ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 371, 2005-01-06 09:15

מל פולישוק-בלוך: בוקר טוב לכולם, אנחנו שמחים להתארח באשקלון.

מל פולישוק-בלוך: ראש העיר, בבקשה.

רוני מהצרי: בוקר טוב, אני אציג את האנשים שלנו – לוי, ממלא מקום ראש העיר והממונה על החינוך.

רוני מהצרי: ברקורד שלו הוא מנהל בית ספר שנבקר בו היום.

מל פולישוק-בלוך: זהו תיכון שש-שנתי?

לוי שפרן: תיכון שש-שנתי עם 2,000 תלמידים.

רוני מהצרי: ינאי הוא מנהל אגף החינוך, ענת היא דוברת העירייה, ברכה פז היא מפקחת מטעם משרד החינוך.

רוני מהצרי: אשקלון מונה היום 115,000 תושבים והמצב הסוציו-אקונומי שלה הוא 4.

רוני מהצרי: הייתי אתמול בכרמיאל ואמר לי ראש העיר שהמצב הסוציו-אקונומי שלהם הוא 6.

רוני מהצרי: זה הפליא אותי.

רוני מהצרי: יש באשקלון כאלה שהם במצב סוציו-אקונומי 2 ויש במצב סוציו-אקונומי 8, דבר שמביא לממוצע של 4.

רוני מהצרי: זה גורם לנו לקשיים במערכת אבל אנחנו מנסים להתגבר על זה בכל מיני פעילויות.

מל פולישוק-בלוך: כמה באר-שבע?

רוני מהצרי: כמונו.

לוי שפרן: אנחנו אחת הערים המובילות בארץ בפערים.

רוני מהצרי: יש 20,000 שנמצאים מתחת לקו והמחיר בא מהעיריה מהרווחה או בפעילויות חינוכיות כאלה ואחרות שאנחנו עושים.

רוני מהצרי: אמרתי לשרת החינוך שאני אשמח להתחיל מחר ביישום דוח דוברת.

רוני מהצרי: התפיסה היתה לבנות שש שנתי מראש ואין לנו חטיבות ביניים.

משה ינאי: אין ממונים, אין חטיבות ביניים.

משה ינאי: לא רצינו שיהיה מנהל לחטיבה ולא יהיו שני ראשים באותו מקום.

רוני מהצרי: המערכת היא מערכת עירונית ברובה.

רוני מהצרי: בכרמיאל אין אפילו בית ספר תיכון אחד של העירייה אלא שניים של אורט ואחד של רשת עמית.

רוני מהצרי: פה יש שלושה בתי ספר תיכון של העירייה, שלושה תיכונים של אורט וגם במגזר העצמאי והממלכתי-דתי – רשת צביה ותיכון של העירייה.

רוני מהצרי: יש פה הישגים פנטסטיים והמון המון תוכניות חינוך.

רוני מהצרי: השנה נכנסה תכנית מרח"ב, תכנית מאד נרחבת, שמטרתה להפסיק להתעסק רק בחלק הפדגוגי של מערכת החינוך אלא להסתכל על הילד גם בבית.

משה ינאי: מענה רווחתי, חינוכי ובריאותי.

מל פולישוק-בלוך: זה עם הג'וינט?

משה ינאי: כן.

מל פולישוק-בלוך: הציגו לנו את זה בוועדה וזה עשה רושם מעולה.

רוני מהצרי: הכנסנו את זה לשלושה בתי ספר השנה.

רוני מהצרי: יש פה אתיופים שיש להם את בית ציפורה – הם באים אחרי הצהריים להכין שיעורים.

רוני מהצרי: יש עוד לא מעט תוכניות בקרב העולים.

מל פולישוק-בלוך: כמה עולים יש בעיר?

רוני מהצרי: 33,000 מחבר העמים בלבד ועוד 5,000 אתיופים.

אסתי פפר: יש לאתיופים בית ספר נפרד?

משה ינאי: לא, חס וחלילה.

רוני מהצרי: לא, הם מפוזרים בכל מקום.

רוני מהצרי: בגלל התבגרות התושבים בשכונות הוותיקות, בתי הספר היסודיים הולכים ודועכים שם, אבל בחדשים אנחנו יכולים לראות מספרים מפחידים.

רוני מהצרי: ההיקפים של בתי הספר היסודיים הם נורמליים, אבל ההיקפים בבתי הספר התיכוניים הם אכזריים.

רוני מהצרי: יש בתי ספר עם 1,00-2,000 תלמידים, מספרים ממש קשים ומפחידים ואני באמת מקווה שעם יישום דוח דוברת הדבר ישתנה, אבל זה יחייב תשתיות אחרת לא ייעשה שום דבר באמת.

משה ינאי: למרות החתך הסוציו-אקונומי הנמוך.

משה ינאי: הממוצע של כל השכבה הוא 65.

רוני מהצרי: היום תראו חלק מהדברים והסיור כולל מגוון של פעילויות.

משה ינאי: יש טעות אופטית לגבי אשקלון מבחינת משרדי הממשלה.

משה ינאי: הם נכנסים לעיר יפהפיה, מטופחת ויפה, למערכת החינוך יש הישגים יפים ולא יודעים שבשולחן האחורי יש בעיות קשות מאד.

