ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 384, 2005-01-24 10:00

מל פולישוק-בלוך: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוסקים היום בתקנות הקולנוע (הכרה בסרט כסרט ישראלי), התשס"ה-2004.

מל פולישוק-בלוך: אני שמחה לפתוח ישיבה בנושא הזה, כי בימים האחרונים קראתי יותר מכתבה אחת על איך תעשיית הקולנוע הישראלי פורחת.

מל פולישוק-בלוך: אם אני זוכרת נכון, 1.3 מיליון מבקרים ראו בשנה האחרונה סרט ישראלי, מתוכם 500,000 שראו סרט שמדבר על שמאלה, וזה טוב.

מל פולישוק-בלוך: תמיד טוב ללכת לשמאלה.

מל פולישוק-בלוך: ברוח חיובית כזאת אנחנו מתכוונים לאשר את תקנות הקולנוע, אחרי שהעברנו כאן בחקיקה את התיקון לחוק הקולנוע, הבטחנו 58 מיליון שקלים לתעשייה זו ואני מקווה שמהר מאוד נגיע למסקנה שלא צריכים את הכסף הזה, כי התעשייה כשלעצמה מייצרת יותר.

מל פולישוק-בלוך: בינתיים אני שמחה שזה מעגן את החוזק והיציבות של התעשייה הזאת.

מירב ישראלי: הנוסח המונח לפניכם הוא נוסח חדש.

מירב ישראלי: בישיבה הקודמת התבקש משרד החינוך לנסות להגיע להסכמה עם הגורמים השונים.

מירב ישראלי: אני מבינה שהנוסח הזה הוא נוסח מוסכם.

מירב ישראלי: רק לאחר שהתקנות האלה הגיעו אלינו יצרתי קשר עם משרד המשפטים ויש תיקון אחד שהוא גם על דעתם וגם משרד החינוך מסכים לו.

מירב ישראלי: בנוסח המונח לפניכם, בתקנה 4(3)(א)(1) נכתב:

מירב ישראלי: נושא הסרט ותכניו הם בעלי ערך ייחודי ויוצא דופן או בעלי חשיבות לאומית.

מירב ישראלי: במקום "או" ייכתב "ו", כלומר אלה יהיו דרישות מצטברות.

מל פולישוק-בלוך: על איזה עוד נושא היה ויכוח?

צח גרניט: קיימנו שני מפגשים עם הנציגים של הגופים השונים, כאשר בינם לבין עצמם היו ויכוחים – המפיקים והקרנות רצו דברים מסוימים, ולבמאים, התסריטאים ועובדי התעשייה היו דרישות אחרות.

צח גרניט: היו כמה מחלוקות.

צח גרניט: מחלוקת אחת היתה סביב החריג בסעיף 4(3).

צח גרניט: סעיף 2(ב) אפשר לכל קרן להפיק לפחות חמישית מהסרטים שהיא מפיקה בשנה במסגרת של חריג מסוים.

צח גרניט: לדוגמה, לא חייבים שלפחות 50% מהסרט יהיה בישראל ו-75% מהיוצרים שלו יהיו ישראלים.

צח גרניט: זה סעיף שהיה קיים בתקנות הקודמות, היו מחלוקות בין הצדדים השונים ובסופו של דבר מצאנו לזה פתרון שהיה מקובל על כולם, לפיו מצד אחד הפחתנו את המכסה כך שכל קרן תוכל לעשות לא יותר מאשר סרט עלילתי אחד או לא יותר משני סרטי תעודה בשנה – אם זו קרן שעוסקת בסרטי תעודה –במסגרת החריג.

צח גרניט: זה מפחית את החמישית.

צח גרניט: לעומת זאת, עדיין נשארת הדרישה של סעיף 5 שמרבית ימי הצילום הם בישראל או שהבמאי והתסריטאי הם מישראל וכמובן שהסרט יהיה בעברית, לפי הדרישה של סעיף (א)(2).

מל פולישוק-בלוך: מה היה קודם?

מירב ישראלי: קודם נקבע שהחריג יהיה לכמות שלא תעלה על חמישית ממספר הסרטים שמפיקים בשנה.

מירב ישראלי: עכשיו זה הורד.

צח גרניט: במקביל, לגבי סעיף 4(3), שהוא החריג החדש שהוספנו, קבענו שהסרטים שייכנסו לתוך החריג הזה ייספרו במכסת הסרטים החריגים.

