמורה: בגלל זה הלכתי לשם.

מנשה סמורה: זה המתחרה הכי גדול שלנו המורים.

מל פולישוק-בלוך: בכל מקום, בערים ובחינוך ההתיישבותי, ילדים יושבים מול הטלוויזיה מספיק שעות ויש לזה השפעה הרסנית.

מל פולישוק-בלוך: כל יום כאשר אתה קם בבוקר אתה צריך לחשוב על זה.

מל פולישוק-בלוך: סביב השולחן הזה קיימנו הרבה דיונים בנושא האלימות.

מל פולישוק-בלוך: אני הצעתי שביחד נעשה פרוייקט מיוחד בנושא האלימות.

מל פולישוק-בלוך: לצערי הרב, עוד לא קיבלתי מכם תשובה על כך.

מנשה סמורה: תזמני דיון בנושא הזה.

מל פולישוק-בלוך: אני מתכננת לקיים דיון כזה.

יוסי שריד: הבעיה העיקרית זה עם היומרה.

יוסי שריד: לו התוכניות בטלוויזיה היו מוצגות כפי שהן ברדידותן,זה היה עוד בסדר, אבל היומרה וגלגול העיניים כאילו יש בכך מותר, זה לא בסדר.

יוסי שריד: לי היו הרבה בעיות עם המנהל ההתיישבותי, בין השאר בגלל הנדידה שיש לתלמידים ממקומות בעייתיים אל בתי הספר האזוריים.

יוסי שריד: אנחנו יודעים על פי הניסיון שמי שבדרך כלל נודד משדרות לשער הנגב, אלה תלמידים יותר חזקים, וזה לאו דווקא במובן הכלכלי.

יוסי שריד: אני מדבר על אנשים שמבינים שלמרות המצוקה, החינוך לילדיהם הוא ראש וראשון.

יוסי שריד: אני אסרתי את היציאה הזו וקוממתי עלי את החברים הכי טובים שלי.

יוסי שריד: זה עניין מאוד בעייתי מבחינה ערכית, כי מישהו יכול לשאול מי שמך וכי הוא ההורה שלו והוא רוצה להעביר אותו.

יוסי שריד: אני חושב שכאשר יש דילמה צריך להכריע.

יוסי שריד: מפרשיה של מערכת החינוך בכללותה שמוטים היום.

יוסי שריד: לא יכולה להיות מציאות אחרת לאחר 16 קיצוצים ב-4 שנים.

יוסי שריד: במובן הזה כנראה גם אתם עומדים בשורת 16 הקיצוצים.

יוסי שריד: בשנה הבאה יהיה קיצוץ נוסף למרות המהפכה.

יוסי שריד: כאשר אני שומע על מהפכה, אני כבר יודע ששום דבר לא יקרה.

יוסי שריד: אני חושב שבגלל טעמים של אופי החינוך וסדר העדיפויות של החברים שיושבים כאן, שהוא לא הסולם המקובל מבחינת העדיפויות בחברה הישראלית, צריך להניח למינהל ההתיישבותי להמשיך לפעול.

יוסי שריד: החינוך חשוב להם.

יוסי שריד: הם אוספים את החינוך אל חלקה של הקהילה, וישלו סולם ערכים אחר.

יוסי שריד: אם אנחנו נמהל את החינוך ההתיישבותי בתוך הים הכללי, יתקיים פה שוב העיקרון שמקובל על הנהגת משרד החינוך, שאם יש משהו מתוקן מתעקשים לקלקל אותו.

יוסי שריד: זה דבר מתוקן ויש להשאיר אותו מתוקן.

מל פולישוק-בלוך: אני התעקשתי לקיים היום את הדיון למרות שמשרד החינוך די השתדל שאני לא אקיים אותה, כיוון שמאוד חשוב לי שאתם תוכלו כאן להביע את דעתכם ושתהיה החלטה של ועדת החינוך בנושא הזה.

אבי אהרונסון: קודם כל, תודה רבה לך.

אבי אהרונסון: היה ניסיון לאחרונה לעשות משהו בין שער הנגב לשדרות, אבל זה לא הצליח.