משה ינאי: אני תמיד אומר שאנחנו לא עיר בעייתית אבל יש לנו הרבה בעיות.

משה ינאי: לפעמים בגלל ההישגים הטובים, הניהול הנכון של העיר, אין גירעון תקציבי, אנחנו לא צועקים וכולם מקבלים משכורות בזמן, מתייחסים אלינו כאל עיר שאין בה בעיות בכלל.

משה ינאי: יש לזה השלכות ונגזרות בכל מיני פרוייקטים ואנחנו צריכים להיאבק על כל דבר.

משה ינאי: האמת היא שמבחינת חתך סוציו-אקונומי המצב של העיר נמוך וזה משמעותי.

משה ינאי: יש אוכלוסיה קשה של אתיופים, אוכלוסיה רבה של עולים חדשים ולצערי אנחנו לא מקבלים את מה שמגיע לנו, גם בחינוך וגם במקומות אחרים.

מל פולישוק-בלוך: מה אחוז החינוך בתקציב?

משה ינאי: כמעט 40% מהתקציב כולל פיתוח.

משה ינאי: יש השקעה רבה בחינוך של כל ראשי הערים, גם הנוכחי וגם הקודמים.

מל פולישוק-בלוך: אתם שמים דגש על חינוך לא פורמלי?

משה ינאי: בוודאי.

משה ינאי: יש לנו מתנ"סים שלנו וכמעט כל החינוך הבלתי פורמלי ממומן על ידי עיריית אשקלון.

מל פולישוק-בלוך: המתנ"סים לא שייכים לחברת המתנ"סים.

לוי שפרן: אחד שלהם ושבעה אחרים הם שלנו, הכל במימון העירייה.

מל פולישוק-בלוך: אם הייתם מחוברים לחברת המתנ"סים, הייתם צריכים לסגור אותם.

מל פולישוק-בלוך: בלוד, למשל, המתנ"סים ריקים כי הם קשורים לחברה למתנ"סים.

לוי שפרן: יש מספר בעיות עיקריות במערכת החינוך: שליש מהילדים לא מדברים עברית בבית, הם הולכים הביתה וההורים לא יכולים לעזור להם להכין שיעורי בית.

לוי שפרן: שנית, אנחנו מהמובילים בארץ בפערים והם לא רק סוציו-אקונומיים אלא גם גיאוגרפיים.

לוי שפרן: יש לנו שכונות מאד קשות ושכונות טובות, דבר שיוצר פערים בעיקר בחינוך היסודי ומחייב אותנו לפתרונות רדיקליים בחינוך העל-יסודי – מה עושים כדי שלא יהיו תיכונים חלשים מול תיכונים חזקים?

לוי שפרן: הבעיה השלישית היא שאושר לנו תיכון חמישי, בלי דוברת אנחנו צריכים תיכון שישי ועם דוברת אנחנו צריכים תיכון תשיעי בערך, מבחינת מספר הילדים שיש לנו.

לוי שפרן: יש שני תיכונים מקיפים של אורט ועוד אחד תעשייתי של אורט, יש שני תיכונים ממלכתיים מקיפים של העירייה ועוד מקיף ממלכתי דתי.

לוי שפרן: חוץ מהם יש גם אולפנה וישיבה.

משה ינאי: הרעיון הוא לתת פתרון לכל אוכלוסיה בעיר, שלא יצטרכו ללמוד מחוץ לעיר.

מל פולישוק-בלוך: מה הגודל של האולפנה?

משה ינאי: כ-450 תלמידות ובישיבה לומדים כ-210 תלמידים.

לוי שפרן: בארבעת התיכונים הממלכתיים לומדים כ-7,000 תלמידים.

מל פולישוק-בלוך: זה צפוף.

מל פולישוק-בלוך: אתה נאבק לקבל תקציבים?

רוני מהצרי: אנחנו נאבקים עכשיו על בית ספר חמישי, ולמעשה כבר קיבלנו אותו.

לוי שפרן: אנחנו צריכים כבר את השישי ואם נלך לפי ועדת דוברת, אנחנו צריכים שבעה בתי ספר תיכוניים, רק ממלכתיים.

רוני מהצרי: יש 26,000 ילדים במערכת החינוך מגיל 3 ומעלה.

רוני מהצרי: יש בעיר קצוות – יש המון ילדים ולא מעט מבוגרים, אבל באמצע חסרים לנו.

רוני מהצרי: מגיל 17 ומעלה, מתוך 115,000 תושבים, יש 80,000 מצביעים.

מל פולישוק-בלוך: כמה ילדים יש בבתי הספר היסודיים?

משה ינאי: בכל שכבת גיל יש 1,500 ילדים ובסך הכל יש כ-11,000 ילדים.

אסתי פפר: כשהתייחסתם לילדים בבתי הספר היסודיים אמרתם שהם חוזרים הביתה ואין מי שיעזור להם עם שיעורי הבית, האם יש צהרונים?

משה ינאי: בוודאי, יש גם פנימיות יום.

מל פולישוק-בלוך: מה גודלה של האוכלוסיה הדתית?

משה ינאי: כ-22%-23%.