צח גרניט: כלומר, אנחנו לא מאפשרים להגדיל את מספר הסרטים החריגים, אלא משאירים אותם בתוך אותה מכסה.

צח גרניט: בעצם בדרך כזאת אנחנו לא פוגעים בהקצבה שמגיעה לקולנוע הישראלי.

צח גרניט: בסופו של דבר היתה הסכמה של כל הצדדים להסדר הזה.

צח גרניט: היתה דרישה נוספת של ארגוני היוצרים אשר ביקשו להוסיף בסעיף 2(א)(5), במסגרת העובדים שצריכים להיות חלק מההגדרה של סרט ישראל, גם את הנושא של מעצב אומנותי.

צח גרניט: קיבלנו את הדרישה הזאת.

צח גרניט: היתה עוד דרישה אחת, שהיתה דרישה מאוד מהותית, של ארגוני העובדים בתעשייה.

צח גרניט: זו היתה דרישה שהקרנות תידרשנה להגיש דיווח בנוגע לתנאי העבודה ותנאי ההעסקה של כל עובדי התעשייה.

מל פולישוק-בלוך: איפה זה בא לידי ביטוי?

צח גרניט: זה לא בא לידי ביטוי.

צח גרניט: זה היה מתוך רצון לאכוף דרך הכללים האלה תנאים של נאותות הפקה.

צח גרניט: אמרנו שכללי הכרה לא צריכים לגעת בנאותות הפקה, כי זה נושא של הקריטריונים לחלוקת תמיכות.

מל פולישוק-בלוך: השאלה היא אם יש מקום אחר שבו זה כתוב.

צח גרניט: זה מוזכר בקריטריונים, אבל לא בצורה מפורטת.

צח גרניט: אי אפשר לוותר על דיון רציני במועצת הקולנוע כדי שתבחן את הנושא הזה ותחליט מה התנאים של נאותות הפקה.

צח גרניט: מועצת הקולנוע התחייבה לדון כבר השנה בנושא הזה ולגבש כללים או להחליט לא לגבש כללים, כלומר שהיא לא רוצה להתערב בזה.

מל פולישוק-בלוך: מדוע לא נכתב בתקנות האלה שמועצת הקולנוע תחליט?

צח גרניט: בסעיף 6(2)(ה) – וזו ההסכמה שהגענו אליה – נאמר:

צח גרניט: עמידתו בתנאים ובדרישות המפורטים במבחנים לחלוקת תמיכות משרד החינוך, התרבות והספורט למוסדות ציבור בתחום הקולנוע, כפי שייקבעו מעת לעת.

צח גרניט: הסעיף הזה לא היה קודם.

מל פולישוק-בלוך: אבל אין כאן התייחסות לדברים האלה, אפילו לא ברמז.

צח גרניט: בקריטריונים עצמם קבוע כך: המוסד יתנה את אישורו - - -

מל פולישוק-בלוך: לא כתוב שזה המסמך הזה.

צח גרניט: זה המסמך הזה.

צח גרניט: הקריטריונים הם המבחנים לחלוקת כספי תמיכות של משרד החינוך, התרבות והספורט למוסדות ציבור לפי חוק יסודות התקציב בתחום הקולנוע.

צח גרניט: בקריטריונים נאמר:

צח גרניט: המוסד יתנה את אישורו למתן סיוע להפקה בקיומה של תוכנית עבודה המעידה על כמות נאותה של ימי צילום, ציוד טכני נאות ועל קיומם של שאר תנאי ההפקה הנאותים בכל שלבי ההפקה לרבות בשלב פיתוח התסריט, ויפקח על התקיימותה.

צח גרניט: יחד עם זאת, אני לא אסתיר, התנאי הזה כללי מדיי, רחב מדיי והוא מחייב דיון מעמיק יותר, כדי שנוכל להגיד לקרנות ולמפיקים במה הם צריכים לעמוד.

צח גרניט: לומר סתם "נאותים", זה פתוח מדיי לפרשנות ואסור לנו להיות סתומים בעניין הזה, אלא לומר בדיוק למה אנחנו מתכוונים.

צח גרניט: מצד אחר, הדיון כדי לעשות כזה דבר, לפצח את זה, הוא דיון מאוד מסובך, מאוד מורכב ואי אפשר לסיים אותו לא בשבוע ולא בפרק הזמן שדרוש כדי להתקין את התקנות האלה.

