ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 430, 2005-03-29 14:00

מל פולישוק-בלוך: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מנסים לבדוק את המלצות ועדת דברת ויישומן מההיבטים השונים ומהזוויות השונות.

מל פולישוק-בלוך: כפי שידוע לכולכם, הנושא הזה הוא מאוד מורכב ומתייחס לגורמים שונים, מורים, תלמידים, מנהלים ורשויות מקומיות.

מל פולישוק-בלוך: לפני שבוע אנחנו דיברנו כאן על ההשלכות שיש לדו"ח דברת על פעילות של בני נוער וילדים בנושא ספורט, במסגרת ארגוני הספורט למיניהם.

מל פולישוק-בלוך: הדברים הם רחבים הרבה יותר מעבר מה שקורה בכיתה עצמה.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שבני בן ה-7 לא הגיע לכאן וגם חבריו בני ה-7 לא הגיעו לכאן, אנחנו הבאנו כמה הורים שיציגו את עמדתם של הילדים הקטנים יותר.

מל פולישוק-בלוך: אין ספק שלכל הדברים האלה יש השלכות רציניות גם על הילדים הקטנים יותר, שחלקם ודאי ישמחו להיות יותר שעות בבית הספר, וחלקם לא ישמחו להיות בבית הספר יותר שעות, וגם ההורים שלהם לא.

שמוליק הר נוי: אנחנו קיימנו מספר פגישות עם מועצת התלמידים בפורומים שונים.

שמוליק הר נוי: אני מברך על כמה פעולות שהם עשו, כמו סקר רחב מאוד בנושא של יום לימודים מלא.

שמוליק הר נוי: הם הציגו ממצאים שונים בפגישה שהיתה עם שרת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: האם הנושא של הסקר היה, יחס התלמידים לרעיון של יום לימודים ארוך?

שמוליק הר נוי: ברגע שאנחנו נחדש את פעילות ועדות היישום, נציגי מועצת נוער ישתתפו בהן.

שמוליק הר נוי: הם העלו כמה סוגיות בנושא של"ח ובנושאים אחרים, שאנחנו כבר התחלנו לטפל בהן.

שמוליק הר נוי: כאשר יהיו הממצאים, אנחנו נתכנס ונשמע את הדברים.

מל פולישוק-בלוך: תנו לנו את הנקודות העיקריות שמתייחסים לנושאים שאני הזכרתי קודם.

רות אוטולונגי: גם אני מצטערת שלא נפגשנו יותר עם תלמידים תוך כדי כתיבת הדו"ח, אבל, כפי שכולם יודעים, הזמן היה מאוד לחוץ והתעקשנו לסיים את עבודת הוועדה כמה שיותר מהר כדי שאפשר יהיה ליישם את זה כבר בשנת הלימודים תשס"ו.

רות אוטולונגי: אני לא יודעת מהן הטענות של הנוער לגבי יום שישי.

מל פולישוק-בלוך: אני מציעה שנשתמש בביטוי השגות, ולא לומר את הדברים בצורה שלילית.

רות אוטולונגי: המחשבה על מעבר ל-5 ימי לימוד נולדה לאחר הרבה מאוד סקרים ובחינה של מה שקורה במקומות אחרים בעולם, וגם מתוך שיקולים תקציביים וכלכליים.

רות אוטולונגי: אנו קוראים לזה יום לימודים מלא ולא יום לימודים ארוך, כי הכוונה שאלה יהיו ימים מלאים של תוכן ופעילות, לא רק פעילות לימודית.

רות אוטולונגי: אנחנו מדברים על פעילויות חברתיות, חוגים למיניהם, פעולות שירות ותרומה לקהילה.

רות אוטולונגי: מדובר על 5 ימים ו-8 שעות בכל יום.

רות אוטולונגי: בבתי ספר העל יסודיים, 8 שעות לימוד לא יהיו חובה, וזה ייקבע בהתאם לתוכניות הלימודים ובהתאם לפעילויות שקיימות.

רות אוטולונגי: בבתי הספר היסודיים והקדם יסודיים, תהיה חובה ליום לימודים עד השעה 16:00.

רות אוטולונגי: כפי שכבר אמרתי, חלק מהפעילויות הלא פורמליות ייכנסו לתוך יום הלימודים המלא.

רות אוטולונגי: כך שהתחושה שכאילו מקפחים חלק מהפעילות הפורמלית, היא נכונה רק בחלקה.

רות אוטולונגי: יום שישי יכול גם הוא לזמן הרבה מאוד פעולות בלתי פורמליות.

רות אוטולונגי: כפי שאנחנו יודעים, המון ארגונים, גופים ותנועות כבר מציעים הרבה פעילויות, חלקן בתשלומי הורים וחלקן מסובסדות.

רות אוטולונגי: אני משוכנעת שגם תנועות הנוער ישמחו מאוד לפתוח את הפעילות שלהן ביום שישי.

רות אוטולונגי: יחד עם זה, נוצרות גם בעיות.

רות אוטולונגי: בעיה שלא עלתה כאן ועלתה במקומות אחרים, היא בעיית יום חמישי בערב.

רות אוטולונגי: אני חושבת שבני הנוער הפעילים, אחראים, מתנדבים ומשרתים את הקהילה, צריכים להתייחס לשאלה הזו ולנסות להתמודד עם הבעיות שעשויות להתעורר.

רות אוטולונגי: יום חמישי בערב הוא לא כמו יום שישי.

רות אוטולונגי: ביום חמישי בערב יש תחבורה ציבורית, הכל פתוח, הכל אפשרי, הבית לא דורש מהילדים להישאר לארוחת שבת וכו'.

רות אוטולונגי: זהו יום שמזמן בעיות.

רות אוטולונגי: אחד מהתפקידים של הנוער, בוודאי של הנוער שנמצא כאן, הוא לחשוב איך להתמודד עם העניין הזה.

רות אוטולונגי: אני לא יודעת מהן ההשגות או השאלות הנוגעות לנושא של בחינות הבגרות.

רות אוטולונגי: אני רוצה להסביר על מה אנחנו מדברים.

רות אוטולונגי: בעיני, אחת הבעיות של בחינות בגרות היום ובמשך שנים לא מעטות, היא שכפי שהם מתבצעות היום הן מזמנות אל מעט בעיות.

רות אוטולונגי: היות והמשקל של הבחינה החיצונית הוא כל כך גדול, אפילו שיש לבית הספר את האפשרות לתת ציון שנתי, בית הספר לא מנצל את כאפשרות הזו בצורה ראויה.

רות אוטולונגי: במרבית בתי הספר הציון השנתי מסתמך על בחינות המתכונת, שהיא סימולציה של בחינת בגרות.

רות אוטולונגי: לכן, אין לבית הספר אפשרות להעריך מרכיבי למידה יותר עמוקים, יצירתיות, ייחודיות וכו'.

רות אוטולונגי: כל הדברים האלה אינם באים לידי ביטוי בתעודת הבגרות.

רות אוטולונגי: הכוונה שלנו היא לחזק את ההערכה שבית הספר נותן לילדים, הערכה שמלווה את ההישגים של התלמידים ונותנת להם את ההזדמנות להוכיח את היכולות שלהם בצורה מאוד רב ממדית.

רות אוטולונגי: זה עיקר השינוי שאנחנו מציעים.

רות אוטולונגי: איך הוא יתבצע בסופו של דבר, עם כמה בחינות חיצוניות וכמה בחינות שאינן חיצוניות, זה פחות מעניין.

רות אוטולונגי: רוח הדברים היא לטובת התלמידים, כך שיהיה ביטוי ליכולות הייחודיות שלהם.

מל פולישוק-בלוך: האם אתם הגעתם להסכמה עם המל"ג בעניין הבגרויות?

מל פולישוק-בלוך: האם השינוי הזה מקובל עליהם?

רות אוטולונגי: יו"ר הוועדה בין-אוניברסיטאיות למדיניות קבלה, פרופסור דוד חן, היה חבר בוועדה שלנו.

רות אוטולונגי: אמורה לקום ועדה משותפת למוסדות האקדמיים ולמשרד החינוך, שתעבד את הדברים האלה לכלל הסכמה והגדרה.

יולי תמיר: שמוליק, האם אתם ראיתם את תקציב 2005?

יולי תמיר: מדברים פה על ימי שישי.

יולי תמיר: איפה זה מצוי בספר התקציב?

יולי תמיר: תקציב כל כך גרוע לא ראיתי כבר הרבה שנים.

יולי תמיר: אין 200,000,000 שקלים.

שמוליק הר נוי: יש 700,000,000 שקלים.

יולי תמיר: אין.

יולי תמיר: יש אי קיצוץ של ה-700,000,000 שקלים, יש ירידה של 150,000,000 מהחינוך היסודי, ירידה של 230,000,000 שקלים מבתי הספר העל יסודיים, אין את הסכום של ה-200,000,000 שקלים, אין כסף לשיפוצים ויש 485,000,000 שקלים לסעיף רזרבה, שמותנה בהסדר עם המורים.

יולי תמיר: אין תקציב להערכות לשיפוצי בתי הספר, חדרי מורים , ברזיות ושירותים.

שמוליק הר נוי: יש סכום של 485,000,000 שהם ייעודיים.

יולי תמיר: זה הכסף שמיועד לפיטורי מורים.

שמוליק הר נוי: לא.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו אל מדברים עכשיו על התקציב של דו"ח דברת.

מל פולישוק-בלוך: כבר מזמן הגענו להסכמה שהממשלה לא תקצבה את הרפורמה הזו.

מל פולישוק-בלוך: אם אתם מדברים על פעילות לא פורמלית, פעילות ביום שישי ובשעות שבין 13:00 ל-16:000, אז התוספת היא של 3 שעות פלוס יום שישי.

מל פולישוק-בלוך: היום בבתי ספר היסודיים ובחטיבות לומדים בממוצע עד 13:00, ובבתי הספר התיכוניים לומדי עד 14:30 או 15:00.

מל פולישוק-בלוך: בשביל כל הדברים האלה צריך שעות, ובמילים אחרות כסף.

רמי אמיתי: האמירה של רות על גופים שמציעים פעילות בימי שישי, היא יפה.

רמי אמיתי: היא אמרה שחלקן בתשלום, אבל אנחנו יודעים שרובן בתשלום.

רמי אמיתי: אני לא בטוח שתנועות הנוער יהוו פתרון לימי שישי בפריפריה.

רמי אמיתי: אני לא יודע על סמך מה האמירה כי בתי ספר נותנים ציונים על סמך בחינת המתכונת בלבד.

רמי אמיתי: אף אחד לא בדק את זה.

רמי אמיתי: וז אמירה ששמה אותנו במקום לא מכובד.

רות אוטולונגי: אני דיברתי על חלק מבתי הספר.

מל פולישוק-בלוך: אני לא הבנתי את המחלוקת ביניכם.

רמי אמיתי: רותי טענה שחלקם של בתי הספר נותנים את ציון המגן לא על סמך הערכה תלת שנתית אלא על סמך בחינת מתכונת אחת.

רמי אמיתי: אני טוען שזה לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: על סמך מה אתם נותנים ציון?

רמי אמיתי: על סמך רצף לימודי, על סמך מבחנים והרבה מאוד דברים אחרים.

רמי אמיתי: אם זה היה רק על סמך בחינת מתכונת, הציונים היו עולים פלאים.

רמי אמיתי: אנחנו לא עושים את זה.