רוני מהצרי: יש 10% אוכלוסיה חרדית, שיש להם שלושה בתי ספר משלהם – מעיין חיים, נצח ישראל, ששייך לרשת חינוך אגודת ישראל, בית ספר לבנים ובית ספר לבנות, ובית ספר מסילה.

אסתי פפר: כמה תלמידים יש בבית ספר חרדי?

משה ינאי: יש בית ספר עם 250 תלמידים, יש אחד עם 170 ויש גם 300 ו-400.

משה ינאי: אנחנו אומרים שילד באשקלון צריך לקבל מה שמקבל ילד במרכז הארץ ולדוגמה פתחנו בית ספר לאומנויות, משהו ייחודי בכל הארץ, מ-א' עד י"ב.

מל פולישוק-בלוך: שמעתי שהיו בעיות עם בית הספר הזה.

מל פולישוק-בלוך: לא היו צמצומים?

משה ינאי: לא.

משה ינאי: לפי ועדת דוברת רוצים לחזק את החינוך הציבורי ואז לצמצם את החינוך הייחודי.

מל פולישוק-בלוך: ההורים משלמים שם הרבה כסף?

משה ינאי: ההורים משלמים את התוספת של התל"ן, כ-600 שקל לחודש.

משה ינאי: מדובר בתוספת רבה של שעות.

לוי שפרן: כמחצית מהילדים בבית הספר הזה באים מהשכונות וילד שלא יכול לשלם, אנחנו משלימים לו.

לוי שפרן: אני לא מכיר ילדים שהתקבלו לבית הספר הזה ולא לומדים שם.

משה ינאי: השתתפות העירייה בסבסוד ילדים מהשכונות לבית הספר הזה מגיעה כמעט ל-300 אלף שקל.

משה ינאי: בבית הספר יש כ-420 ילדים.

משה ינאי: הכנסנו לשם כיתה אוטיסטית וזה מוצלח מאד.

מל פולישוק-בלוך: איך את רואה את אשקלון מבחוץ?

ברכה פז: אני עובדת כמפקחת כבר שנה רביעית באשקלון והדבר הכי מיוחד בעיר הזאת הוא המעורבות של הרשות בכל התוכניות שקיימות ויזמות, כלומר לא מחכים רק שיביאו אלא יוזמים.

ברכה פז: יש שיתוף פעולה מאד יפה בין המשרד לרשות בהרבה מאד תחומים ואם אנחנו מאתרים צורך מיוחד מתוך בית הספר, הדלת פתוחה ואין שום בעיה לקיים את זה.

מל פולישוק-בלוך: מה אתם עושים לטובת המצוינים?

משה ינאי: יש לנו שני בתי ספר יחודיים לאומנויות ולמדעים.

משה ינאי: יש לנו כ-160 תלמידים שלומדים באמצעות מכון ויצמן כאן בעיר, לא במכון אלא מביאים את המכון לכאן.

משה ינאי: במסגרת מכללת אשקלון יש לנו קורס לדוקטורנטים, הווה אומר שתלמידים מצטיינים במתמטיקה החל מכיתה ח' נבחנים בסוף כיתה י' בחמש יחידות והתוצאות הן מצוינות.

משה ינאי: מכיתה י"א הן מתחילים לקבל קורסים באוניברסיטה.

מל פולישוק-בלוך: מתי אתם מאתרים את המצוינים?

משה ינאי: עשינו מבחנים של מכון סאלד לכיתות ב' ו-ג' ולקראת השנה הבאה אנחנו פותחים בכיתות הללו מרכז מיוחד למצוינות ליום בשבוע.

אסתי פפר: יש אצלכם פרוייקט כתום?

אסתי פפר: זהו פרוייקט שיזם הפרופ' חיים הררי, הוא נדחה בשנתיים ועכשיו הוא יצא לפועל.

אסתי פפר: מדובר בלמידה דרך מחשבים ניידים.

ברכה פז: זה לא נמצא בכלל במחוז הדרום.

לוי שפרן: אנחנו מתכוונים להגיע למרכז מצוינות של 400 ילדים.

רוני מהצרי: הילדים מחכים לנו ואני מציע שנתחיל את הסיור.

רוני מהצרי: (יציאה לסיור, שעה 09:40)

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מחדשים את הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: הראיתם לנו את הדברים הטובים שיש בעיר וזה מחמם את הלב.

מל פולישוק-בלוך: איפה הבעיות?

משה ינאי: שרת החינוך היתה לפני כשבועיים וביקרה במספר בתי ספר.

משה ינאי: יש לנו בעיות.

רוני מהצרי: כפי שאמרתי, באמת יש מערכת חינוך טובה באשקלון והיא גם די מגוונת, כלומר היא מאפשרת לתלמידים ללמוד לימודים יחודיים וגם ללמוד במסלולים רגילים.

רוני מהצרי: יש פתרונות גם בחינוך הדתי, הממלכתי דתי, העצמאי ועוד.

רוני מהצרי: גם התשתיות של בתי הספר התיכוניים הן תשתיות פנטסטיות.

רוני מהצרי: החלטתי שמהשנה נשקיע בבתי ספר יסודיים בתשתיות.