אבי אהרונסון: הסתבר שמה שבית הספר בשדרות צריך זה לא מה ששער הנגב משווק.

אבי אהרונסון: בנושא הזה יש המון דמגוגיה.

אבי אהרונסון: שואלים, למה שלא תחזקו את עיירות הפיתוח.

אבי אהרונסון: זה מפני ששדרות צריכה משהו אחר.

אבי אהרונסון: מנהל בית הספר שם צריך להתאים לאקולוגיה של מה שהתושבים שלו צריכים, והמנהל שלנו צריך לתת את מה שהקהילות שלנו צריכות.

אבי אהרונסון: אני דווקא לא רוצה לקחת את הדוגמא של שדרות, אלא את הד השרון שנמצאת 10 דקות מנתניה.

אבי אהרונסון: יש שם מושבים, וכאשר הילד מסיים את יום הלימודים שלו הוא חוזר למושב שלו גם אם הוא נמצא 10 דקות מנתניה.

אבי אהרונסון: הילד הוא לב העניין ולכן זה אחרת.

זאב שור: אני רוצה להתייחס קודם כל לנושא של הקיצוצים.

זאב שור: אני חושב שהקיצוצים האלה פוגעים בנו הרבה.

זאב שור: זה לא סתם שניתנה תוספת לחינוך ההתיישבותי.

זאב שור: אנחנו מקיימים מערך שלם של יום עבודה.

זאב שור: מדובר בתריסר ענפים.

זאב שור: כל זה התקיים כי ההנחה היתה שהילדים האלה לומדים ביום העבודה הזה.

זאב שור: מאיפה לקחנו את הכספים לכך?

זאב שור: מהשכל"ן.

זאב שור: היום, כתוצאה מהקיצוצים האלה פגעו בנו בצורה מאוד חדה.

זאב שור: ההערה של יוסי בנוגע להשוואה, היא לא נכונה.

זאב שור: דיברתם פה על המנהלים.

זאב שור: האוטונומיה של המנהלים האלה והיכולת שלהם ליצור דברים נובעת מהעובדה שהמינהל לחינוך התיישבותי מאפשר את זה.

זאב שור: הבעיה במקומות האחרים היא שאין את מתן הלגיטימציה לאוטונומיה של המנהלים.

מל פולישוק-בלוך: כמה תלמידים לומדים באשל הנשיא?

זאב שור: 1,500 תלמידים, כאשר 250 מהם הם תלמידי הפנימייה.

זאב שור: ההצלחה שלנו היא בזכות החבל הארוך שהחינוך ההתיישבותי מאפשר.

ישראל נדיבי: אני רוצה להבהיר 2 נקודות.

ישראל נדיבי: אני רוצה להביא את הנושא של ההסעות כדוגמא לאיך שזה משפיע על הכל.

ישראל נדיבי: נושא ההסעות הוא מאוד ייחודי אצלנו.

ישראל נדיבי: 50% מתקצובה של מדינת ישראל בנושא ההסעות הוא למועצות האזוריות, כאשר אנחנו מהווים 8%-10% מהאוכלוסייה.

ישראל נדיבי: לפני 3 שנים החליטו לקצץ את ההשתתפות במימון ההסעות מ-90% ל-75%.

ישראל נדיבי: הקיצוץ הזה נאמד ב-30,000,000 שקלים שנופלים על המועצות האזוריות.

ישראל נדיבי: אין דבר כזה בעיר.

מל פולישוק-בלוך: כיוון שהזכרת את הנושא הזה, אני רוצה לשאול אתכם שאלה.

מל פולישוק-בלוך: אתם מדברים על בתי ספר מאוד גדולים.

יחיאל שילה: יש גם בתי ספר קטנים.

מל פולישוק-בלוך: האם בהתחשב בעלויות כאלה גבוהות של ההסעות, לא כדאי להקים עוד בית ספר?

זאב שור: זה מצריך הקמה של עוד מעבדות ועוד ספריות.

זאב שור: זה יהיה הרבה יותר יקר.

רני טריינין: העלות של ההסעות היא הרבה יותר קטנה מהקמת בית ספר.