רמי אמיתי: רותי שכחה לציין, כי על פי הצעת דו"ח דברת, ילמדו בבתי הספר העל יסודי 30 שעות בשבוע בכיתה, לעומת מוצע של 41 שעות היום.

רמי אמיתי: לדעתנו, זה מרכז הבעייתיות.

רמי אמיתי: אם רוצים שהנוער שיצליח יותר, איך מורידים שעות.

רמי אמיתי: מדובר על מקצוע מורחב אחד בלבד.

רמי אמיתי: בזה צריך לדון גם כן ולא רק באם יהיו חדרי מורים או לא, כי זה מוקד הבעיה.

דן ינוביץ: עם פרסומו של הדו"ח הביניים והדו"ח הסופי אנחנו נפגשנו בפורום של מזכירות מורחבת עם שלמה דברת, שמוליק הר נוי, המנכ"לית והשרה, והצגנו בפניהם את השגותינו.

דן ינוביץ: כמו כן, יו"ר של המועצה בשנה הקודמת, הופיעה בפני הוועדה.

דן ינוביץ: אנחנו מעורבים היום בכל מערכת היישום של הדו"ח.

דן ינוביץ: מאז הפסגה יש לנו נציגות קבועה.

דן ינוביץ: אנחנו כינסנו פסגה לצורך הידברות בי הגופים החברים שהדו"ח רלוונטי לגביהם, משרד החינוך, מרכז השלטון המקומי, ארגון המורים הארצי, ארגוני המורים וארגוני המנהלים.

דן ינוביץ: עוד לא נקבע מפגש, אבל הוא יתקיים.

דן ינוביץ: הוא יהיה ראשון מבין סדרה שאנחנו מתכננים על מנת שתהיה הידברות.

דן ינוביץ: העמדה של המועצה בגדול, היא שאנחנו בעד הדו"ח.

מל פולישוק-בלוך: האם כל חברי המועצה הגיעו לאותו מפגש?

דן ינוביץ: למפגש הפסגה הגיעה המזכירות המורחבת, שהיא מחזיקה בתפקידים של המועצה הארצית.

דן ינוביץ: מדובר ב-12 חברים.

דן ינוביץ: בנוסף, אנחנו הכנו סקר בנושא, מעבר ל-5 ימי לימוד.

דן ינוביץ: ממצאי הסקר הובאו בפני הוועדה לנושא יום שישי חופשי פעיל.

מל פולישוק-בלוך: אולי תציג את הממצאים העיקריים של הסקר.

דן ינוביץ: הוא נעשה במדגמים מייצגים והוא נערך על ידי הדוברת של המועצה הארצית.

דן ינוביץ: הדו"ח עוסק במוכנות של בתי הספר לקראת המעבר ל-5 ימי לימוד, מה יעשו התלמידים, הזנה בבתי הספר, הסעות וכו'.

דן ינוביץ: אנחנו הוצאנו מכתב לכל בתי הספר שבו אנחנו מבקשים מכל מועצות התלמידים לקיים דיון בנושא דו"ח דברת.

דן ינוביץ: אנחנו עובדים על הוצאת מסמך של ניפוץ מיתוסים שיתן מידע לתלמידים, כי יש היום חוסר ידיעה מאוד גדול על מהות הדו"ח.

דן ינוביץ: התלמידים לא מספיק מכירים את המהות של החוק, ולכן אנחנו רואים את תפקידנו להעביר את הנושאים האחרים.

שמוליק הר נוי: ניסיתם לכנס את הוועדים של כל בתי הספר.

דן ינוביץ: זו אכן הצעה שהועלתה.

דן ינוביץ: כרגע אנחנו עוסקים בהכנה של איזה עלון, על מנת שכל תלמיד יוכל לגבש את העמדה שלו בקשר לדו"ח באופן עצמאי.

דן ינוביץ: התפקיד שלנו הוא להעביר את המידע, כי יש מצב של חוסר ידיעה.

דן ינוביץ: אנחנו מבקרים גם בבתי הספר.

דן ינוביץ: יו"ר המועצה הארצית עובר בבתי הספר ובמועצות עירוניות ומדבר על הדו"ח.

דן ינוביץ: בנוסף, כל אדם מוזמן להביע את העמדות שלו בישיבות של המועצות הפתוחות.

דן ינוביץ: כל אחד יכול להשפיע על יישום החוק באמצעות הנציגים שלנו בוועדות היישום.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה שתעלו כמה נקודות מרכזיות שעלו מהסקר שערכתם.

מעין מזיג: הרעיון של הסקר היה לפזר מעט מהדיס אינפורמציה שהיתה לגבי המצב האמיתי בבתי הספר ומה הנוער באמת רוצה.

מעין מזיג: השאלה הראשונה היתה לגבי יום שישי.

מעין מזיג: חילקנו את זה לפי מחוזות, תל אביב, ירושלים, מגזר ערבי, ובתי הספר שכבר עכשיו נמצאים במסגרת של 5 ימי לימוד.

מעין מזיג: במחוז תל אביב 37% מבני הנוער אמרו שאת יום שישי חופשי הם ינצלו למנוחה ושינה.

מעין מזיג: 3% אמרו שינצלו את יום שישי לעבודה.

מעין מזיג: 13% אמרו שינצלו את זה לבילויים ו-24% אמרו שינצלו את יום שישי להעשרה וללימודים ותגבורים.

מעין מזיג: 17% ינצלו את הזמן לספורט, תחביבים ופנאי.

מעין מזיג: במגזר הערבי התוצאות היו מעט שונות.

מעין מזיג: 29% אמרו שינצלו את יום שישי לשינה ומנוחה.

מעין מזיג: 16% אמרו שינצלו את יום שישי לבילויים.

מעין מזיג: 24% אמרו שינצלו את יום שישי ללימודים ותגבורים.

מעין מזיג: 15% ינצלו את יום שישי לספורט, תחביבים ופנאי.

מעין מזיג: 15% ינצלו את יום שישי לעזרה בבית ו-1% ינצלו את יום שישי לעבודה.

מל פולישוק-בלוך: האם בתל אביב גם הופיע נתון של עזרה בבית.

מעיין מזיג: בתל אביב 4% אמרו שינצלו את יום שישי לעזרה בבית.

מל פולישוק-בלוך: האם עשיתם הבחנה בין בנים לבנות?

מעיין מזיג: לא.

מל פולישוק-בלוך: מהם הנתונים בקרב אלה שכבר היום נמצאים במסגרת של 5 ימי לימוד?

מעיין מזיג: אני לומדת באולפנא במודיעין, ומכיתה ח' לומדת במסגרת של 5 ימי לימוד.

מל פולישוק-בלוך: היכן נערך הסקר?

מעיין מזיג: בעיקר במועצות האזוריות.

מעיין מזיג: 30% אמרו שהם מנצלים את יום שישי למנוחה ושינה.

מעיין מזיג: 14% אמרו שהם מנצלים את יום שישי לבילויים.

מעיין מזיג: 25% אמרו שהם מקדישים את יום שישי להעשרה, תגבורים ולימודים.

מעיין מזיג: 17% מקדישים את יום שישי לספורט.

מעיין מזיג: 11% מקדישים את יום שישי למשפחה ועזרה בבית ו-3% לאחר.

מעיין מזיג: הנתונים לא ממש שונים.

מעיין מזיג: בדקנו את המוכנות של בתי הספר למעבר ל-5 ימי לימוד, בחלוקה לפי מחוזות.

מעיין מזיג: שאלנו, האם לפי דעתך בית הספר שבו הנך לומד ערוך למעבר מבחינה טכנית, אוכל, מזגנים, שירותים וכו', ומבחינה לימודית, תגבורים, העשרות וכו'.

מעיין מזיג: במחוז מרכז וירושלים 30% הביעו שביעות רצון כללית, 34% הביעו אי שביעות רצון מהבחינה הטכנית, 2% הביעו אי שביעות רצון מהבחינה הלימודית ו-25% הביעו אי שביעות רצון משתי הבחינות ו-9% לא הביעו עמדה.

מעיין מזיג: בקרב בתי הספר שכבר לומדים במסגרת של 5 ימי לימוד 63% הביעו שביעות רצון כללית, 7% אי שביעות רצון מהבחינה הטכנית, 3% אי שביעות רצון מהבחינה הלימודית, 24% אי שביעות רצון משתי הבחינות ו-3% לא הביעו עמדה.

מעיין מזיג: השאלה הבאה היתה לגבי הפעילות הבלתי פורמלית בימי שישי.

מעיין מזיג: שאלנו, האם היית מוכן להקדיש את יום שישי לפעילות בתנועות נוער או כל פעילות בלתי פורמלית אחרת.

מעיין מזיג: הניסוח של השאלה הזו היה מאוד בעייתי.

מעיין מזיג: אנחנו הכנסנו את הדוגמא של תנועות הנוער, ולכן הוספנו הערה שהתשובות יתקבלו בעיקר בנוגע תנועות הנוער.

מעיין מזיג: אנחנו התכוונו לכל פעילות בלתי פורמלית.

מעיין מזיג: בתל אביב 33.53% יקדישו את יום שישי לפעילות בתנועות נוער, 61.8% לא יקדישו את יום שישי לפעילות בתנועות נוער ו-5.39% אולי.

רמי אמיתי: האם הכוונה לאלה שכבר פעילים בתנועות נוער או לאלה שלא פעילים?

מל פולישוק-בלוך: הכוונה היא לכולם.

מל פולישוק-בלוך: הם לא עשו את ההבחנה.

מל פולישוק-בלוך: זה די הפתיע אותי ששליש מהתלמידים אומרים שהם פעילים בתנועות הנוער בתל אביב.

מל פולישוק-בלוך: זה נתון גבוה יחסית.

מעיין מזיג: הם לא אמרו שהם פעילים, אלא במידה ויתפנה יום שישי זה אפשרי.

מל פולישוק-בלוך: זה שהם רואים את זה כאופציה חיובית, זה הרבה.

מעיין מזיג: שאלנו, האם בני הנוער רוצים להקדים את שעת תחילת יום הלימודים על מנת שיסיימו מוקדם יותר.

מעיין מזיג: המועצה המליצה על הקדמה של 20 דקות.

מעיין מזיג: שאלנו, האם היית מוכן להקדים את תחילת הלימודים על מנת להשתחרר מוקדם יותר ו/או להאריך את ההפסקות.

מעיין מזיג: במגזר הערבי 47.62% היו בעד, 49.52% היו נגד ו-2.86% לא נקטו עמדה.

מעיין מזיג: בבתי הספר שכבר עכשיו לומדים 5 ימי לימוד, 32.35% בעד, 67.65% הם נגד.

דן ינוביץ: אפשר לומר, כי ברוב המחוזות הרוב היה נגד הקדמת שעת תחילת הלימודים.

מעיין מזיג: ההמלצה של המועצה היתה לאפשר לבית ספר שבהם יש רוב של מעל 70% להקדמת יום הלימודים, לעשות זאת ולהקדים את תחילת יום הלימודים ב-20 דקות.

מעיין מזיג: מה שעלה מהשאלונים, הוא שאם אנחנו רוצים ליישם את יום הלימודים המלא, צריך להאריך את זמן ההפסקות.

מעיין מזיג: אני לומדת עד 16:20 או עד 15:30, ויש לי הפסקה מהשעה 13:20 עד שעה 14:00, שמוקדשת להתרעננות ואכילת ארוחת צוהריים.