רוני מהצרי: במקום לתת לכל בית ספר מאה שקל לשנה, החלטנו לתת לבית ספר אחד מיליון שקל לשנה והשנה אנחנו משקיעים בבית ספר בשכונה חדשה, נאות אשקלון.

רוני מהצרי: התשתיות די טובות, אבל הבעיות שלנו הן חוסר במבני בתי ספר.

רוני מהצרי: אני לא חושב שנכון לנהל בית ספר בסדר גודל של 2,000 תלמידים.

רוני מהצרי: בעיה שנייה היא חוסר בבתי ספר ובשכונת נאות אשקלון, שהיא שכונה חדשה, אין בית ספר ממלכתי דתי ואנחנו מסיעים כל יום כמעט 300 ילדים לבתי ספר מחוץ לעיר.

רוני מהצרי: במקרים מסוימים ההורים מכניסים את הילדים לבתי ספר ממלכתיים, אבל זה לא מה שהם היו רוצים.

מל פולישוק-בלוך: בית-הספר לא מוצלח?

רוני מהצרי: אני לא רוצה לפגוע באף אחד, אבל אם יש ריכוזים של אתיופים בבית הספר, ההורים מנסים לברוח מבית-הספר.

רוני מהצרי: אלה דברים שקורים בממלכתי-דתי ולא קורות בממלכתי ואני מקווה שנפתור אותם השנה.

מל פולישוק-בלוך: למה אתה לא עושה סקר גם בקרב האוכלוסיה החילונית?

מל פולישוק-בלוך: אולי גם להם יש צרכים?

רוני מהצרי: יכול להיות.

מל פולישוק-בלוך: אולי, למשל, הם רוצים בית ספר למדעים?

לוי שפרן: החילונים, באופן כללי, הם נתינים ממושמעים.

רוני מהצרי: יכול להיות שצריך גם להם לעשות סקר.

מל פולישוק-בלוך: לא יכול להיות אלא בטוח.

לוי שפרן: היום ראינו את הצד הטוב של בתי הספר היחודיים, אבל יש להם גם צד אפל.

לוי שפרן: בממלכתי יש לנו כיתה אחת מיוחדת בשכבה וזה לא עושה שום דבר לשכבה, אבל בבתי הספר הדתיים יש 450 ילדים בשכבה ואם חותכים כיתה אחת למדעים, בכיתה ז' לוקחים שתי כיתות לאולפנה וכיתה אחת לישיבה, יש ארבע כיתות שכבר הלכו.

לוי שפרן: כך התיכון נשאר בלי פוטנציאל של ילדים טובים ואי אפשר לעשות חינוך טוב בלי ילדים טובים.

לוי שפרן: גם כך הורים מבלבלים בין בית ספר טוב לבין בית ספר עם ילדים טובים ואם אין מספיק ילדים טובים, זאת שיטה מצוינת להרוס את מה שנשאר.

לוי שפרן: צריך לעשות שינויים מאוד בזהירות כדי לא לפגוע במרקם החברתי של המוסדות האחרים.

מל פולישוק-בלוך: למה לא בחרת להקים את בית-הספר המדעי לכל האוכלוסיה?

מל פולישוק-בלוך: לא ראיתי שם ילדים חילוניים למרות שהמנהלת אמרה שיש שם שליש חילונים.

משה ינאי: איך אפשר לראות?

מל פולישוק-בלוך: אלה שהם בלי כיפה על הראש.

לוי שפרן: אסור להם.

מל פולישוק-בלוך: אם זאת ההתניה, אין שם ילדים חילוניים בהגדרה.

מל פולישוק-בלוך: אם יש בעיה כזאת, תקים בית ספר שהוא חובק עולם והוא לכולם.

לוי שפרן: קיבלת את התשובה מהמנהלת של אורט, שבבית הספר המקיף הזה 70% מהילדים לומדים במגמות טכנולוגיות, חלקן הכי מתקדמות שיש ועם ציוד הכי משוכלל שיש.

לוי שפרן: בעיר יש תשובה טובה מאוד גם לעניין המדעים.

משה ינאי: אתם שוכחים רק דבר אחד.

משה ינאי: כשבאנו לפתוח את בתי הספר הללו, משרד החינוך אמר דבר פשוט: במדינת ישראל יש מגירות, איזו מגירה אתה רוצה, ממלכתי או ממלכתי דתי?

מל פולישוק-בלוך: תילחם בזה.

משה ינאי: נלחמנו וזה לא עזר.

משה ינאי: המנהל לחינוך דתי לא הסכים ולא יסכים בשום פנים ואופן לעשות את זה, לצערי.

מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שאתה בדיעה שלי שצריך להוריד את החומות בין המגזרים השונים.

לוי שפרן: בשכונה מסוימת אצלנו יש בית ספר ממלכתי דתי ושמונה מטר מולו יש בית ספר ממלכתי.

לוי שפרן: את בית-הספר הממלכתי אנחנו סוגרים כנראה כי אין מספיק ילדים ואף אחד לא חולם על האופציה לאחד את שניהם לבית ספר אחד.

מל פולישוק-בלוך: תהיו אתם היוזמים.

לוי שפרן: אנחנו לא מצליחים.