ישראל נדיבי: פעם היה בית ספר לכל כמה קיבוצים, אבל אז אחדו אותם כדי להרוויח כסף.

ישראל נדיבי: האבסורד הוא, שמדינת ישראל הרוויחה את הכסף, כי היא היתה צריכה להקצות פחות שעות ופחות מורים.

ישראל נדיבי: העלות של ההסעות גדלה והיא נופלת עלינו.

מל פולישוק-בלוך: אתה רק מחזק את דבריי.

מל פולישוק-בלוך: העלות של בניית עוד בית ספר לא תיפול עליכם אלא על משרד החינוך.

ישראל נדיבי: ברגע שאחדו בתי ספר, העלות של ההסעות היתה יותר קטנה מהחיסכון שהיה למשק מאיחוד בתי הספר.

ישראל נדיבי: העלות של ההסעות נפלה רק עלינו והיא תוספת שלא היתה.

מל פולישוק-בלוך: מעבר לעלות התלמידים צריכים לנסוע שעה או שעתיים ביום.

ישראל נדיבי: לילד זה לא ישנה, הוא ייסע ממילא.

מל פולישוק-בלוך: אם יהיו עוד כמה בתי ספר הוא ייסע פחות.

יחיאל שילה: אי אפשר להקים בית ספר בכל יישוב קטן.

מנשה סמורה: לפני 7 שנים כאשר אנחנו ידענו שאנחנו עומדים להגיע ל-1,800 תלמידים, צוות שלנו בדק את העניין.

מנשה סמורה: השאלה שעלתה היא, איך נפצל את המושב?

מנשה סמורה: איזה ילדים ילכו לכל בית ספר?

מל פולישוק-בלוך: אפשר לפצל את התלמידים לפי תכנים.

מנשה סמורה: אז תהיינה הסעות כפולות לאותם המושבים כי יצטרכו להחזיר את הילדים האלה בשעות שונות.

מל פולישוק-בלוך: אתה תזין את בית הספר שלך מפחות יישובים.

מנשה סמורה: אבל כל הרעיון הוא לפתוח את בתי הספר האלה לילדי כל המושבים של האזור.

יחיאל שילה: אם כך, האפשרויות שיעמדו בפני התלמיד ומרחב המגמות יצמצמו.

מל פולישוק-בלוך: אני מדברת על ייעול המערכת.

מל פולישוק-בלוך: אני ראיתי בירושלים אצל פרופסור פרנס מרכזי למידה בתחום המדעים שממוקמים באוניברסיטאות.

מל פולישוק-בלוך: כך אתה מרכז את המאמץ הכספי הגדול של מעבדות במקום שבו יש כבר את האוכלוסייה שיכולה ללמד, המרצים והסטודנטים עצמם.

מנשה סמורה: זה המודל של המינהל בתל אביב, והמנהלים ממש לא אוהבים את זה.

מל פולישוק-בלוך: בירושלים זה קיים וזה עובד יפה מאוד.

ישראל נדיבי: בתל אביב ובירושלים אפשר להפעיל מודל כזה והילד יכול לעלות על אוטובוס ולנסוע.

ישראל נדיבי: יש מועצות אזוריות שהמרחקים שלהם הם עשרות קילומטרים.

יולי תמיר: זה דיון תיאורטי.

יולי תמיר: עכשיו המערכת הולכת לאחד בתי ספר.

מל פולישוק-בלוך: בית ספר של 1,500 ילדים לא יאוחד עם בית ספר אחר.

אילן שדה: הממוצע הוא של 600-800 תלמידים.

ישראל נדיבי: יש הרבה בתי ספר קטנים שיש להם את שני החסרונות.

ישראל נדיבי: אם היו מקבלים את דוח דברת כולו, היה לנו קשה לנו לטעון שבזמן שמפרקים את כל המחוזות ומקימים את המח"אות, הדבר היחידי שיישאר הוא המינהל לחינוך התיישבותי.

ישראל נדיבי: אנחנו ביקשנו שיתנו לנו להקים מח"אות ששייכות רק למועצות האזוריות.