יהודית גידלי: בבתי הספר שלומדים 5 ימים בשבוע, עד איזו שעה לומדים?

מעיין מזיג: עד שעה מאוחרת.

מעיין מזיג: אני יומיים לומדת עד השעה 16:20 ובשאר הימים עד 15:30.

ליאור גלעדי בר: אני במועצת תלמידים של בית הספר.

מל פולישוק-בלוך: הוא מייצג את הבלתי המיוצגים.

עדי בר: במועצת התלמידים הארצית כולם מיוצגים.

מעיין מזיג: אין נוער בלתי מיוצג.

מל פולישוק-בלוך: זה נאמר בבדיחות הדעת.

מל פולישוק-בלוך: אין מי שאינו מיוצג.

דיצה קציר: מועצות התלמידים והנוער מיוצגות החל מבתי הספר וכלה במועצה הארצית, כאשר המועצה הארצית מייצגת גם את התלמידים שנמצאים בבתי הספר.

ליאור גלעדי בר: אני חושב, שחבל לשנות את מערך החופשות שקיים היום.

ליאור גלעדי בר: אמנם אתם רוצים להוסיף חופשת סמסטר, אבל אתם רוצים לעשות בה מבחנים ולכן זה חבל.

מל פולישוק-בלוך: עדי, מהי דעתך ודעת המועצה הארצית לגבי החופשות?

דן ינוביץ: שיבנו עם הדו"ח וספרנו את ימי החופשה, ומצאנו שהם הוזזו למקומות אחרים ולא קוצצו.

עדי בר: הם לא מקוצצים.

מל פולישוק-בלוך: רות, אני רוצה שתסבירי לנו מה לא טוב במערך החופשות הקיים היום.

רות אוטולונגי: אני אסביר למה שינינו את מערך החופשות.

רות אוטולונגי: לא קיצרנו אפילו ביום אחד.

רות אוטולונגי: יש שני שינויים עיקריים.

רות אוטולונגי: הקדמנו מעט את פתיחת שנת הלימודית, וזאת כיוון שיש נים שבהם שנת הלימוד מתחילה וכבר נפסקת לקראת החגים.

רות אוטולונגי: כדי שבכל זאת תהיה איזושהי התגמשות החלטנו ששנת הלימודים תיפתח ב-25 באוגוסט במקום בראשון בספטמבר.

רות אוטולונגי: היות ואנחנו מאוד תומכים בלימודים סימסטריאליים, תהיה חופשה באמצע השנה שאינה מיועדת לבחינות, אלא רק אותן בחינות בגרות שהן בחינות חורף תיערכנה באותה חופשה.

מל פולישוק-בלוך: כמה זמן תארך חופשת הסמסטר?

רות אוטולונגי: בבתי הספר היסודי תהיה חופשה שלח שבוע, ובבתי הספר העל יסודיים תהיה חופשה של שבועיים.

רות אוטולונגי: גם לאלה שייבחנו תישאר חופשה.

רות אוטולונגי: בחנוכה יהיה חופש של סוף שבוע ארוך בלבד, מיום חמישי שעד יום ראשון.

רות אוטולונגי: אפשר היה לקבוע את יום החופש בכל יום אחר באותו שבוע, אבל הוחלט להצמיד את יום החופשה לסוף השבוע כדי שיהיה סוף שבוע ארוך.

רות אוטולונגי: ממילא לא לומדים יום שישי, כך שישנו יום חופשה אחד.

יהודית גידלי: מתי תהיה החופשה הזו?

רות אוטולונגי: באמצע שנת הלימודים.

יהודית גידלי: כך שבכל שנה זה יהיה בתאריך אחר.

רות אוטולונגי: נכון.

רות אוטולונגי: זה יהיה בסביבות ינואר.

מל פולישוק-בלוך: אתם גוזלים שבוע מהחופש הגדול.

רות אוטולונגי: אנחנו מחזירים אותם באמצע השנה.

רות אוטולונגי: מאז ומתמיד החופשה בתי הספר היסודיים ובבתי הספר העל יסודיים לא היתה אותו דבר.

רות אוטולונגי: לפי התוכנית, כולם יסיימו יחד ב-25 ליוני.

מל פולישוק-בלוך: אלה ה-5 ימים שעוברים לתחילת החופש.

רמי אמיתי: אין הפסד של ימי חופשה.

שלמה ישי: אפילו הסתדרות המורים מסכימה שאין הפסד.

עדי בר: אם אנחנו מפסידים יום חופש אבל מרוויחים יום לימודים, זה באמת כזה הפסד?

מל פולישוק-בלוך: כן.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו אוהבים חופש.

רמי אמיתי: תזכרו שהחופשה נולדה במהפכה התעשייתית או החקלאים, כאשר לקחו את החודשיים האלה בשבילך הקציר.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שרק 3% מוכנים ללכת לעבודה, אז יש לנו בעיה.

שלמה ישי: אני מבין שהסקר מתייחס רק לחינוך העל יסודי, כי בקרב האלה עשיתם את הסקר.

שלמה ישי: אין התייחסות בכלל לחינוך היסודי.

מל פולישוק-בלוך: בקרב איזה כיתות ערכתם את הסקר?

דן ינוביץ: הסקר נערך בקרב תלמידי העל יסודי, כיוון שזה הקהל שאיתו אנחנו בקשר ישיר.

מל פולישוק-בלוך: מהו ההיקף של הנשאלים בסקר?

דן ינוביץ: 705 תלמידים.

שלמה ישי: מהסקר שלכם וממה שנאמר כאן על ידי משרד החינוך, ישנן בעיות של התנאים הפיזיים בבתי הספר, בעיות של הזמנה, בעיה של יום חמישי בערב ובעיה של יום שישי, שכולנו יודעים שעלותו תיפול בסופו של דבר על ההורים.

שלמה ישי: הרשויות המקומיות לא יתנו כסף לצורך זה וכך גם משר החינוך.

שלמה ישי: בסופו של דבר רק הילדים של המשפחות המבוססות יהיו מועסקים ביום שישי.

שלמה ישי: השאלה שנשאלת היא, מה קודם למה.

שלמה ישי: האם אנחנו נחליט שניישם את דו"ח דברת ותוך כדי היישום נפתור את הבעיות, ואנחנו יודעים איך פותרים בעיות במדינת ישראל תוך כדי תהליך יישום , או שנחליט קודם לפתור את הבעיות, שתהיה הזנה מסודרת ושיהיו תנאים פיזיים גם לתלמידים וגם למורים ואחר כך ניישם את הדו"ח.

שלמה ישי: אני מדברת על ברזיות, ניקיון תאי השירותים והזנה.

שלמה ישי: זה לא ראוי לאכול ליד המחברת את האוכל מהחמגשית.

שלמה ישי: כל הרעיון לעשות חופשה סימסטריאלית ככל הגויים ולהרוס את חופשת חנוכה בעיקר לילדים בחינוך היסודי שזו עבורם חוויה מיוחדת במינה, הוא רעיון לא טוב.

שלמה ישי: יכול להיות שהרעיון לדחות את החופשה לינואר כרוך בזה שבינואר יש יותר שלג ואפשר לעשות יותר סקי.

דן ינוביץ: אנחנו מודעים לכך שישנן בעיות.

דן ינוביץ: אנחנו לא מסכימים עם הכל.

דן ינוביץ: אנחנו גם רוצים שיהיה מפעל הזנה לאומי.

מל פולישוק-בלוך: מהי ההתייחסות של התלמידים לנושא ההזנה?

דן ינוביץ: שאלנו רק אם יש מפעל הזנה בבית ספרם ואם יש קפיטריה בבית הספר.

מל פולישוק-בלוך: מהי העמדה שלכם?

דן ינוביץ: העמדה של המועצה הארצית, היא שנדרש מפעל הזנה לאומי.

דיצה קציר: וזאת לפני הדו"ח.

מל פולישוק-בלוך: האם אתה חושב שזה חשוב לקבל הזמנה, או שאפשר להביא סנדוויצ'ים?

דן ינוביץ: אני חושב שזה חשוב לא רק בגלל שאתה נשאר עד שעה מאוחרת בבית הספר, אלא מתוך ערך של ארוחה מזינה לפחות פעם אחת ביום.

דן ינוביץ: לנו הובטח כי הדו"ח ייושם רק בבתי הספר שערוכים לכך.

דן ינוביץ: אנחנו עלולים לפספס את המומנטום.

דן ינוביץ: אם אנחנו נמרח את זה עוד שנה או עוד שנתיים, זה לא ייצא לפועל בסוף.

דן ינוביץ: אנחנו כן בעד היערכות נכונה, אבל אנחנו לא חושבים שזה נכון לדחות את היישום.

שמוליק הר נוי: אני חושב שלתלמידים מגיע ברזיות ושירותים גם אם הם לומדים מהשעה 08:00 עד השעה 13:00, וכך גם פינות עבודה למורים.

שמוליק הר נוי: לא ראיתי את ארגוני המורים כועסים כל כך על הנושא של תשתיות.

שמוליק הר נוי: אין כל ספק, שיש התלייה בתקציבים.

שמוליק הר נוי: אם היתה התקדמות עם ארגוני המורים, היו נכנסים לבתי הספר ומכינים אותם.

שמוליק הר נוי: זה עלה גם כאן בוועדה בפורומים אחרים.

שמוליק הר נוי: אי אפשר להגיד שצריך את זה ולא נתקדם עד שתכינו זאת.

שמוליק הר נוי: יש פה דואליות במסרים.

מל פולישוק-בלוך: נכון.

שמוליק הר נוי: בני הנוער הם לא מקשה אחת.

שמוליק הר נוי: חלק אומרים כך וחלק אומרים כך.

שמוליק הר נוי: צריך לזכור כי הדו"ח הזה הוא שינוי אורחות חיים של בית הספר ושל החברה הישראלית בכל המובנים.

שמוליק הר נוי: מה שמאפיין בסדר חדש כזה, הוא שהגופים שהרוויחו מהסדר הישן, באים ונלחמים.

מל פולישוק-בלוך: מי הרוויח מהסדר הישן?

שמוליק הר נוי: אני חושב שחלק מגופים או מארגונים מסוימים, כמו ארגוני המורים וחלק מארגוני הספורט, רוצים שהסדר הישן ימשיך.

שמוליק הר נוי: כאשר מסתכלים על מערכת חינוך, צריך להסתכל באופן מערכתי ולתת את התשובות באופן מערכתי.

שמוליק הר נוי: חובתו של כל אחד היא להסתכל על זה.

שמוליק הר נוי: אני שמחתי לראות את ממצאי הסקר, כי זה נותן לנו תמונה לגבי הנושא.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לעבור לתלמידים שמיוצגים על ידי הוריהם.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמועצת התלמידים הארצית צריכה לייצג גם את התלמידים הקטנים.

מל פולישוק-בלוך: למה עשיתם את הסקר רק בקרב התלמידים בבתי הספר העל יסודיים?

דן ינוביץ: כי לתלמידי בתי הספר היסודיים קשה לעכל את הדו"ח הזה.

מל פולישוק-בלוך: אתה בא בפטרונות וקובע מה טוב גם לילדים הקטנים, מבלי ששאלת אותם.

מעיין מזיג: המנדט שלנו הוא לייצג תלמידים מכיתה ז' עד כיתה יב'.