מל פולישוק-בלוך: תן לי דוגמה של מחלוקות בתחום הזה?

צח גרניט: לדוגמה, יש ארגוני עובדים בתעשייה, כמו במאים, תסריטאים, עובדים ושחקנים.

צח גרניט: ארגון העובדים דורש שיהיה הסכם מחייב איתו ושחלק מהתנאים של נאותות עבודה זה שיש הסכם עם ארגון העובדים.

צח גרניט: השאלה היא אם אנחנו רוצים לחייב הסכם עם ארגון העובדים או רוצים להסתפק בקביעת תנאים מינימליים ולומר שאנחנו רוצים מינימום של שכר, גם אם אין הסכם, העיקר שמבטיחים את השכר המינימלי.

צח גרניט: אלה שאלות שאיני יודע את התשובות עליהן ואני טוען שצריך לדון בזה.

צח גרניט: מועצת הקולנוע קבעה שבשנת 2005 היא תקיים דיון בעקבות הפנייה שהוגשה לה לדון בזה.

צח גרניט: זה מצריך לעשות שימוע לכל הגופים.

מל פולישוק-בלוך: כתוב: "...

מל פולישוק-בלוך: כפי שייקבעו מעת לעת . . .".

מל פולישוק-בלוך: על-ידי מי ייקבעו, על-ידי מועצת הקולנוע או גורמים אחרים?

צח גרניט: זה תהליך מאוד ארוך.

צח גרניט: מועצת הקולנוע ממליצה על נוסח מסוים, מעבירים אותו להתייחסות של כל הגורמים, עושים שימוע ציבורי, לאחר מכן מעבירים את זה לאמנון דה-הרטוך ממשרד המשפטים ולאחר אישורו זה עובר לאישור השרה.

צח גרניט: אני חושב שאחרי שהמועצה תקיים שימוע ציבורי לכל הגופים ותעשה דיון, נוכל להציג את התוצאות של זה בוועדת החינוך של הכנסת.

מל פולישוק-בלוך: גברת עירית פרנק, את היחידה מהצד השני של המתרס, זה מקובל עליכם?

עירית פרנק: אני לא יודעת.

עירית פרנק: נכנסתי לזה רק אתמול.

צח גרניט: אני רוצה לציין שאמ"י בכלל לא היו בדיון הזה, כי הם לא עסקו בנושא של הקולנוע.

עירית פרנק: מכיוון שבין השאר אני גם שחקנית קולנוע, העבירו לי את השרביט.

עירית פרנק: לצורך העניין אני אתייחס רק לעניין של השחקנים, זה מה שחשוב לי.

עירית פרנק: אני מבקשת שישמרו בצורה נאותה על הזכויות של השחקנים – אני לא מדברת על כוכבים שמקבלים תפקידים גדולים.

עירית פרנק: העניין של לתת משכורת מינימלית לשחקן צריך להיות מכובד.

עירית פרנק: צריך לשמור על האינטרס הזה, כי לא פעם – אני יכולה להעיד כשחקנית – די קופחנו.

עירית פרנק: אני מבינה שרוצים להעביר את ההחלטה מוועדה זו למועצת הקולנוע, אבל אני לא יודעת אם האינטרסים הם תמיד אותם אינטרסים.

צח גרניט: זה לא מה שאמרתי.

צח גרניט: אמרתי שצריך לקיים דיון בעניין הזה והמקום המשפטי הנכון לעגן את הנושא הזה הוא בקריטריונים לחלוקת תמיכות ולא התקנות הללו.

צח גרניט: מה שכן עשינו, לאור הדרישה של הגופים, זה ליצור זיקה.

מל פולישוק-בלוך: הקריטריונים צריכים לקבל את אישורה של ועדת החינוך?

צח גרניט: לא.

צח גרניט: הם מאושרים במשרד המשפטים.

צח גרניט: הצהרתי מראש שאין מניעה שלאחר שיהיה דיון במועצת הקולנוע נציג גם כאן את כל ההחלטות והמסקנות של המועצה בנושא הזה.

מירב ישראלי: תקנה 7 – חוות דעת והמלצות המועצה – הוא רק לגבי הכרה בסרט ישראלי או שזה גם מתייחס לנושא שהוזכר בתקנה 6(2)(ה)?