ישראל נדיבי: אם היו סוגרים את כל המחוזות במדינת ישראל, המחאות היו נותנות תשובה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מבינים מדבריך שאתם רוצים ליישם את דוח דברת גם בהיבט של המח"אות.

מל פולישוק-בלוך: אתם רוצים להיות קשורים אך ורק למרכז האזורי שלכם ההתיישבותי.

ישראל נדיבי: המועצה האזורית האחת עם השכנה שלה תקבע את הגודל, ואז תהיה לנו אפשרות לתת תשובות שהיום המינהל נותן.

מל פולישוק-בלוך: אתם אומרים שדרך יישום דוח דברת בכיוון הזה, אתם רוצים גם להחיל את זה על בתי הספר היסודיים.

מל פולישוק-בלוך: אתם אומרים שאתם בעצם באים לעזור למשרד החינוך ליישם את דוח דברת.

ישראל נדיבי: על דרך החיוב זה מצוין, אבל כיוון שאני לא בטוח שעושים את זה אז אני אגיד את זה על דרך השלילה.

ישראל נדיבי: כל עוד שלא הולכים לעשות את זה, שלא יפרקו את מה שיש.

מל פולישוק-בלוך: במשא ומתן אתה תמיד צריך לדרוש יותר, ורק אז אתה מקבל את מה שאתה רוצה.

קריאה: אז גם את הגנים.

משה נוימן: אני רוצה לתת דוגמא מהעיר שלי, רעננה.

משה נוימן: יש חוזר מנכ"ל שקובע שכל הנושא הטיפולי יינתן באותה העיר שבה הילד לומד.

משה נוימן: כשאני פונה לעיריית רעננה, עיריית הרצליה או כל עירייה אחרת שקרובה אלינו ומבקש טיפול פסיכולוגי לילד, אומרים לי שלפי חוזר המנכ"ל עיריית רעננה היא זו שחייבת לתת את הטיפול לאותו הילד.

משה נוימן: כשפונים לשירות הפסיכולוגי הוא אומר לנו כי יש לו את התלמידים שלו והוא לחוץ מאוד.

מל פולישוק-בלוך: האם השירות הפסיכולוגי לא משרת גם את התלמידים בחינוך ההתיישבותי?

משה נוימן: הוא לא נותן שירות לתלמיד שמגיע מהרצליה או משדרות.

משה נוימן: אז אני נשען אך ורק על האגף לחינוך התיישבותי.

משה נוימן: אין לי שום אפשרות אחרת.

יחיאל שילה: הוא מדבר על הצד הפנימייתי.

מל פולישוק-בלוך: זה לא היה ברור.

משה נוימן: אני מבין את דרך העבודה שלהם.

משה נוימן: למה לזאביק להתעסק עם תלמיד משדרות?

משה נוימן: אני חושב שהקמה מח"א תפגע קשות בכל הנושא של החינוך הפנימייתי.

מל פולישוק-בלוך: אלא אם כן תהיה מח"א לפנימייה.

מנשה סמורה: הפנימיות מסודרות.

מנשה סמורה: יש מינהל פנימייתי.

משה נוימן: הן לא מסודרות.

מל פולישוק-בלוך: ודאי שכמות חזו של פנימיות לא ניתן לפרק למח"א.

מל פולישוק-בלוך: צריכה להיות מח"א אחת לפנימיות.

זיו חן: אני תלמיד בבית ספר אשל הנשיא.

זיו חן: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שנאמרו פה מנקודת הראות שלי כתלמיד שלומד בבית ספר של החינוך ההתיישבותי.

זיו חן: לכאורה מצפים מהתלמידים שהם יהיו נגד בית הספר.

זיו חן: במסגרת התפקיד שלי במועצת התלמידים אני מסייר בהרבה בתי ספר בארץ ואני מסתכל על הסביבה בה התלמידים לומדים.

זיו חן: אם אני אשווה בית ספר בעיר לבית הספר שלי, אני אוכל לומר שהרבה יותר נעים להיות בו.

זיו חן: אני מדבר על המבנים ועל המרחבים.