מעיין מזיג: מועצת תלמידים ארצית לא מייצגת את כל תלמידי ישראל.

מל פולישוק-בלוך: כאשר אני שאלתי זאת קודם, אתם אמרתם שאתם מייצגים את כלל התלמידים.

עדי בר: מדובר על מועצת תלמידים ונוער ארצית שמייצגת 700,000 בני נוער בארץ.

עדי בר: הכוונה היא לתלמידי חטיבת ביניים עד סוף התיכון.

מל פולישוק-בלוך: זה טוב לדעת, כי קודם נתתם לנו להרגיש שאתם מייצגים את כולם, גם את התלמידים הקטנים.

דן ינוביץ: תסכימי איתי שהדבר המרכזי שירצו תלמידי כיתה ו' זה לצאת מבית הספר בשעה 13:00 ולא בשעה 16:00.

עדי בר: אמנם אין לנו מנדט לפעול בקרב תלמידים בבתי הספר היסודיים, אבל כיוון שאנחנו למדנו כבר בבתי הספר היסודיים ולרובינו יש אחים קטנים, אנחנו מודעים למה שקורה בבתי הספר היסודיים.

עדי בר: אם היה משהו שנוגע לבתי הספר היסודי שהיה מטריד אותנו, היינו מביעים זאת.

מל פולישוק-בלוך: מהי דעתם של הילדים הקטנים ששוחחת איתם לגבי יום לימודים ארוך?

עדי בר: בית הספר של אחי הקטן, חושבים שזוהי יוזמה מבורכת.

עדי בר: בבית הספר שלו מנסים ליישם את זה כבר הרבה מאוד זמן.

מל פולישוק-בלוך: על איזה יישוב את מדברת?

עדי בר: כפר סבא.

רות אוטולונגי: הנכד שלי לעומת זאת אמר, סבתא, מה את עושה לנו.

מל פולישוק-בלוך: אין לנו ייצוג של ילדים מגילאים קטנים, ולכן אני יכולה לומר לכם רק שהבן שלי שבכיתה ב' חושב שביום שישי לא צריך ללמוד, אבל מצד שני הוא לא רוצה יום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: יש לי הרגשה שהוא מייצג הרבה מאוד תלמידים.

מל פולישוק-בלוך: כאשר אני מנסה לשכנע אותו ללכת ביום שישי לבית הספר, הוא אומר לי שהוא לא לומד שם שום דבר חדש, ושבשביל הטיפונת שאולי הוא ילמד ביום שישי לא שווה כל האלימות שהוא יספוג.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאי אפשר שלא להתייחס לכל הדברים האלה ברצינות.

דיצה קציר: לי יש ילדה בכיתה ב', והיא מאוד אוהבת ללכת לבית הספר.

דיצה קציר: זה מאוד תלוי איפה גרים.

דיצה קציר: אם ילד בכיתה ב' לא אוהב לבית הספר, זה אומר משהו גם על בית הספר.

מל פולישוק-בלוך: לאחרונה הוא דווקא שמח ללכת ביום שישי לבית הספר ומתעקש על כך, כיוון שהוא התחיל ללמוד תורה שזה דבר חדש בשבילו.

טלי קבין כהן: אנחנו כמה נציגים של קבוצה גדולה של הורים שמתנגדת לחובת יום לימודים ארוך.

טלי קבין כהן: יום לימודים ארוך הוא לא דבר שנולד לטובת התלמידים, אלא לנוחות ההורים העובדים.

טלי קבין כהן: אם מכירים בעובדה הזו, אז אין שום הצדקה לכפות את זה על כלל האוכלוסייה.

טלי קבין כהן: מחקרים פסיכולוגיים רבים שנערכו בארצות הברית, שמשום מה ועדת דברת לא היתה מודעת להם, שמסקנתם היא חד משמעית, שלא טוב לילד להיות 8 שעות ביום עם עשרות תלמידים.

טלי קבין כהן: ילד זקוק לחום המשפחתי, לשקט שלו ולפינה שלו.

טלי קבין כהן: בתי הספר בארץ לא מסוגלים לספק את זה וכולכם יודעים את זה.

טלי קבין כהן: יום לימודים ארוך לא יועיל לרוב האוכלוסייה והוא יכול גם לפגוע.

טלי קבין כהן: הוא יכול להועיל לאוכלוסיות בסיכון, במידה והוא ייעשה בתנאים של תוכניות איכות עתירות משאבים, אבל אין כוונה ליישם את זה כך.

טלי קבין כהן: אם זה ייושם כפי שמתכננים, זה יגרום נזק שמופיע בכר בשנה הראשונה.

טלי קבין כהן: כל הטענה שאומרת, בואו ננסה ונראה, תהיה על חשבון הילדים ותגרום להם נזקים לשנים.

טלי קבין כהן: יונית תרחיב ותספר על ילדים שכבר חווים את זה היום.

טלי קבין כהן: פנו אלינו אל מעט הורים שחווים את זה כחוויה רעה.

טלי קבין כהן: אנחנו ההורים של הילדים האלה.

טלי קבין כהן: הילדים האלה הם קודם כל שלנו, ולנו כהורים יש זכות לגדל אותם לפי דרכנו.

טלי קבין כהן: הזכות לגדל אותם לפי דרכנו היא זכות טבעית ויסודית.

טלי קבין כהן: התא המשפחתי הוא אחד הדברים הבסיסיים מאז ומעולם, וועדת דברת מפקיעה את הילדים מאיתנו ל-8 שעות ביום ומשאירה לנו פחות מ-4 שעות ביום עם הילדים.

טלי קבין כהן: היא בעצם לוקחת מאיתנו את חינוך הילדים ומעבירה אותו לבית הספר.

טלי קבין כהן: בית הספר הופך למחנך ולמקד העשייה.

יעל שוורץ: אבל רוב ההורים עובדים עד 20:00.

יונית אבני: אני לא עובדת עד 20:00.

קריאה: רוב האמהות עובדות עד 16:00.

יהודית גידלי: אם תהיינה להן יותר שעות, הן תוכלנה לעבוד יותר ולהתקדם.

טלי קבין כהן: אבל אולי הן מעונינות להיות עם הילדים שלהן.

טלי קבין כהן: יש הרבה מאוד הורים שחשוב להם להיות עם הילדים שלהם, והם מוכנים לעשות מאמצים ולהקריב קורבנות.

טלי קבין כהן: הם לאו דווקא הורים עשירים, אלא הורים שעושים את החשבון הפשוט שכדאי להם להשקיע בילדים בשנים האלה, על חשבון זה שתהיה להם קריירה פחות מפוארת, הכנסה קצת יותר קטנה והם יצטמצמו בדברים אחרים ויעניקו לילדים שלהם את מה שהם חושבים שראוי לתת להם, ואת מה שיתרום לעתידם יותר מכל.

טלי קבין כהן: אני לא חושבת, שאפשר להכריח את ההורים האלה לוותר על כך, במיוחד שזה לא לטובת הילדים.

טלי קבין כהן: אנחנו קראנו את כל דו"ח דברת, ולא מצאנו נימוקים כבדי משקל למה לכפות יום לימודים ארוך על כלל האוכלוסייה.

טלי קבין כהן: לא מצאנו גם קשר בין כפיית יום לימודים ארוך לבין המטרות שהוועדה הציבה לעצמה.

טלי קבין כהן: אפשר להשיג את המטרות של שיפור הלימודים ודברים אחרים גם בפחות שעות ביום.

טלי קבין כהן: הרעיון של הכנסת תנועות הנוער לבית הספר, לא מוצא חן בעיני.

טלי קבין כהן: אחד היתרונות של תנועות נוער וחוגים, הוא שלילדים יש תחלופה של חברים.

טלי קבין כהן: הם יכולים בבוקר להיות בקרב חברים מסוימים ואחרי הצוהריים עם חברים אחרים.

טלי קבין כהן: לילדים שקשה מבחינה חברתית בבית הספר, לא יהיה מקום אחר לשקם בו את הדימוי העצמי שלהם.

טלי קבין כהן: הם יהיו תקועים בבית הספר במשך 8 שעות ביום עם אותה חברה.

טלי קבין כהן: הרעיון להכניס את הכל לאותו סל, הוא רעיון לא חכם.

דיצה קציר: האם אלה טענות שהילדים מעלים?

טלי קבין כהן: הילדה שלי היא בת 8.

דיצה קציר: לי יש ילדה בת 7.

טלי קבין כהן: אני יכולה להביא את הבת שלי לכאן, והיא תספר לך שהיא אוהבת את בית הספר אבל היא תמיד תעדיף יום חופש, ובשעה אחת היא כבר רוצה לחזור הביתה.

דיצה קציר: אני לא יוצאת נגד מה שאת אומרת, אבל אני אומרת שנושא הוועדה הזו היום הוא הדו"ח בעיני התלמידים.

טלי קבין כהן: אבל התלמידים הקטנים האלה לא יכולים לבוא להתבטא כאן.

טלי קבין כהן: יכול להיות שאני מסכימה עם כל הסוגיות שאת מעלה כאן, אבל אני לא חושבת שהחדר הזה צריך לדון בסוגיות האלה כרגע.

מל פולישוק-בלוך: השאלה היא אחרת, האם הבת שלך חושבת כמוך.

מל פולישוק-בלוך: האם את מבטאת גם את הדעה של הבת שלך או רק את הדעה שלך?

טלי קבין כהן: בוודאי שאני מבטאת את הדעה של הבת שלי ושל ילדים רבים אחרים שאני מכירה בגיל הזה.

טלי קבין כהן: אנחנו מתנגדים לכך שדו"ח דברת ייכפה בחקיקה.

טלי קבין כהן: הדו"ח אינו קדוש ולא חייבים לרוץ ולקבל את המסקנות שלו, הוא יכול להיות נקודת מוצא לדיון ציבורי.

טלי קבין כהן: הוא אל יכול לכפות על ההורים באמצעות חקיקה, בטח שלא בלי שיתוף פעולה של ההורים.

יונית אבני: אני אמא ל-6 ילדים, ואנחנו אחרי 3 שנים של יום לימודים ארוך.

יונית אבני: אני אומרת ארוך ולא מלא, כי הוא היה ארוך ומייגע.

יונית אבני: אני הבאתי לכאן מכתב של תלמידה מאחד מבתי הספר שלנו.

יונית אבני: אני אקריא פסקה אחת מתוך המכתב כלשונו: "האוכל שהיה בבית הספר היה חרא של ואכל.

יונית אבני: אני יודעת שוועד ההורים ניסה ורצה שיהיה אוכל שילדים אוהבים אותו, אבל אני לא אוכלת המבורגר ונקניקיות וכל מיני דברים כאלה, ויצא שהיו המון ימים שלא הייתי אוכלת כלום ואמא שלי אמרה שאם ככה היא לא מוכנה לשלם, אבל זה לא עזר לה כי האוכל היה יותר מגעיל.

יונית אבני: אחרי האוכל הכיתה היתה מגעילה עוד יותר.

יונית אבני: גם היום יש חדר אוכל ואוכל לא משהו בתיכון, אבל יש ניקיון, מבחר של מאכלים לבחור ולא מנה בקופסא שאוכלים כמו במטוס על שולחן לימודים ואחר כך מורחים ומנגבים ופותחים שם את האטלס".

יונית אבני: אנחנו לימודי ניסיון, לא רק בנושא האכילה.