לוי שפרן: אנחנו חיים בתוך מדינה מסוימת ואנחנו עדיין נתונים למרותה.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר ללמוד מתמטיקה ביחד?

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר ללמוד כימיה ביחד?

מל פולישוק-בלוך: בבית הספר שהיינו בו לומדים בנים ובנות יחד באותה כיתה וזה הפתיע אותי.

רוני מהצרי: המטרה שלנו לא להביא את כל האוכלוסיה למכנה המשותף הנמוך ביותר אלא שאת אלה שנמצאים למטה לדחוף למעלה ואת מי שנמצא למעלה לדחוף עוד יותר למעלה.

רוני מהצרי: בזה אנחנו משקיעים המון המון המון כסף על חשבון העירייה, על חשבון משאבים שלנו.

רוני מהצרי: אולי במסגרת דוברת ישפרו את זה, למרות שקשה לי להאמין בזה, כי מדברים על תקצוב דיפרנציאלי.

מל פולישוק-בלוך: זה התחיל כבר, זה פועל.

רוני מהצרי: אבל לא כפי שאנחנו מתכוונים.

רוני מהצרי: זה מזכיר לי את מענקי האיזון.

רוני מהצרי: כשרצו לפתור בעיות לערים כמונו, אמרו לנו שבמקום לתת לנו כסף, ייתנו לנו מענק איזון.

רוני מהצרי: אשקלון היתה צריכה לקבל מענק איזון בסך 29 מיליון שקל.

רוני מהצרי: בתחילת השנה קיבלנו 4.5 מיליון ובאמצע השנה אמר לי מנכ"ל משרד הפנים:

רוני מהצרי: אתם עיר מסודרת וכדי שתשתוק נוסיף לך עוד 1 מיליון שקל.

רוני מהצרי: כרמיאל, שהיא במצב סוציו-אקונומי 6, קיבלה 16 מיליון שקל.

מל פולישוק-בלוך: המצב יותר חמור ממה שאתה אומר כי מצד אחד מטילים עליכם יותר משימות, גם במערכת החינוך אבל בעיקר ברווחה, ומצד שני נותנים לכם פחות.

רוני מהצרי: אנחנו מתמודדים עם דברים לא קלים.

רוני מהצרי: ישנה הנחיה לביטול 13.5% בכל המערכת המנהלתית של בתי ספר.

רוני מהצרי: אני לא ביטלתי שום דבר, השארנו את זה ולקחנו את זה על עצמנו.

רוני מהצרי: ספגנו את זה.

רוני מהצרי: במערכת החינוך אנחנו משקיעים הרבה הרבה יותר וגם כשאנחנו מנסים לעשות מצ'ינג, זה גם עולה לנו הרבה.

רוני מהצרי: אם מביאים לנו תכנית ב-4 מיליון שקל ואומרים לנו לממן 1 מיליון שקל, זה יקר.

מל פולישוק-בלוך: גזבר עיריית רעננה אמר לי פעם שכל התרומות שראש העיר מביא לנו עולות לו המון כסף כי הכל מצ'ינג.

משה ינאי: זאת הבעיה של המצ'ינגד כי רשויות חלשות לא יכולות לעשות מצ'ינג ואז זה הולך לרשויות חזקות.

משה ינאי: ראש הממשלה הצהיר לא פעם ולא פעמיים שמשרדי ממשלה יפסיקו את המצ'ינג, אבל זה לא עזר.

רוני מהצרי: ב-15 בנובמבר נפגשתי עם מנכ"לית משרד הקליטה והיא אמרה לי כך: נשאר הרבה כסף, העיריות שהיו צריכות לקבל מצ'ינג לא לקחו את זה כי הן לא יכולו לעשות את המצ'ינג.

רוני מהצרי: לא האמנתי.

רוני מהצרי: היא נתנה לי 300,000 שקל, אבל היו לי חודש וחצי לממש את העניין.

רוני מהצרי: הבעיה העיקרית היום בעיר היא השקעה בחלשים, למרות כל מה שאנחנו עושים, אבל כנראה שאין גבול בעניין הזה ותמיד אפשר לעשות עוד.

אסתי פפר: האם יש פה איזורי תעשייה עם חברות ששותפות בפרוייקטים או במעורבות חברתית?

רוני מהצרי: יש כמה איזורי תעשייה ויש פרוייקטים של חברת החשמל, אבל מדובר ביוזמות שהן בין בית-הספר לאותה חברה.

רוני מהצרי: אנחנו דווקא מנסים לדחוף את הגופים האלה לחינוך הבלתי פורמלי.

רוני מהצרי: ניסינו לעשות את זה עם קצא"א אבל קצא"א מתחשבנת איתי אחרי שהענשתי אותם עם אחסנת הגז.

לוי שפרן: הבעיה העיקרית היא תשתיות.

לוי שפרן: חסר לנו בית ספר יסודי אחד ובית ספר תיכון.

לוי שפרן: המצב של בתי הספר היסודיים לא טוב ונכון שאנחנו משקיעים עכשיו הרבה כסף, אבל יש בתי ספר שהתור שלהם יגיע רק בעוד שש שנים.

לוי שפרן: גם המתנ"סים שלנו מיושנים ובלויים ואנחנו רוצים לפתוח מרכז למצוינות, אבל אני עוד לא יודע איך נצייד אותו.