זיו חן: כל זאת כיוון שאנחנו לעומת התלמידים שלומדים בעיר לא יכולים ללכת הביתה באמצע היום, כי אנחנו תלויים בהסעות.

זיו חן: לכן יש לנו מרחב שהופך את בית הספר לסביבה שהיא יותר כמו בית ופחות כמו מוסד שאנחנו נמצאים בו כי אנחנו חייבים.

זיו חן: אני גר ביישוב להבים שהוא יישוב קהילתי.

זיו חן: אני לא יודע עוד כמה פעמים בחיים ייצא לי לעבוד ברפת או בחממה.

זיו חן: לפני שבוע עשיתי את יחידת המעקב שלי.

זיו חן: אני עובד כבר 3 שנים ברפת ובאו לראות את הידע שלי ואת ההתקדמות שלי.

זיו חן: דיברו פה על הרכב האוכלוסייה.

זיו חן: תלמידים מיישובים כמו שלי, שהם יישובים בעלי רמה סוציו אקונומית די גבוהה לומדים עם תלמידים מעיירות פיתוח וערים חלשות, וזה מלכד אותנו וגורם לנו לחיבור שאני לא בטוח שבמקומות אחרים יש אותו.

נעמי שחר: אני רוצה להתייחס לחינוך ההתיישבותי כמחוז בהשוואה למחוזות אחרים.

נעמי שחר: אם הכוונה של ועדת דברת היא לסגור את כל המחוזות של משרד החינוך, המחוז היחיד שיש לו זכות קיום זה דווקא המחוז לחינוך התיישבותי, וזה בגלל המיוחדות שלו.

נעמי שחר: ההצדקה היחידה להקמת שאר המחוזות היתה גיאוגרפית, וזה בימים שהתקשורת היתה פחות מפותחת.

נעמי שחר: היום כאשר התקשורת בין הנהלות המחוז לבתי הספר נעשית דרך אי מייל ופקס, אין להם שום זכות קיום.

נעמי שחר: לעומת זאת, המחוז לחינוך התיישבותי הוא הרבה יותר קורפרטיבי הוא תומך במנהלים ונותן להם אפשרות לעצמאות.

נעמי שחר: בנוסף, הדגל שלו הוא דגל חינוכי ולא אדמיניסטרטיבי.

מנשה סמורה: מעבר למה שנאמר כאן, יש מסמך שהוגש על ידי המועצות האזוריות למנכ"לית משרד החינוך, שעלה גם על השולחן הזה, על חשיבות בית הספר האזורי והייחודיות שלו.

אילן שדה: אנחנו מקיימים היום מגעים כדי להכיר במיוחדות הזו של ההסעות.

יחיאל שילה: זה נמצא בדיון אצל המנכ"לית.

אילן שדה: והוכר על ידיה.

אילן שדה: אנחנו יושבים היום מול צוות המשרד.

יולי תמיר: אני חושבת שהדיון הזה לא מתחיל בחינוך, אלא בתפיסה גיאוגרפית של מדינת ישראל, איך היא רוצה לראות את הפיזור של האוכלוסייה שלה.

יולי תמיר: בתי הספר האזוריים הם רק פאן אחד והם לא מנותקים מהרצון שמדברים עליו הרבה ועושים למענו מעט, לחזק את הפריפריה ההתיישבותית.

יולי תמיר: זה לאו דווקא בגלל שהיא חלשה, אלא שיש לנו אינטרס להביא אנשים חזקים לפריפריה.

יולי תמיר: אני חושבת שזה דבר שלא נותנים עליו את הדעת מספיק.

יולי תמיר: בעיני, זו מטרתו של החינוך ההתיישבותי.

יולי תמיר: אני לא רוצה לראות רק פריפריה חלשה.

יולי תמיר: אני רוצה לראות פריפריה שהולכים אליה אנשים חזקים בגלל האיכות שלה.

יולי תמיר: השיקול החינוכי הוא ראשון במעלה.

יולי תמיר: אם לא תהיה מערכת חינוך חזקה בפריפריה, אנשים ינדדו למרכז.