יונית אבני: כל הזמן נתפסים לנושא האוכל ובעיית תזונה של בית הספר, אבל אני לא בטוחה שזו הבעיה הכי מרכזית של יום השהייה הארוך בבית הספר.

יונית אבני: התוכנית ותוספת התקציב המתוכננת לשנות הלימודים הבאות, מדברות על שירותים ועל חדרים למורים.

יונית אבני: בבית הספר אין הצללה, אין מזגנים, אין חדרי התעמלות, אין ספריות וכו'.

יונית אבני: רמת התשתית כל כך רחוקה מהפנטזיה שאליה שואף משרד החינוך, עד שאני לא רוצה להשאיר את הילדים שלי בתנאים האלה לשעות נוספות, כשאני גם לא רואה מה הרווחה שיווצר כתוצאה מזה.

יונית אבני: אם היו מסבירים לי מהו הרווח הגדול והמשמעותי של ילד שנשאר בבית הספר לשעות נוספות, אולי הייתי מבינה.

יונית אבני: יש לנו פניות רבות יותר של הורים מיישובים כמו אריאל, טירת הכרמל, יישובים שבהם יש יום חינוך ארוך, מאשר מהורים ביישובים שעוד לא התנסו בכך.

יונית אבני: כנראה שהניסיון עושה משהו ומצביע על הפער בין ההבטחות לבין המציאות.

יונית אבני: אני נטולת אמונה בתוכניות גדולות, בפנטזיות ובהצהרות.

יונית אבני: אני מדברת על הפרקטיקה.

יונית אבני: בדקנו את הדברים בארצות אחרות, כי משרד החינוך טען כי הוא השווה למודלים במדינות אחרות.

יונית אבני: גרמניה מוכרת כמדינה שבעלת יכולת לימודית גבוהה, ובה לומדים 5 שעות ביום, עם אפשרות להארכה להורים שמעונינים.

יונית אבני: בפינלנד שנמצאת במקום הראשון או השני בפיזה, לומדים 4 שעות בבתי הספר היסודי ואחר כך עוברים ללמוד 5 שעות עד כיתה ז'.

מל פולישוק-בלוך: כמה ימים?

יונית אבני: 5 ימים.

מל פולישוק-בלוך: כלומר, אתם לא נגד מעבר ל-5 ימי לימוד.

טלי קבין כהן: אם ידובר על 5 שעות לימוד ביום.

יונית אבני: אנחנו לא מסתכלים על הצורך שלנו כהורים.

יונית אבני: כהורים, יותר נוח לנו.

יונית אבני: זה ברור לנו שזה משרת את הציבור העובד, אבל זה לא לטובת הילדים.

יונית אבני: גם אם תהיה אוכלוסייה קטנה של ילדים שאולי ירוויחו מכך, וגם בזה אני מטילה ספק, כלל האוכלוסייה של הילדים לא תרוויח מזה.

יונית אבני: אולי ההורים ירוויחו מזה.

יונית אבני: ישנם גם ודלים אחרים.

יונית אבני: אפשר לסבסד מעונות, אפשר לסבסד צהרונים וכו'.

מל פולישוק-בלוך: או שאפשר להגמיש את המערכת.

יונית אבני: יש כל מיני פתרונות ביניים.

יונית אבני: לא חייבים ללכת על מודל גדול.

יונית אבני: בדו"ח דברת יש הרבה מאוד הצעות אחרות, למה דווקא יום חינוך ארוך הפך לדגל הלאומי לקיום הדו"ח.

יונית אבני: האם זה יעשה את הרפורמה בחינוך?

טלי קבין כהן: אני רציתי להדגיש, שאין אף מדינה בעולם שבה לומדים 8 שעות ביום לפי מודל כזה.

שמוליק הר נוי: ממש לא נכון.

טלי קבין כהן: תגידו אצל מי קיים מודל כזה?

טלי קבין כהן: בקנדה הולכים בצוהריים הביתה לאכול, בצרפת יש להם שעתיים הפסקה בצוהריים.

שמוליק הר נוי: אנחנו נביא לכם סקר בנושא.

עדי בר: אולי אפשר לשמוע את משמר החינוך שישמיעו דעה אובייקטיבית.

מל פולישוק-בלוך: כולם אובייקטיבים.

מל פולישוק-בלוך: ישנן דעות שונות בנושאים הקשורים לחינוך.

מל פולישוק-בלוך: זה לא שחור או לבן.

מל פולישוק-בלוך: יש הורים שאוהבים שהילדים שלהם יהיו בבית, ויש כאלה שלא יכולים לסבול שהילדים שהם יותר מדי זמן בבית.

מל פולישוק-בלוך: אני יכולה לספר לכם, שכאשר אני נעשיתי עורכת דין אני פתחתי משרד בביתי, כדי להיות עם הילד הקטן שנולד לי באותן שנים.

מל פולישוק-בלוך: כל הדעות הן לגיטימית.

מל פולישוק-בלוך: גם אם הייתם מייצגים את כל התלמידים, וגם את ילדי גני הילדים, הייתי אומרת לכם שאם יבוא מישהו אחר עם דעה אחרת שלא מיוצגת על ידי המועצה, זה גם כן בסדר.

מל פולישוק-בלוך: אין בנושא הזה דעה אחידה, ולא יכולה להיות דעה אחידה שכופה את עצמה על אחרים.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שיש לנו חינוך חובה, וטוב שכך, אני חושבת שהתוספת של השעות צריכה להיות גמישה.

מל פולישוק-בלוך: אותם הורים או ילדים שרוצים להיות בבית הספר עד שעה 16:00, יוכלו לעשות זאת.

מל פולישוק-בלוך: אני אל רואה שום בעיה שבשעתיים האחרונות, מ-14:00 עד 16:00, תהיה אפשרות בחירה של הילדים וההורים.

מל פולישוק-בלוך: אם אנחנו מורידים את יום שישי ומוסיפים את ה-4-5 שעות במשך השבוע, אנחנו נגיע לשעה 14:00.

מל פולישוק-בלוך: אם היום לומדים עד השעה 13:00, אז במעבר ל-5 ימי לימוד ילמדו עד השעה 14:00.

מל פולישוק-בלוך: כך, השעות שבין 14:00 עד 16:00 יהיו לפי בחירתם של ההורים והתלמידים.

מל פולישוק-בלוך: המערכת תפעל עד השעה 16:00.

מל פולישוק-בלוך: גם אלה שיישארו במערכת עד השעה 16:00 ירוויחו מהעניין.

מל פולישוק-בלוך: גם המורים ירוויחו מהעניין משום שאם יישארו בשעתיים האחרונות רק 20 תלמידים בכיתה כולם ייהנו.

מל פולישוק-בלוך: יהיה יותר מקום ומרווח וקל יהיה לתת יותר לאותם ילדים.

מל פולישוק-בלוך: בעבר הייתי יו"ר ועד הורים יישובי ברעננה.

מל פולישוק-בלוך: באתי לעיריית רעננה ואמרתי להם, קחו את בית התלמיד שעובד בין השעות 16:00 ל-18:00 ותצמידו את זה לבית הספר בין השעות 12:00 עד שעה 15:00 באותם משאבים.

מל פולישוק-בלוך: כך הגענו למצב שבו 80%-90% מילדי רעננה השתתפו ביום לימודים ארוך בתקצוב הבית, במקום 10% שהיו מגיעים לבית התלמידים.

מל פולישוק-בלוך: רוב התלמידים העדיפו להשתתף באותם חוגים.

מל פולישוק-בלוך: היה עושר בלתי רגיל של חוגים בשעות הצוהריים האלה, העלות של החוגים ירדה והמבחר עלה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לתת לאותם הורים ולאותם תלמידים שרוצים להיות בבית וללכת לחוג שלא קיים בבית הספר, את האופציה הזו.

מל פולישוק-בלוך: אם ניתן פתרונות נהדרים, תנאים נהדרים ותכנים נהדרים בבית הספר, הילדים יבואו בעצמם מתוך בחירה ורצון.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שהגמישו הזו גם תעשה טוב למערכת, וגם תעשה טוב לאלה שלא רוצים בזה.

מל פולישוק-בלוך: אני לא רואה סיבה, למה להתעקש על זה.

נורית הס: יש לנו הרבה מה לומר על הדו"ח ואני לא אתייחס לכל הנקודות, אלא לנקודה המתייחסת למעורבות התלמידים כי הדו"ח הזה בא לשרת בעיקר את התלמידים.

נורית הס: אם זו מטרת הדו"ח, אני שמחה שהתעוררו לשאול את התלמידים מה דעתם.

נורית הס: נאמר לנו כי מצרים על כך שלא שאלו אותם קודם.

נורית הס: מדברים על רפורמה אדירה שנמצאת במערכת החינוך.

נורית הס: אם אנחנו מדברים על קיצוץ של 30 שעות לימוד בכיתה, אתם כתלמידים צריכים לשאול קודם כל מה תקבלו עכשיו עם השינוי.

נורית הס: אני חושבת שאם אנחנו רוצים להגיע לרפורמה, אנחנו צריכים לשאול את השאלות הנכונות, כמו מה נקבל עכשיו.

מל פולישוק-בלוך: מורים יותר טובים.

נורית הס: נמצאים היום מורים טובים מאוד במערכת.

מל פולישוק-בלוך: אמרתי יותר.

נורית הס: אם שואלים איך יהיו מורים טובים יותר במערכת, צריך לראות האם הדו"ח הזה נותן תשובה לכך.

נורית הס: מעבר לנושא של השעות, המידע ומה יקבלו התלמידים מבחינת כמות הלמידה ואיכות הלמידה, הייתי שואלת בנוגע למספר התלמידים בכיתה.

נורית הס: אנחנו יודעים שאחת המצוקות האדירות, היא מספר התלמידים בכיתה.

נורית הס: לצערנו, בדו"ח הזה לא היתה שום התייחסות לנושא הזה.

נורית הס: אנחנו יודעים שגם לתלמידים קשה לשבת בהרכבים של 40 תלמיד בכיתה.

נורית הס: את בעצמך אמרת שכאשר יהיו 20 תלמידים בכיתה, נוכל ללמד אחרת.

נורית הס: היכן יהיו 20 תלמידים בכיתה?

נורית הס: רק באותם מקומות שבהם ההורים יוכלו לשלם.

נורית הס: בנוסף, בדו"ח הזה יש התעלמות מהנושא הבעייתי המרכזי, בעיית האלימות.

נורית הס: לכם התלמידים, אני מציעה לחפש את הרפורמה בנקודות שהעליתי.

דן ינוביץ: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו על יום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: עד איזו שעה אתה לומד היום?

דן ינוביץ: היום אני לומד עד השעה 13:30 או 14:30.

מל פולישוק-בלוך: כמה תלמידים יש בכיתה שלך?

דן ינוביץ: 28 תלמידים.

דן ינוביץ: אני לומד בכיתה יב' בבית ספר בחולון.

דן ינוביץ: מספר התלמידים הוא בתאם לביקוש למגמה.

דן ינוביץ: כאשר אני הייתי בכיתה יא' ולמדתי עד השעה 16:00 או עד השעה 17:00 בימים מסוימים, זה היה שוחק ומתיש.

דן ינוביץ: ההורים שדיברו כאן מתארים את המערכת כפי שהיא נראית היום.

דן ינוביץ: הבעיה תיפתר על ידי כך שיום הלימודים של 8 שעות לא יהיה מלא רק בלימודים פרונטליים.