מל פולישוק-בלוך: זה מסוג הדברים שאפשר לעשות עם חברות עסקיות כמו אינטל וכן הלאה.

מל פולישוק-בלוך: בסך הכול, כשרואים את מה שיש לעומת מקומות אחרים שאני מסיירת בהם, רואים את ההבדלים.

מל פולישוק-בלוך: השיא היה בלוד, אבל יש בעיות גם במקומות אחרים.

מל פולישוק-בלוך: לדעתי המצב כאן די טוב, הרבה בזכות אורט שמשקיעה.

לוי שפרן: זאת שותפות מלאה.

מל פולישוק-בלוך: ראיתי שם את המעבדות.

לוי שפרן: הכל שותפות – 50% ו-50%.

מל פולישוק-בלוך: מה לומדים במכללה?

רוני מהצרי: בעיקר מדעי החברה ומדעי הרוח לתואר ראשון.

רוני מהצרי: ניסינו להכניס לימודי משפטים ובית ספר לרפואה, אבל כל הגופים הגדולים הטילו וטו.

רוני מהצרי: ניסינו למצוא כל מיני פתרונות כגון שלוחה מחו"ל.

מל פולישוק-בלוך: למי שייכת המכללה?

מל פולישוק-בלוך: לעיריה?

רוני מהצרי: לא, זאת עמותה פרטית.

רוני מהצרי: אין לה גם תרומות בסדרי גודל והרוב מורכב מהחזר עצמי של שכר לימוד.

מל פולישוק-בלוך: מי בנה את המבנה?

מל פולישוק-בלוך: זהו מבנה ענק.

רוני מהצרי: העמותה.

רוני מהצרי: לומדים שם 5,500 סטודנטים, מתוכם 2,700 לתואר ראשון והשאר הנדסאים או קורסים.

לוי שפרן: לצערי אין מדעים במכללה הזאת.

לוי שפרן: יש כלכלה אבל אין מדעים.

רוני מהצרי: חלק מהתארים הם תארים מקומיים של המכללה, בלי קשר לאוניברסיטה, וחלק של בר-אילן.

רוני מהצרי: יש פוטנציאל ומרחיבים את המקום בלי הפסקה.

רוני מהצרי: יש גם לא מעט אנשי אקדמיה מאוד מוכרים ופרופ' מני, שהיה באוניברסיטת תל-אביב, הוא היום נשיא המכללה.

מל פולישוק-בלוך: מה אמרה השרה?

לוי שפרן: בית-הספר התיכון כבר אושר, אבל את בית-הספר היסודי אנחנו צריכים בדחיפות עליונה.

לוי שפרן: השרה אמרה שהיא תעשה, היא תשקול וכן הלאה.

משה ינאי: במשרד החינוך עושים חישוב כולל של כל מספר הילדים בעיר ולא עושים חישוב של שכונה.

מל פולישוק-בלוך: יש בית ספר שהוא כמעט ריק.

לוי שפרן: כן, אבל הוא ממלכתי ולא בשכונה הזאת.

משה ינאי: אי אפשר להעביר ילדים משכונה לשכונה כי העיר גדולה.

מל פולישוק-בלוך: מה תעשה עם המבנה שיתפנה?

לוי שפרן: יש לי מה לעשות עם המבנים.

לוי שפרן: אין לי עודף מבנים.

לוי שפרן: אנחנו צריכים בית ספר יסודי ממלכתי דתי בדחיפות, שעלותו כ-1.5 מיליון דולר.

משה ינאי: משרד החינוך הכיר לפני מספר שנים בצורך, הוא נתן לנו תקציב לתכנון, תכננו את בית-הספר וכרגיל אין כסף לביצוע.

מל פולישוק-בלוך: היה לנו דיון על תקציב משרד החינוך ואני אמרתי לשרה: בסעיף הכשרת מורים יש 718 מיליון שקלים, למעלה מחצי מזה שייך למוסדות הכשרת מורים ומדובר ב-50 תלמידות או ב-20 תלמידות ועכשיו הולכים לסגור כמעט את כולם.

מל פולישוק-בלוך: מאות שקלים מבוזבזים על מורים, כאשר אתה יודע מראש שהם לא יגיעו למערכת.

מל פולישוק-בלוך: חצי מאלה שלומדים לא מגיעים בכלל למערכת והם פורשים ולכן אם אין כסף, מה הטעם להכשיר אנשים שלא צריך ומוסדות שלא צריך?

מל פולישוק-בלוך: יש שם 300 מיליון שקל.

2275: הולכים לסגור את המוסדות.

אסתי פפר: לא סוגרים אלא מאחדים.

מל פולישוק-בלוך: זאת רק דוגמה אחת, אבל הדוגמות לבזבוז במערכת החינוך של כל מיני מוסדות שלא צריכים להיות קיימות בהרבה מקומות.

מל פולישוק-בלוך: בנהריה יש מוסדות קטנים מאד, כ-100 תלמידים במוסד וזה בזבוז.

מל פולישוק-בלוך: כ-3,000 כיתות חסרות, רובן במגזר הערבי, כדי שלילדים יהיה איפה לשבת.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה שילדים דתיים ולא דתיים ילמדו יחד ואין שום סיבה שלא ילמדו בו ילדים שאינם חובשי כיפה.