צח גרניט: הוא רק לגבי הכרה בסרט ישראלי.

מירב ישראלי: כלומר, תקנה 7 לא נותנת שיניים בעניין תקנה 6(2)(ה).

צח גרניט: תקנה 6(2)(ה) היא בעצם הקריטריונים לחלוקת תמיכות, המבחנים.

צח גרניט: המבחנים הם אלה שיוצרים את השיניים.

צח גרניט: מה שיצרנו פה זה את הזיקה בין הקריטריונים לבין התקנות.

שגית פנחסי-הראל: אם המועצה מחליטה שלא מתקיימים התנאים להכרה בסרט ישראלי, היא גם לא תמליץ על תמיכה בסרט ישראלי.

מירב ישראלי: דיווח הוא לא תנאי.

מירב ישראלי: תקנה 6 היא דיווח, היא לא תנאי להכרה בסרט ישראלי.

מירב ישראלי: במסגרת התקנות האלה אתם מבקשים לדווח.

שגית פנחסי-הראל: במסגרת המבחנים היא יכולה לקחת את הדיווח הזה ולעשות בו שימוש לצורך הקביעה אם לתת או לא לתת תמיכה.

מירב ישראלי: אתם חייבים לדווח גם לפי התמיכות ולא רק לפי זה.

צח גרניט: סרט יכול להיחשב כסרט ישראלי גם אם לא התקיימו בו כל תנאי נאותות ההפקה שאנחנו מדברים עליהם, אבל המדינה לא צריכה לתמוך בסרט כזה.

צח גרניט: המדינה יכולה לבוא ולומר דרך הקריטריונים, שזה המקום הרלוונטי - - -

מל פולישוק-בלוך: מה שאתה אומר עכשיו הוא ברור מאליו, כי הוא סרט ישראלי לעניין החוק.

מל פולישוק-בלוך: ההכרה בסרט לפי החוק הוא לעניין התמיכה.

מל פולישוק-בלוך: העניין הוא איך סרט ישראלי מקבל תמיכה מהממשלה.

מל פולישוק-בלוך: זה מה שמעניין אותנו כרגע.

מל פולישוק-בלוך: לדעתי לא קיבלנו תשובה מספקת ואם אנחנו רוצים להבטיח את כל הדברים שכתובים פה ובנוסף גם שתנאי ההפקה יהיו כאלה שלא יפגעו באומנים הישראלים, זה צריך להיות כתוב.

מל פולישוק-בלוך: אם זה היה כתוב במקום אחר, הייתי מסתפקת בזה, אבל זה לא כתוב במקום אחר.

צח גרניט: זה כתוב במבחנים.

מל פולישוק-בלוך: זה כתוב בצורה כל כך מרומזת שאי אפשר להבין מזה כלום.

מל פולישוק-בלוך: המבחנים עצמם הם לא תקנה ולא חוק ואני לא יודעת עד כמה הם מחייבים.

צח גרניט: הם מחייבים.

צח גרניט: הם מפורסמים ברשומות כמו כל מסמך אחר.

מל פולישוק-בלוך: אבל כמו שהם מנוסחים הם כל כך אמורפיים שזה לא אומר שום דבר.

מל פולישוק-בלוך: השאלה מה עושים כדי שזה יספק.

צח גרניט: העובדה שאין כאן אף אחד מנציגי הארגונים שהיו איתנו בדיון מעידה על כך שהם מבינים שצריכים לעשות על כך דיון.

צח גרניט: הבטחנו להם, ונעמוד בהבטחה הזאת, לקיים ישיבה מסודרת לעניין זה.

מל פולישוק-בלוך: אני קוראת מדבריו של אייל מלובן, וזה תשובה למה שעכשיו אמרת:

מל פולישוק-בלוך: גם הרשות השנייה קבעה בכללים.

מל פולישוק-בלוך: . .

מל פולישוק-בלוך: מחולקים כספים שנים רבות בעניין שגם המועצה לא מקיימת .

מל פולישוק-בלוך: . .

מל פולישוק-בלוך: היא צריכה להעביר את הכספים לקרנות על סמך כללי נאותות הפקה שנקבעים.

מל פולישוק-בלוך: הדבר הזה לא מקוים יותר משלוש שנים.