דן ינוביץ: העומס שקיים היום לא יישאר.

דן ינוביץ: אמנם אין פחות תלמידים בכיתה, אבל יש שיעורים של הוראה פרטנית.

דן ינוביץ: בדו"ח נאמר כי במקרים מסוימים יש אפשרות לסיים לפני השעה 16:00.

דן ינוביץ: אין שום בעיה שהתלמיד שמסיים את חובותיו ישתחרר לפני הזמן.

דן ינוביץ: אני חושב שזו בעיה להשאיר את האופציה הזו, כי אחד העקרונות החשובים שמופיעים בדו"ח, הוא עקרון השוויון.

דן ינוביץ: המטרה היא, שכולם יקבלו את אותו הדבר.

דן ינוביץ: אם אנחנו נאפשר לתלמידים מסוימים לצאת בשעה 14:00 ולתלמידים אחרים בשעה 16:00, אז הורה ייקח את ילדו מבלי שהוא יידע אפילו מה הילד שלו יפסיד בבית הספר.

מל פולישוק-בלוך: הוא ידע.

דן ינוביץ: יש אינטרסים של ההורים ויש אינטרסים של הילדים.

מל פולישוק-בלוך: ב-99.9% האינטרס של ההורה זה שיהיה טוב לבן או לבת שלו.

מל פולישוק-בלוך: לכן, אם ההורה יידע שהילד מפסיד משהו, הוא ידאג שהוא לא יפסיד אותו.

מל פולישוק-בלוך: הדעה של ההורים כפי שבוטאה פה, או של חלק מהתלמידים הקטנים יותר, זה שהם לא חושבים שהם יפסידו.

מעיין מזיג: טלי ציירה תמונה זוועתית של ילד מסכן שאין לו איפה להיות לבד עם עצמו, אבל יד גם צדדים אחרים.

מעיין מזיג: מה עם התפתחות החברתית של הילד, שלומד לתפקד בחברה הרבה שעות ביום מול אנשים שונים?

מעיין מזיג: שאלתם למה זה טוב לתלמידים.

מעיין מזיג: אני אדבר על ימי בית הספר היסודי שלי, כי האני רואה שהדיון מתמקד בזה.

מעיין מזיג: אני הרווחתי המון שעות העשרה, אני הייתי במקהלה, בחוג לדרמה ובחוג למדעים.

נורית הס: מי מימן את זה?

מל פולישוק-בלוך: הנושא של התקצוב הוא בעיה, אבל הוא לא הנושא שנמצא כרגע על הפרק.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים על המהות.

מל פולישוק-בלוך: קודם כל נראה אם אנחנו רוצים את זה מבחינת התוכן, ורק אחר כך נחפש את הכסף.

מעיין מזיג: אם הדיון מתמקד בנושא הדו"ח בעיני התלמיד, אז ראוי לתת לתלמיד לדבר.

מעיין מזיג: אני זוכרת את השנים שבהן הייתי במסגרת הזו, כשנים כייפיות.

מעיין מזיג: אני השתתפתי בחוגים בתוך בית הספר עם החברים שלי, דבר שלא יכולתי לקבל בבית ספר רגיל שבו אני הייתי הולכת הביתה בשעה 13:00.

מעיין מזיג: הלימודים לא היו פרונטליים בלבד, אני לא ישבתי מול מורה במשך 8 שעות רצופות.

מעיין מזיג: אתה היו לימודים עם הפסקה ארוכה בשעה 13:30.

מעיין מזיג: אלה היו לימודים כיפיים.

מעיין מזיג: אפילו שיעור מדעים שיכול להיות שיעור מאוד משעמם, היה כייף.

מעיין מזיג: זו היתה מסגרת יותר חופשית, היו 8 שעות רצופות והיה לבית הספר איך לתמרן עם כל התכנים.

מעיין מזיג: היה לו זמן להכניס טקסים, שעות ספרייה, שעת קריאת ספרים וכו'.

מעיין מזיג: אחותי הקטנה לומדת בכיתה ד' היום.

מעיין מזיג: אם הייתם שואלים אותה האם היא רוצה ללמוד עד השעה 15:30, היא היתה אומרת כן בוודאות, ולו רק כדי להיות כמו הגדולים.

מל פולישוק-בלוך: האם גם ביסודי למדתם בנות ובנים לחוד?

מעיין מזיג: לא, ביסודי למדנו ביחד.

ליאור גלעדי בר: הגברת הנכבדה אמרה כי יש חשש שביום חמישי בערב תהיה בעיה של אלכוהול, סמים ואלימות.

רות אוטולונגי: לא אמרתי את זה.

מל פולישוק-בלוך: יש חשש שזה מה שיהיה.

ליאור גלעדי בר: זה דבר שקורה גם בדרך כלל ביום שישי, וזה באמת יכול לקרות פעמיים בשבוע.

ליאור גלעדי בר: אני בעד מעבר ל-5 ימים לימוד, ואני עוד יותר בעד לטפל ספציפית בבעיה של האלימות והסמים.

ליאור גלעדי בר: השיטה לעשות זאת, זאת השיטה של ג'וליאני, השיטה הקיצונית.

ליאור גלעדי בר: באכסניה באילת זה עובד מצוין.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזה רעיון טוב לקיים דיון בנושא האלימות בעיני התלמידים.

מל פולישוק-בלוך: אולי נראה אז שאנחנו כל כך דואגים לזכויות, אבל הם רוצים משהו אחר.

יעל שוורץ: אני היועצת המשפטית של משמר החינוך, התארגנות א-פוליטית לקידום החינוך בישראל.

מל פולישוק-בלוך: מטעם מי?

יעל שוורץ: משמר החינוך זו תנועה שקמה תחת עמותה שנקראת, חינוך ישראלי.

יעל שוורץ: העמותה הזו מפעילה מזה 6 שנים רשת של גני ילדים בשכונות מצוקה בארץ.

יעל שוורץ: מתוך הפעילות בשטח הבנו שיש במערכת החינוך מספיק בעיות כדי שאנחנו בתור גוף אזרחי נפעל.

מל פולישוק-בלוך: מי מממן את זה?

יעל שוורץ: יש כמה אנשי עסקים מאוד מכובדים, כמו משפחת פישמן, דב לאוטמן, אלי ויצמן וכו'.

טלי קבין כהן: האם אתם מפרסמים את שלטי החוצות?

יעל שוורץ: אנחנו חלק מהתארגנות האזרחים למען החינוך.

מל פולישוק-בלוך: האם אתם מדברים על השלטים שאומרים, החינוך בלתי מספיק?

יעל שוורץ: כן.

מל פולישוק-בלוך: אני שאלתי אתמול את מנכ"לית משרד החינוך, אם משרד החינוך שותף לזה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שבאתם לברך ויצאתם מקללים.

מל פולישוק-בלוך: להכריז בראש חוצות שהחינוך הוא בלתי מספיק, זו אמירה גרועה שעושה נזק.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שגם ארגוני המורים יסכימו עם העניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: כפי ששמענו פה עכשיו, יש גם דברים נפלאים במערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים יותר, אבל הביטוי "בלתי מספיק" אומר שנכשלנו.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאכן נכשלו בהרבה מאוד דברים במערכת החינוך, אבל לשפוך את כל התינוקות עם המים, זה לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שזו אמירה גרועה מאוד, ומי שנתן לכם את הייעוץ התקשורתי הזה, עשה נזק לרעיון של רפורמה בחינוך.

טל: ברור לי האנטגוניזם נגד שלטי החוצות האלה, אבל נורא חשוב לי לסייג את הדברים.

טל: משמר החינוך הוא חלק מקואליציית הארגונים שהוציאה את השלטים האלה.

טל: אנחנו יושבות כאן כנציגות של משמר החינוך.

מל פולישוק-בלוך: הדברים האלה הובנו גם כאשר יעל דיברה.

מל פולישוק-בלוך: אני אמרתי, שכיוון שאתם חלק מהקואליציה הזו ויש לכם אפשרות להעביר את הדברים לאלה שהיו שותפים, תעבירו להם את המסר.

יעל שוורץ: אני מסכימה שהביטוי הזה הוא קשה, אבל המטרה שלו היא לזעזע.

יעל שוורץ: אנחנו רואים שיש אדישות מאוד גדולה לגבי מה שקורה במערכת החינוך.

יעל שוורץ: כדי שיעשו דברים והרפורמה הזו או רפורמה אחרת תצא לפועל ולא תמצא את עצמה על מדפי הארכיון, צריך לזעזע את הציבור.

מל פולישוק-בלוך: אני שוב חוזרת ואומרת לך, שאי אפשר לעשות את הרפורמה הזו בלי המורים.

מל פולישוק-בלוך: כאשר אתם אומרים שהחינוך הוא בלתי מספיק, אתם פוגעים באותם מורים שעושים עבודת קודש ועובדים מאוד קשה.

מל פולישוק-בלוך: אני יכולה לומר לך שאני מרגישה את זה על בשרי.

מל פולישוק-בלוך: אתמול נאמר ברדיו שחברי הכנסת הם בטלנים, לא עושים כלום ויש להם הרבה חופשות.

מל פולישוק-בלוך: אני טלפנתי לאותו כתב רדיו והתלוננתי.

מל פולישוק-בלוך: אני עובדת נורא קשה, אני עושה מאמצים כדי לשפר דברים בנושא של החינוך ככל שאני יכולה.

מל פולישוק-בלוך: גם בחופש הזה של הפגרה, אני מקיימת הרבה ישיבות.

מל פולישוק-בלוך: אני לא קוראת לזה פגרה.

מל פולישוק-בלוך: אני מבחינתי עובדת כרגיל, למעט חופשת חול המועד.

מל פולישוק-בלוך: אמרתי לאותו כתב, כי הוא שופך את כולם באותם המים העכורים, ואני לא חושבת שזה מגיע לי.

מל פולישוק-בלוך: אמרתי לו שהוא יגרום לזה, שאלה שכן טובים וכן מתאמצים לא ירצו להיות שם כי בכל מקררה משמיצים אותם.

מל פולישוק-בלוך: אני בטוחה שגם הרבה מורים ירגישו את אותו הדבר.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו בוועדה החינוך מסיירים בכל שבוע במקום אחר.

מל פולישוק-בלוך: יש דברים נפלאים במערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר להגיד שהכל גרוע.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו שמענו עכשיו עדות מתלמידה שאמרה שהיא נהנתה ולמדה המון.

מל פולישוק-בלוך: זה נכון שצריך להגיע להישגים טובים יותר ויש עוד הרבה דברים שצריך לשפר, אבל זו לא הדרך.

מל פולישוק-בלוך: אם תגידו שכל המורים לא טובים, אתם מחבלים בעצם הסיכוי לעשות רפורמה.

יעל שוורץ: אני מקבלת את הדברים שלך.

יעל שוורץ: כיוון שהמודעות האלה כל כך מקוממות, אותה קואליציה של ארגונים חברתיים למען הרפורמה קיימה פגישה בשבוע שעבר בנוכחות מר וסרמן ומר ארז וראשי הקואליציה.

יונית אבני: ארגונים כלכליים.

מל פולישוק-בלוך: אני שמעתי שהיא אמרה חברתיים.

יעל שוורץ: אני רוצה להתייחס בעיקר לדברים שנאמרו על ידי טלי ויונית.