מל פולישוק-בלוך: למה כרטיס הכניסה לבית ספר כזה הוא לחבוש כיפה?

לאה מלול: כרטיס הכניסה הוא לא לנסוע בשבת?

מל פולישוק-בלוך: זה לא בסדר.

מל פולישוק-בלוך: אפשר להגיד שיש רב בבית הספר, לומדים תורה וכן הלאה, אבל למה צריך לחסום את הכניסה מילד שרוצה ללמוד מדעים?

מל פולישוק-בלוך: למה לשים לו כיפה על הראש כשהוא לא מאמין?

לוי שפרן: אם משרד החינוך יאפשר לנו לפתוח בית ספר משותף, אנחנו נהיה הראשונים.

מל פולישוק-בלוך: למה שזה לא יהיה משותף?

מל פולישוק-בלוך: הבנים והבנות לומדים שם יחד.

לוי שפרן: אנחנו נהיה הראשונים שנפתח בית ספר כזה.

מל פולישוק-בלוך: ביום שלישי נקיים ישיבה על החינוך החרדי כדי לנסות לראות אולי אפשר לאחד את המעיין התורני עם העצמאי.

לוי שפרן: נכשלת, חבל לך על הזמן.

מל פולישוק-בלוך: חברי הכנסת גפני ונהרי יזמו את הדיון הזה כי הם מבינים שזה לא הגיוני להקים בית ספר עם שלושים ילדים.

משה ינאי: ניסיתי להקים תיכון משותף לבנות של מעיין חיים ואגודת ישראל, אבל זה לא הצליח.

רוני מהצרי: אם דוח דוברת יתחיל בטפל ולא בעיקר, חבל על כל התכנית.

רוני מהצרי: אמרנו בכל הזדמנות שאם הדוח לא ייושם על כל מערכת החינוך, אנחנו הראשונים שנתנגד לעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נהיה קודם.

מל פולישוק-בלוך: דיברתי עם מנהל בית-הספר הריאלי בחיפה, עם בתי ספר דמוקרטיים, עם כל בתי הספר הרשמיים שאינם מוכרים.

מל פולישוק-בלוך: אין שום הצדקה ושום סיבה לכך שתהיה אפליה בין אלה לאלה, הרי הם באותו מעמד.

מל פולישוק-בלוך: רק לפני כחודש פסק בית המשפט ואמר שלא תהיה אפליה, אלה ילמדו הכל ואלה ילמדו אותו הדבר.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר לעבור לסדר היום על כל הדברים האלה.

מל פולישוק-בלוך: דיברתי עם שרת החינוך והיא מבינה שההסכם עם יהדות התורה מחבל בצורה משמעותית בסיכוי ליישם את דוח דוברת.

מל פולישוק-בלוך: היא אומרת את זה.

מל פולישוק-בלוך: מהדיונים הרבים שהיו בוועדת החינוך אני יודעת שהמעבר לחמישה ימי לימוד יהיה הדרגתי, לפי הרצון ולפי היכולת של אותה רשות להפעיל את זה.

מל פולישוק-בלוך: אי אפשר לכפות את זה בכל מקרה.

מל פולישוק-בלוך: גם התקנות שקבענו מותנות בהיערכות של הרשות המקומית והרצון שלה לעבור לחמישה ימי לימוד.

רוני מהצרי: זה מזכיר לי את מפעל ההזנה.

מל פולישוק-בלוך: הייתי נגד חוק ההזנה מלכתחילה.

מל פולישוק-בלוך: הוא פועל היום בכמה ישובים בלי חוק.

מל פולישוק-בלוך: אם רוצים מגיעים להסכמות ולא צריכים חוק בשביל זה.

רוני מהצרי: איפה יהיו חמישה ימי לימוד?

רוני מהצרי: ברעננה, שבה ההורים יכולים לממן את ימי שישי?

רוני מהצרי: שמעתי שאחת הבדיחות היא שההורים יממנו את זה.

מל פולישוק-בלוך: לא בהכרח.

רוני מהצרי: אם אני צריך לממן את כל פעילות החינוך הבלתי פורמלי לחינוך הממלכתי, אנחנו לא נעמוד בזה, אנחנו נפשוט רגל.

מל פולישוק-בלוך: ישב בוועדה נציג הרשויות המקומיות שדיבר בשמכם והוא מאוד דחף לכך, יותר מאחרים, בנימוק שזה יחסוך כסף לרשויות המקומיות כי הפעילות תהיה מצומצמת יותר בימי שישי.

מל פולישוק-בלוך: חלק מהפעילות תהיה במתנ"סים ולא בבתי הספר ונאמר שהולכים לחסוך כסף ולא להגדיל את ההוצאות.

משה ינאי: כל החסכון הוא 180 מיליון שקל.

מל פולישוק-בלוך: זה עשרה בתי ספר, שניים מהם באשקלון.

רוני מהצרי: אבל לא יהיו ילדים בבתי הספר בימי שישי.

יהודית גידלי: הילדים בבתי הספר התיכון יישנו ביום שישי.