מל פולישוק-בלוך: זה לא המקרה הראשון, וגם לא האחרון, שאנחנו נתקלים בדברים שהממשלה מבטיחה לעשות או מבטיחה לדאוג שיקרו, והם לא קורים.

מל פולישוק-בלוך: לכן אני לא יכולה להסתמך על משהו שהוא עוד יותר נזיל ואמורפי, מה גם שאת מה שכתוב לא עושים.

מל פולישוק-בלוך: אם זה גם לא יהיה כתוב בשום מקום, גם לא יהיה לנו שום כלים כדי לפקח על זה.

מל פולישוק-בלוך: לכן השאלה היא אם אנחנו לא צריכים לכתוב דברים יותר מפורשים – או דיווח לוועדת החינוך תוך שנה או לכתוב בצורה מפורשת מי יקבע את הדרישות ומתי יקבע.

שגית פנחסי-הראל: מי יקבע, מתי יקבע ואיך יקבע קבוע בנוהל התמיכות הכללי, זה לא משהו שצריך להיכתב כאן.

מל פולישוק-בלוך: אין לי בעיה שתכתבו את זה בנוהל התמיכות.

מל פולישוק-בלוך: צריך לכתוב משהו שיש לו יותר בשר.

צח גרניט: לקחתי על עצמי מראש ואמרתי שאני מוכן שלאחר שהמועצה תקיים דיונים בנושא הזה נדווח לוועדה.

מל פולישוק-בלוך: אין לי ויכוח עם התהליך, אני רק רוצה שהוא יהיה מעוגן.

צח גרניט: אין דרך לעגן דבר כזה בתקנות.

צח גרניט: אני מוכן שבמהלך השנה הזאת, בעוד כחצי שנה עד שמונה חודשים - זה הזמן שאני צופה, כי לפני שהמועצה תדון בזה יש עוד תחום אחד שצריך לדון בו וגם הוא לוקח כחודשיים שלושה לגבי חלוקת הכספים ל-2005 – נדווח לוועדה.

מל פולישוק-בלוך: כל כמה זמן המועצה מתכנסת?

צח גרניט: המועצה מתכנסת אחת לחודש, תלוי בדברים מסוימים.

צח גרניט: כשיש למשל דיון על חלוקת הכספים היא מתכנסת בפורומים של ועדות במשך מספר ימי דיונים.

צח גרניט: אני מציע שנחזור ונדווח לוועדה לקראת מחצית השנה הזאת על הדיונים שהתקיימו במועצה וברגע שתהיינה לנו גם מסקנות, עוד בשנה הזאת, נבוא ונדווח עליהן לוועדה.

גאלב מג'אדלה: מר גרניט עושה רושם של אדם רציני ולוקח את העניין ברצינות.

מל פולישוק-בלוך: מחר יכול להיות מישהו אחר בתפקיד.

מל פולישוק-בלוך: זו הבעיה.

גאלב מג'אדלה: מר גרניט הנכבד, בוועדה זו אנחנו עדים כל הזמן לאמירות של משרד החינוך שנושא מסוים נמצא בדיונים, נושא אחר בגיבוש, שההחלטות בדרך, שהמועצה צריכה להתכנס, הצוות צריך לקום וכו'.

גאלב מג'אדלה: יוצא שכל הזמן ועדה זו צריכה להיות בהמתנה, להיות כבולה בידיכם והיא לא מתקדמת.

מל פולישוק-בלוך: משרד החינוך בעניין זה לא לגמרי אשם.

מל פולישוק-בלוך: משרד החינוך הוא הגוף המתווך בין כל מיני רשויות ציבוריות, כמו המועצה, שהיא גוף ציבורי ולא גוף שעובד במשרד החינוך.

גאלב מג'אדלה: המועצה הזאת מונתה על-ידי משרד החינוך ולכן היא לא יכולה לפעול לפי מצב רוחה.

גאלב מג'אדלה: יש לה בעל בית ואם היא לא פועלת, שיפזרו אותה וימנו מועצה אחרת.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לקדם את העניין וכל הזמן באים אלינו עם כל מיני סיבות.

גאלב מג'אדלה: אתם רוצים שנדחה את הדיון עד שתתארגנו?

גאלב מג'אדלה: אם כן, תדעו לכם שייפגעו אנשים.

מל פולישוק-בלוך: זו בעיה שנכונה כמעט לכל נושא שאנחנו דנים בו.