יעל שוורץ: יונית אמרה שיום הלימודים הארוך הפך פתאום להיות הדגל הלאומי.

יעל שוורץ: אני חושבת שבזה אנחנו מפספסים את המטרה.

יעל שוורץ: אנשי תקשורת למיניהם שלא קראו את דו"ח דברת ורק דפדפו וראו שמדובר על יום לימודים ארוך או שינוי חופשות, זה מה שהם פרסמו בעיתונות.

יונית אבני: שרת החינוך הצהירה על זה.

יעל שוורץ: אני חושבת שהויכוח על יום לימודים ארוך, הוא פרט מאוד שולי מתוך כל מה שהדו"ח הזה מציע.

יעל שוורץ: הדו"ח הזה מציע מנהלים עם הרבה יותר סמכויות, מערכת עם שקיפות הרבה יותר גדולה, מערכת שיש לה יותר אחריות.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא עוסקים עכשיו בדו"ח כולו.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו רוצים היום להתייחס לדו"ח בעיני התלמידים.

מל פולישוק-בלוך: סמכויות המנהלים, שזה נושא מאוד חשוב מאוד בעיני, לא נמצא כפרט בעיני התלמידים.

מל פולישוק-בלוך: התלמידים רוצים מנהל טוב, והסמכויות שלו זה לא מה שחשוב להם כרגע.

מל פולישוק-בלוך: חשוב להם אם הם ילמדו עד השעה 16:00 או לא, אם יש חופשות או לא ואם יש מורה טוב או אין מורה טוב.

דן ינוביץ: העובדה היא שהיום כדי לפטר מורה צריכים תהליך של 3 שנים.

מל פולישוק-בלוך: אני אמרתי שאתם רוצים מורה טוב.

דן ינוביץ: זה גם חשוב.

יעל שוורץ: איכות המורה זה משהו שמאוד חשוב לתלמידים.

יעל שוורץ: לקבל ערכים בבית הספר וחינוך לא פורמליים של מעורבות בקהילה, זה חשוב לתלמידים.

יעל שוורץ: אני חושבת שגם התלמידים מבינים שהרפורמה הזו היא הזדמנות של הדור הזה לשנות משהו במערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: מהי ההסתייגות שלך מהדו"ח?

יעל שוורץ: יש לנו הרבה הסתייגויות.

יעל שוורץ: יום לימודים ארוך הוא אינו הדבר החשוב ביותר בעיננו.

מל פולישוק-בלוך: אז את כן חושבת שלא צריך בהכרח יום לימודים ארוך באופן כפייתי.

שרון אלמגור: גם אני שייכת לאותם הורים שמתנגדים לחובת יום לימודים ארוך.

שרון אלמגור: אני גרה במודיעין, והשיטה שם היא של חטיבות צעירות.

שרון אלמגור: כלומר, 70 תלמידים לומדים ביחד במרחבים לא גדולים במיוחד.

שרון אלמגור: במיוחד לאולפנא שבה למדה מעיין, הבת שלי לומדת בבית ספר שבו יש 40 תלמידים בכיתה לא גדולה.

שרון אלמגור: אין אולם ספורט, אין מדשאות ובקושי יש חצר קטנה שגם עליה אין צל ויש מעט מאוד חדרי שירותים.

שרון אלמגור: אני חושבת שזה מייצג את רוב בתי הספר במודיעין.

מל פולישוק-בלוך: לא בתי הספר הדתיים.

מעיין מזיג: גם בדתיים אין מגרש.

שרון אלמגור: אצלנו בבית הספר יש גם תל"ן שבו יש 15-20 תלמידים.

שרון אלמגור: המצב הזה לא יישאר כך גם בשנה הבאה אם הדו"ח ייושם.

שרון אלמגור: בו כולם ביחד יישארו בבית הספר ויהיו אמורים ללמוד בחוגים ולבצע פעילות.

שרון אלמגור: איפה?

שרון אלמגור: זה אל כל כך ברור, כי אין כל כך מקום לעשות את זה.

מל פולישוק-בלוך: כמה ילדים יש בבית הספר של הבת שלך?

שרון אלמגור: 680 תלמידים, וזה הולך וגדל משנה לשנה.

שרון אלמגור: בשנה הבאה אין מקום לימודים לאחים הממשיכים שצריכים ללכת לגן חובה.

שרון אלמגור: זה מייצג טוב את מודיעין, ויש אף בתי ספר שהמצב בהם הוא הרבה יותר גרוע.

שרון אלמגור: לא התייחסו פה לנושא של האלימות.

שרון אלמגור: האלימות גואה כיום, ואני מדברת על אלימות מילולית, פיזית ומינית.

שרון אלמגור: המערכת לא מצליחה להתמודד עם האלימות הזו עד שעה 13:00, אז איך המערכת תתמודד עם התופעה הזו עד שעה 16:00?

שרון אלמגור: אני לא יכולה להבין איך 40 תלמידים בכיתה ילמדו משעה 08:00 עד 16:00, שבאמצע תהיה הפסקה או חוג, או שהם ילמדו בשעה 15:00 מתמטיקה.

שרון אלמגור: לא ברור איך כל זה יתנהל.

גל נקדימון: אני הגעתי תחת הכובע של מתנדבת במשמר החינוך.

מל פולישוק-בלוך: מה המשמעות של זה?

גל נקדימון: אני הייתי שותפה להקמה וכרגע אני עוזרת ברמה הנקודתית במה שאני יכולה.

גל נקדימון: אני כבר למעלה מ-10 שנים עוסקת בחינוך לא פורמלי על כל תחומיו, קורסים, חוגים, שיעורים פרטיים ובשנתיים האחרונות הגעתי לחינוך הלא פורמלי באחד הקיבוצים בערבה.

גל נקדימון: מתוך ראייה של המצב שבו הילדים חוזרים בשעה 16:00 מבית הספר, אני חזרתי כאשר שערותיי סומרות.

גל נקדימון: כאשר קמה היוזמה של משמר החינוך, אני שמחתי להתחבר לזה.

גל נקדימון: אני כמו כולם חושבת שיש מקום לשיפור, כאשר הויכוח הוא על איך אנחנו משפרים.

גל נקדימון: אני אמנם כאן תחת הכובע של משמר החינוך, אבל אני רוצה לדבר בכובע האישי שלי כמדריכה.

גל נקדימון: אני עבדתי במשך שנתיים עם 80 ילדים בקיבוץ קטורה בערבה מכיתות ג'-יב'.

גל נקדימון: אלה היו ילדים חכמים ומקסימים, וכך גם המורים.

גל נקדימון: אלה אנשים מקסימים שיושבים עד השעה 21:00 ובודקים מבחנים ומכינים עבודות.

גל נקדימון: עדיין, הילדים היו מגיעים למרכז החינוך הבלתי פורמלי בשעה 13:00 בצוהריים עם בעיות קשות מאוד של אלימות, וברור לי שזה כאין וכאפס לעומת הרשמים שקיבלתי מהתלמידים שהגיעו מאילת.

גל נקדימון: ישנן בעיות של חסרים בלימודים.

גל נקדימון: ישנן המון לאקונות שנובעות מגודל הכיתה.

מל פולישוק-בלוך: מה היה גודל הכיתה?

שמוליק הר נוי: בבית הספר לומדים 360 תלמידים.

מל פולישוק-בלוך: כמה תלמידים יש בכיתה?

גל נקדימון: אני רוצה לומר, כי הטרמינולוגיה שבה השתמשה טלי, עשתה לי ממש רע.

גל נקדימון: היא דיברה על כפייה של יום לימודים ארוך.

מל פולישוק-בלוך: זאת האמת.

גל נקדימון: אם היית אומרת, החלת יום לימודים ארוך, זה היה טוב יותר.

טלי קבין כהן: בשבילי זו כפייה.

גל נקדימון: הטענות העיקריות שאתן העלתן היו, הרבה שעות ומעט תוכן.

גל נקדימון: הרושם העיקרי שנשאר לי מהמכתב שיונים הקריאה, הוא "חרא של אוכל".

שמוליק הר נוי: יש הורים שכן רוצים יום לימודים ארוך.

גל נקדימון: זה מה שאמרתי בתחילת דבריי.

גל נקדימון: כולנו כאן כי אנחנו רוצים לעשות את מערכת החינוך טובה יותר.

גל נקדימון: אני רוצה לומר, שהילדים היו מגיעים אלינו, לשעות של החינוך הלא פורמלי, ואנחנו נתנו להם את הערך המוסף כך שרמת האלימות ירדה באופן דרסטי מהרגע שהחלטנו לקחת את זה כפרוייקט.

גל נקדימון: הורים היו מביאים אלינו בעיות של אלכוהול ושל אלימות.

מל פולישוק-בלוך: את אומרת לנו, שהפעילות הבלתי פורמלית שבשעות 13:00 עד 17:00 תועיל לילדים.

גל נקדימון: אני רוצה לומר, שלמערכת החינוך הפורמלי הממלכתית יש הרבה יותר כלים מקצועיים מאשר לי כמדריכה.

גל נקדימון: יש המון מה לתת לילדים האלה עד השעה 16:00 אחרי הצוהריים.

מל פולישוק-בלוך: הויכוח שלי עם שרת החינוך, הוא על כך שחלוקת המשאבים בין החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי היא לא נכונה.

מל פולישוק-בלוך: את מחזקת את הגישה שלי שדווקא על ידי חינוך בלתי פורמלי, על ידי מדריכים ולא על ידי המורים עצמם, או על ידי המורים שיופיעו בכובע אחר במסגרות אחרות ובהתארגנות אחרת, על ישי יציאה מחוץ לבית הספר בחינוך סביבתי, אפשר לשפר את המצב.

גל נקדימון: האם את לא חושבת שלאדם שלמד באוניברסיטה או בסמינר יש הרבה יותר כלים מאשר לי כמדריכה?

מל פולישוק-בלוך: לא בהכרח.

גל נקדימון: אני חושבת שאני מדריכה מצוינת, אבל אני עדיין לא מתיימרת להיות בעלת יותר ניסיון מזה של המורים.

מל פולישוק-בלוך: בטוח שיש לך המון חום ואנרגיות.

מל פולישוק-בלוך: מהדיון שנערך פה אפשר להסיק, שחינוך זה דבר שאי אפשר לכפות אותו בצורה חד ממדית על כל הציבור.

מל פולישוק-בלוך: יש ילדים כאלה ויש ילדים כאלה, וכל אחד צריך לקבל התייחסות אחרת.

מל פולישוק-בלוך: יש ילדים שאפשר לתת להם דרך החינוך הפורמלי את הכל והם נהנים ומרוצים, ויש תלמידים שצריך להגיע אליהם בגישה אחרת, באמצעות החינוך הלא פורמלי.

מל פולישוק-בלוך: לצערי, החלוקה היא לא נכונה היום.

מל פולישוק-בלוך: החינוך הפורמלי הכולל ישיבה בכיתה מול מורה, אינו מגיע לכל התלמידים.

מל פולישוק-בלוך: לכן, אנחנו עדים להרבה מקרי אלימות ולהרבה מקרים בה תלמידי לא מתחברים למורה ולא סופגים את הידע, שלא לדבר על בעיות ערכיות אחרות.

מל פולישוק-בלוך: גם כאשר את יושבת מול כיתה באותו יישוב, זה לא הומוגני.

מל פולישוק-בלוך: אפילו באותה משפחה, ילד אחד שונה מהאחר.