יולי תמיר: לכן, בראייה הלאומית של מדינת ישראל לחינוך ההתיישבותי יש מקום וצריך לתעדף אותו בגלל האינטרס הלאומי הזה.

יולי תמיר: זה לא אינטרס שלהם זה אינטרס שלנו שהחינוך ההתיישבותי והפריפריה יהיו חזקים.

יולי תמיר: מתוך הראייה הזו צריך לתת דגש מיוחד לחינוך ההתיישבותי.

יולי תמיר: כבר שנים מנסים לחסל את המינהל.

יולי תמיר: מאז שאני מכירה את משרד החינוך, תמיד יש ישיבה שנתית בנושא ותמיד הוא שורד משנה לשנה.

יולי תמיר: לצערי, אמרו לי כי השנה הוא לא ישרוד.

יולי תמיר: אני חושבת שצריכה לצאת מכאן קריאה כי המינהל לא רק צריך להישמר, אלא גם צריך להתחזק.

יולי תמיר: אנחנו בתור מדינה שמדברת כל כך הרבה על הנגב והגליל, צריכים לקחת את היעד של החינוך ההתיישבותי כחלק מהראייה הכוללת הזו.

יולי תמיר: בנוסף, אני רוצה לפנות אליכם.

יולי תמיר: אני חושבת שהפאן הייחודי והערכי נשחק עם השנים וצריך להחזיר אותו לזירה.

יולי תמיר: שני דברים חסרים היום במדינת ישראל.

יולי תמיר: חסרה חשיבה כוללת.

יולי תמיר: בוועדת החינוך מדברים על החינוך ובוועדת הפנים מדברים על הפנים, אבל אין ראייה כוללת.

יולי תמיר: בראייה הכוללת החשיבות שלכם היא גדולה, אבל היא תהיה עוד יותר גדולה אם אתם תצליחו ליצור לכם סדר יום עדכני שהוא רלוונטי למדינת ישראל כיום.

מל פולישוק-בלוך: למה את חושבת שאין להם סדר יום עדכני?

יולי תמיר: אני חושבת שצריך להבליט את מה ששקע ולדבר קצת יותר על הפאן הירוק, צדק חלוקתי וצדק סביבתי.

יולי תמיר: אני לא אומרת את זה בגלל שיש לי ביקורת על העבר, אלא בגלל שההווה משתנה והוא יוצר נתונים חדשים.

יולי תמיר: יש להם היום תפקיד שאולי לא היה בולט כל כך בעבר.

יולי תמיר: פעם דיברו על כיבוש השממה וקביעת הגבולות, והיום אנחנו מדברים על נושאים אחרים.

יולי תמיר: האתגר שלנו הוא להגן על החינוך ההתיישבותי והאתגר של החינוך ההתיישבותי זה להפוך את עצמו לרלוונטי בחברה הישראלית.

יולי תמיר: כך גם התחושה של אין הצדקה תיבלם מהכיוון שלכם.

יולי תמיר: כך יגידו כי הנקודות האלה שאתם מעלים אכן חיוניות לחברה הישראלית.

יולי תמיר: שני הדברים האלה יחד נותנים את התשובה ההולמת גם להמשך האגף וגם להמשך החינוך ההתיישבותי.

יולי תמיר: אחד הדברים שאני מאוד אוהבת בדוח דברת הוא העניין של רצף חינוכי.

יולי תמיר: אם מדברים על רצף חינוכי, אני חושבת שצריך להתחיל ליישם אותו במערכת משולבת כבר מהגיל הצעיר.

יחיאל שילה: אני רוצה לומר תודה לראשי הערים ולמנהל החינוך, על הפרגון והערכה.

יחיאל שילה: בינתיים אין שום היערכות בנוגע להמלצה על החינוך ההתיישבותי.

יחיאל שילה: אני חושב שיהיה עצוב מאוד למערכת אם הרפורמה הזו לא תתחיל, כי המערכת הזו זקוקה לטלטלה בכמה תחומים.

יחיאל שילה: יולי דיברה על הנושא של החיזוק.

יחיאל שילה: בשנתיים האחרונות המינהל לחינוך התיישבותי התחזק.