צח גרניט: אני רוצה לציין בנושא זה שהנושא של תנאי נאותות ההפקה הובא לדיון אצלי בפעם הראשונה, למרות שאני מכהן בתפקידי כבר יותר משנה וחצי.

צח גרניט: אני לא חושב שאני צריך לדון בזה בצורה לא רצינית ולומר שנקבע 30 ימים וכו'.

צח גרניט: מדובר בשאלות טכניות מאוד מורכבות.

צח גרניט: הוועדה הזאת שלחה אותנו להשיג הסכמות ואכן הבאנו תקנות עם הסכמות ונתנו פתרונות לכל אחד.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לברך על ההסכמות, משום שזה בהחלט יפה שקיבלתם את כל הדרישות של האומנים, כך לפחות עושה רושם.

צח גרניט: לא קיבלנו את כל הדרישות, אבל הגענו להסכמות.

צח גרניט: היו ניגודי אינטרסים גם ביניהם ולכן עשינו פשרות בין זה לבין זה.

מל פולישוק-בלוך: בסך הכל נראה לי שזה מסודר.

מל פולישוק-בלוך: קיום הישיבה הזאת היה ידוע לכולם ואם היה כאן משהו חריג או בלתי מוסכם, הם היו באים לכאן.

מל פולישוק-בלוך: כשצריך הם יודעים לעמוד על שלהם.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה הזאת תואמה איתם, כך שאי אפשר להגיד שעשינו משהו בחטף.

מל פולישוק-בלוך: אני מוכנה לאשר את התקנות ולקבל את העצה שנדרוש שתוך חצי שנה המועצה תבוא לוועדת החינוך ותציג בפניה את תנאי נאותות הפקה שאתם מדברים עליהם.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו כאן, בבית המחוקקים, יכולים תמיד לדרוש שינויים ולשנות את החוק, למרות שזה קשה.

מל פולישוק-בלוך: כרגע ההסכמות רבות מאי-ההסכמות ולכן הייתי ממליצה לאשר את התקנות בכפוף לאמירה המפורשת שלנו שאנחנו רוצים לקבל תוך חצי שנה מהמועצה את התנאים לנאותות הפקה, כלומר מה נקבע בינם לבין איגוד העובדים.

צח גרניט: זה מקובל עלינו.

מירב ישראלי: אני אומר מה השינויים מהנוסח שמונח לפנינו.

מירב ישראלי: בעצם אנחנו עושים כאן תקנות קבועות שהן לא הוראת שעה לשלוש שנים, כפי שהיה בפעם הקודמת.

מירב ישראלי: לתקנה 1 נוספה הגדרה ל"מעצב אומנותי"; בתקנה 2(5)(ב)(3) – בסרט תעודה במקום תסריטאי יש מפיק בפועל, ויש תוספת של מעצב אומנותי ב-(8); בתקנה 2(ב) במקום "חמישית" ייכתב: סרט עלילתי אחד או שני סרטי תעודה; בתקנה 4(ד) נמחקה פסקה.

מירב ישראלי: זה עניין ניסוחי; תקנה 4(3) היא תקנה חדשה.

מירב ישראלי: כפי שאמרתי בתחילת הישיבה ב-(3)(א)(1) נושא הסרט ותכניו צריכים להיות גם בעלי ערך ייחודי ויוצא דופן וגם בעלי חשיבות לאומית; בתקנה 6 יש את התוספת של פסקה (ה).

מל פולישוק-בלוך: על הסעיף הספציפי הזה – 6(2)(ה) – אמרנו שניפגש בעוד כחצי שנה לשמוע כיצד המועצה פירשה את התנאים לנאותות ההפקה.

גאלב מג'אדלה: זה ישפר את מצבו של הסרט הישראלי?

מל פולישוק-בלוך: זה ישפר את מצבם של אלה שעוסקים בקולנוע הישראלי.

מל פולישוק-בלוך: כשהם יהיו מרוצים, הסרט יהיה יותר טוב.

מל פולישוק-בלוך: התחלתי את הישיבה בכך שבירכתי את תעשיית הקולנוע הישראלי שעולה על פסים נכונים.

מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שאנחנו עוזרים לה לעלות על הפסים הנכונים.

מל פולישוק-בלוך: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.

מל פולישוק-בלוך: - - - - - - -