מל פולישוק-בלוך: לכן, אנחנו צריכים להתייחס לחינוך עצמו כאל שונות אחת גדולה, ולאפשר להגיע לכל הילדים על ידי מגוון הכי רחב שאפשר.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת מאנשי משרד החינוך, תרחיבו את החינוך הלא פורמלי.

מל פולישוק-בלוך: שמענו עכשיו עדויות על ההצלחה של זה.

מל פולישוק-בלוך: היא שואלת אותנו, אם היא המדריכה הקטנה יודעת יותר ממורה שלמדה כל כך הרבה.

מל פולישוק-בלוך: התשובה היא, כן.

מל פולישוק-בלוך: לפעמים את מתחברת אחרת לאותו ילד שהמורה לא התחברה אליו, וזה עושה את כל ההבדל.

גל נקדימון: אני רוצה לומר, שכאשר לי היתה בעיה של אלימות אני התייעצתי עם המורים.

מל פולישוק-בלוך: צריך להתייעץ, ללמוד ולשמוע מאנשי המקצוע, אבל החיבור הבלתי אמצעי שבין מי שמדריך ובין מי שצריך לקבל את החינוך לפעמים עובד ולפעמים לא עובד.

מל פולישוק-בלוך: אין נוסחה אחת שטובה לכולם.

מל פולישוק-בלוך: משרד החינוך ממשיך להתעקש רק על החינוך הפורמלי, ואני חושבת שזה לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה את הסיכוי הגדול ברפורמה של דברת, בעיקר בהזדמנויות שהרפורמה הזו מאפשרת לי להגיע לאותם ילדים דרך הספורט, דרך המוזיקה ודרך עזרה בשיעורים, דרך המועדונית ואף דרך שיעור ספרות.

מל פולישוק-בלוך: זה היתרון שאני רואה ביום לימודים הארוך.

מל פולישוק-בלוך: אותו מורה שיצטרך להתייחס לתלמידים שלו במסגרות שונות, יפתח את העיניים והלב.

מל פולישוק-בלוך: הוא לא יהיה לחוץ בסד כזה של שיעור ספרות.

מל פולישוק-בלוך: הוא יראה כי הוא יכול לדבר עם התלמידים דרך עבודה בחמר, וללמד אותם מה זה סדר, ניקיון, הקשבה וסבלנות.

מל פולישוק-בלוך: גם מורה לגיאוגרפיה יכול ללמד את התלמידים הרבה ערכים שאינם קשורים לגיאוגרפיה.

מל פולישוק-בלוך: הערך של החינוך הוא הדבר החשוב.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה בדו"ח דברת סיכוי ענק, כי זו מסגרת שנותנת לנו הרבה מאוד פוטנציאל לתכנים.

מל פולישוק-בלוך: המסגרת הזו חייבת להיות פתוחה לגמישות מסוימת.

מל פולישוק-בלוך: היא לא יכולה להגיד שזה מה שהיא קבעה וזה טוב לכולם.

לאה רוזנברג: חבל לי לקלקל את הדברים שאת אמרת.

לאה רוזנברג: אני הקשבתי לכל הדוברים, וכמעט כל אחד שכנע אותי.

לאה רוזנברג: אני אתחיל מההורים.

לאה רוזנברג: בלי להיכנס לשאלה של מדגם מייצג, אתן נציגות של עצמכן.

לאה רוזנברג: גם שניים ראויים בעיני.

יהודית גידלי: יש עוד כמה מכתבים מהורים שהגיעו לוועדת החינוך והתרבות.

לאה רוזנברג: אני מדברת אליהן, כי הן פה.

לאה רוזנברג: נניח שהייתן משכנעות אותי לקיים יום לימודים קצר.

לאה רוזנברג: האם אני אפקיר את הילדים שלכן?

לאה רוזנברג: בחיים לא.

לאה רוזנברג: יש לי את הילדים שלי, וכל השאר שלכן לתמיד.

לאה רוזנברג: אחר כך הייתי שומעת את המורים והייתי אומרת שבאמת אי אפשר לקיים זאת עד שלא יהיו קבוצות קטנות של תלמידים ועד שלא נפתור את בעיית האלימות בכיתות ואת שכר המורים.

לאה רוזנברג: אחר כך הייתי שומעת את התלמידים בהם נפגשתי בהזדמנויות אחרות, שאמרו למה לא מאריכים קצת את החופשה.

לאה רוזנברג: שמעתי גם תלמידים שאמרו, למה מתחילים בשעה 08:00 בבוקר.

לאה רוזנברג: בעולם מתחילים ללמוד בשעה 09:00 בבוקר.

לאה רוזנברג: הטיעון של החשיבות הבלתי פורמלי, אין עליו ויכוח כלל.

לאה רוזנברג: למורים בחינוך הפורמלי יש את הערך המוסף שלהם ולא הייתי רוצה שהילדים יתייחסו אליהם כמדריכים.

לאה רוזנברג: אני רוצה שהם יהיו המורים שלהם.

לאה רוזנברג: יש ערך מוסף ליחסים מסוג אחר בין מדריך למורה, והם נחוצים מאוד.

לאה רוזנברג: יש לנו הזדמנות נדירה שאומרת מה אנחנו היינו רוצים לתת לילדים כדי שהחינוך שלהם יהיה טוב.

לאה רוזנברג: לא תמיד מה שהם מבקשים זה מה שאנחנו המבוגרים חושבים שזה טוב.

לאה רוזנברג: כפי שאמרתי, חלק מהתלמידים אמרו לנו, בואו נתחיל ללמוד בשעה 09:00 ונסיים ללמוד בשעה 13:000.

לאה רוזנברג: אם היינו עושים זאת, היינו כובשים לבבות.

לאה רוזנברג: המטרה היא לא לכבוש לבבות כך.

לאה רוזנברג: המסקנה שלי, היא שהדו"ח נותן את ההזדמנות הגדולה במסגרת, כפי שאת אמרת.

לאה רוזנברג: הוא נותן מספיק מרחב בתוך ההמלצות כדי שכל מורה וכל תלמיד יימצא בתוכו את המקום של האוטונומיה שלו.

לאה רוזנברג: זה החידוש הגדול ביחס למה שהיה בעבר.

לאה רוזנברג: אם בעבר היה מאוד ברור שבית ספר חייב ללמד תנ"ך שעתיים בשבוע, הדו"ח עכשיו אומר כי מותר לעשות חלוקה לסמסטרים, ללמד את זה בשכבות רב גיליות וכו'.

לאה רוזנברג: יש כאן הזדמנות חדשה לכל פרט בתוך המערכת למצוא את האוטונומיה שלו.

לאה רוזנברג: לא אוטונומיה פרוע או חסרת גבולות ומסגרות, ואף מסגרת תקציבית.

לאה רוזנברג: המטרה של כל העניין, היא שכתוצאה מכל מפגש של מורה ותלמיד, שני הצדדים יצאו מסופקים יותר מבחינת רכישת ידע חדש, מפגש אנושי אחר וחברתי אחר.

לאה רוזנברג: בכל מפגש כזה אנחנו נעלה עוד שלב בהתפתחות האישית שלנו.

לאה רוזנברג: אם מורה ותלמיד לא ייצאו עם משהו חדש כתוצאה מהמפגש ביניהם, מישהו עשה עבודה פחות טובה ממה שנדרש.

לאה רוזנברג: ראוי שכל אחד יטען את הטענות שלו, ואנחנו מביאים בחשבון את הטענות האלה.

לאה רוזנברג: העניין הכי מהותי שאנחנו דנים בו עכשיו, היא הטענה של התלמידים של יום שלישי המקודש לתנועות הנוער.

לאה רוזנברג: זה נשקל בימים אלו כמשהו מאוד רציני.

לאה רוזנברג: אפשר לקעקע את הדו"ח בקלות רבה מאוד ואפשר לטעון, אל תפקיעו את הילדים.

לאה רוזנברג: יכול להיות שאת טלי והורים אחרים יבקשו זאת, אבל זה לא יחייב את כלל המערכת לקבל את זה.

לאה רוזנברג: לפי סקר שערכנו, 80% אמרו שהם רוצים יום לימודים ארוך, ולא כולם הם נגד התלמידים.

לאה רוזנברג: חלק מההורים חושבים שזו טובת ההורים.

לאה רוזנברג: אין אמת אחת טוטאלית.

לאה רוזנברג: אם את תביאי עשרה מאמרים ומחקרים, אני אביא 20.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה שבאתם והשתתפתם בדיון הזה.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת, שזה חשוב לשמוע את נציגי התלמידים.

מל פולישוק-בלוך: אני רציתי שיהיו פה יותר תלמידים, נציגי מועצת תלמידים ממקומות שונים.

מל פולישוק-בלוך: אני ישבתי אישית עם זיו חן וקבענו את המועד מראש.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שהתלמידים שהשתתפו עשו עבודה טובה מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אני מבינה שהצגתם פה את עמדת מועצת התלמידים הארצית.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאתם צריכים לקיים עכשיו דיאלוג עם כלל התלמידים.

מל פולישוק-בלוך: הסקר הוא דבר טוב שנעשה, אבל אתם צריכים לקיים דיאלוג עם כלל התלמידים וליידע את התלמידים בפרטי הדו"ח, ולעורר דיון בכיתות.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שאתם צריכים לעשות את זה במסגרת הכיתות ביחד עם המורות, ולקבל תגובות.

דן ינוביץ: המורים לא רוצים בזה.

מל פולישוק-בלוך: אם אתם תיזמו דיון בכיתה, אני לא מאמינה שזה לא יקרה.

דן ינוביץ: המורים אמרו לנו שאסור להם לקיים דיונים על דו"ח דברת.

דן ינוביץ: אנחנו הוצאנו מכתב שאומר לקיים דיון בכיתות, והמורים אמרו שיש להם הוראה מארגון המורים שלא לדבר על דו"ח דברת.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה את זה בחומרה יתרה.

מל פולישוק-בלוך: כיוון שהדברים יתפתחו והיום ארגוני המורים עצמם מקיימים דיאלוג עם האוצר ועם הנהלת משרד החינוך, אני לא מאמינה שאם היום תבקשו לקיים דיאלוג מישהו יגיד לכם לא.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לנסות לעשות זאת שוב.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שחשוב מאוד שהתלמידים יקבלו את האינפורמציה וידעו על מה מדובר.

מל פולישוק-בלוך: כאשר מבינים על מה מדברים, אז גם ההתנגדויות לעצם השינוי מתפוררות, ומבינים שיש כאן סיכוי גדול מאוד.

מל פולישוק-בלוך: אני בעד הדו"ח הזה, אפילו שאני מסכימה שצריך לאפשר את הגמישות גם לאותם 20% של הורים.

מל פולישוק-בלוך: אני קוראת למשרד החינוך לאפשר גמישות בשעתיים האחרונות ביום.

מל פולישוק-בלוך: אם התוכן יהיה מצוין, 100% מהתלמידים ירצו להיות בבית הספר.

מל פולישוק-בלוך: בואו לא נעשה את זה בכפייה אלא מתוך הבנה ורצון טוב.

מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת שגם בנושא של הבגרויות אותה ועדה תשב ותדון, ותביא לתוצאות לפני שמתחילים לעשות שינויים בבגרויות עצמן.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר שזה לא ייעשה בשיתוף פעולה.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, הישיבה נעולה.