יחיאל שילה: זה שהעבירו אלינו את האגודה לקידום החינוך והמפעל לעתרת ישראל ואת מתן, זה תלוי תקציבים.

יחיאל שילה: המערכת הזו קיימת וחזקה.

יחיאל שילה: היום היא מנהלת בתי ספר ממשלתיים, חברות ממשלתיות, חינוך פנימייתי וכו'.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לסכם את הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: כפי שאמרתי בתחילת הישיבה, אני רואה חשיבות רבה בקיומו של החינוך ההתיישבותי, ואני חושבת שאני יכולה לומר את זה בשם כל הוועדה.

מל פולישוק-בלוך: מתוך הכרה בחינוך ההתיישבותי והוקרה לפעילותו ומתוך רצון לשמור על ייחודיותו ואיכותו של החינוך ההתיישבותי, ועדת החינוך קוראת לשמור על מינהל החינוך ההתיישבותי ולהרחיב את פעילותו על כלל בתי הספר במסגרת זו.

מל פולישוק-בלוך: הוזכרו פה גני הילדים ואני בהחלט מסכימה, כי זה לא שאני רואה אותם רק כחלק ממערכת החינוך, אלא כחלק החשוב של מערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: את אתה בונה נכון את המערכת, אתה צריך להשקיע הכי הרבה בגיל הרך ואז אתה חוסך הרבה כסף בדרך.

מל פולישוק-בלוך: החינוך ההתיישבותי הוא חלוץ בהרבה מאוד תחומים ואנחנו רוצים לשמר את החלוציות הזו הערכית, אבל גם ביישום דוח דברת.

מל פולישוק-בלוך: גם אני מסכימה איתך שדוח דברת חייב לצאת לדרך.

מל פולישוק-בלוך: יש פה יותר טוב מאשר דברים שליליים.

מל פולישוק-בלוך: רק בשוליים יש דברים שאפשר לשפר ולתקן.

מל פולישוק-בלוך: דוח דברת הוא גם חיוני והוא גם טוב.

מל פולישוק-בלוך: המערכת צריכה שינוי אמיתי.

מל פולישוק-בלוך: יחד עם זאת אנחנו רואים שיש פה חלוץ שהתחיל ליישם את דוח דברת בפועל, ואנחנו בהחלט מצטרפים להגדרה של החינוך ההתיישבותי כמח"א התיישבותי, בהיותו מגשים את היעדים והערכים החינוכיים של ועדת דברת: מקדם מעבר לחמישה ימים, אוטונומיה לבתי ספר, ניהול עצמי- הכנסת כל הערכים שעליהם אנחנו רוצים שכלל המערכת תהייה בנויה.

מל פולישוק-בלוך: משרד החינוך חייב לסייע בתקצוב ההסעות של המינהל ההתיישבותי.

מל פולישוק-בלוך: אתם לא דיברתם על זה, אבל אני יכולה לומר לכם שהרבה בגללי גרמנו לזה שמשרד התחבורה יסיר את התקנה הגרועה המאפשרת להסיע 70 תלמידים באוטובוס.

מל פולישוק-בלוך: אני הגשתי הצעת חוק בנושא, ובגלל אותה ההצעה שר התחבורה הבטיח להסיר את התקנה הגרועה הזו.

מל פולישוק-בלוך: זה כרוך בתקציב, ולכן אני מוסיפה גם את הסעיף הזה ואומרת שאנחנו דורשים מהממשלה לתקצב גם בגין השינוי התקנוני הזה ובכלל את הנושא של ההסעות.

מל פולישוק-בלוך: כשמשרד החינוך ביקש שלא נקיים השבוע את הדיון הזה כי הם עדיין לא נערכו ולא נעשתה חשיבה בנושא, אמרתי שקודם יבואו וישמעו מה אומרים אנשים מהשטח ומה אומרת ועדת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נשלח למנכ"לית, לשרה וליתר הגורמים את המסקנות של הוועדה, נפנה בדרישה לפי ההמלצות שלנו ונשלח להם גם את הפרוטוקול כדי שידעו גם מה אתם אומרים.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, הישיבה נעולה.