מל פולישוק-בלוך: זה לא כל כך שחור אלא הרבה יותר לבן.

מל פולישוק-בלוך: אני מאוד בעד חמישה ימים.

מל פולישוק-בלוך: התקנות אומרות במפורט שני תנאים: ראשית, למי שרוצה תהיה פעילות ושנית, שהרשות צריכה להיערך לזה.

מל פולישוק-בלוך: בלי הסכמה של הרשות, ההיערכות שלה והיכולת שלה להוכיח פעילות, אין חמישה ימי לימוד.

מל פולישוק-בלוך: אני לא רואה בזה שום דבר רע ואני אומרת שמי שמתייחס לבית-הספר כבייבי סיטר לילדים שלו, יש לו בעיה, אבל אני לא חושבת שבית הספר הוא בייבי סיטר.

מל פולישוק-בלוך: גם הבייבי סיטר הזה הוא לטובת אימהות חד הוריות.

מל פולישוק-בלוך: רוב ההורים עובדים רק חמישה ימים בשבוע ולכן אם מוסיפים שעה נוספת לילדים במהלך השבוע, חוסכים כסף ליותר אנשים.

מל פולישוק-בלוך: מה רע בכך שיהיה עוד יום פנוי בשבוע?

משה ינאי: הבעיה המרכזית, לדעתי, היא מי הם המורים שיפסיקו את עבודתם?

משה ינאי: שלא יהיה מצב שבו 'אחרון נכנס ראשון יוצא' אלא אותם מורים שנשחקו, שאינם טובים למערכת.

משה ינאי: אם זה לא יהיה, לא שווה שום דבר.

משה ינאי: אנחנו רואים מורים צעירים שאין להם מקום עבודה והם חבר'ה אחד אחד שיכולים להשביח את המערכת.

משה ינאי: לדעתי זאת הבעיה המרכזית.

מל פולישוק-בלוך: אני מסכימה איתך לחלוטין.

מל פולישוק-בלוך: ויש מורות שלא יכולות לראות ילדים.

לוי שפרן: אפשר לבצע את דוברת בלי לפטר אף מורה במשך חמש-שבע שנים אלא להוציא לפנסיה.

מל פולישוק-בלוך: בכל המערכת הציבורית פורשים 2%-3% באופן קבוע מכל מיני סיבות.

מל פולישוק-בלוך: אם נתגבר את הפרישה לאלה שרוצים ונוריד את הגיל... מי שלימדה 30 שנה, עייפה נפשית, שונאת את הילדים, אין בה חדוות יצירה וזה פשע לילדים שהיא מורה.

מל פולישוק-בלוך: לכן אפשר להגיע למצב שבו פורשים 5%-10% וכך לפתור את הבעיה.

2275: מה האמת בטיעון של האירגונים שהולכים לפטר עשרות אלפי מורים?

מל פולישוק-בלוך: ההערכה היא שיפוטרו 10,000 מורים תוך חמש שנים.

2275: הבעיה המרכזית באשקלון בחינוך היא לא מבנים ולא תשתיות אלא מורים שנשחקו, רמת ההוראה והיכולת שלהם ליצור אווירה אופטימית בבית הספר.

2275: יש בתי ספר באשקלון שאתה יודע שהסיכוי של הילד שלך להתפתח שם הוא קטן.

2275: הבעיה השנייה היא צפיפות בכיתות, כי גם אם יש מורה טוב, הוא לא יכול ללמד ארבעים תלמידים.

מל פולישוק-בלוך: בבית הספר למדעים יש מקום לעוד כיתות, כך שאפשר לדלל את הכיתות.

2275: כשיש ארבעים תלמידים בכיתה, עשרה מהם מנוטרלים, במיוחד החלשים.

2275: אין להם סיכוי והם אלה שזקוקים.

2275: הצעתי לחוקק חוק שאומר שיהיו עד שלושים תלמידים בכיתה.

מל פולישוק-בלוך: דוח דוברת מדבר על זה.

2275: הרמב"ם כתב שמספר התלמידים בכיתה מול מורה צריך להיות עד 25 ואם יש יותר, חייבים להביא לו מורה מסייע.

2275: זה כתוב ברמב"ם בהלכות תלמוד תורה.

אסתי פפר: בחדר, שבו התחילו ללמד מגיל שלוש, הבינו כבר אז שצריך להתחיל ללמד את הילד מגיל מאוד צעיר.

אסתי פפר: לדעתי צריך להיות מספר קטן של תלמידים ומגיל צעיר, וזה אומר גם מדעים, גם אנגלית וגם לעודד בנות ללכת לכיוונים הטכנולוגיים.

אסתי פפר: התלמידים הם העתיד שלנו ויש לגדל את ההון האנושי של המדינה.

2275: אשקלון קלטה 40,000 עולים בעשר השנים האחרונות ואין התייחסות של המדינה למצבים מיוחדים, איך לעזור לאוכלוסיות האלה ולקדם אותן.

מל פולישוק-בלוך: זה לא נכון כי יש הרבה התייחסות והרבה תקציבים, אבל כנראה שזה לא מספיק.

משה ינאי: ברגע שרשות מקומית תהיה מסוגלת לנהל את ענייניה, ייתנו לה את כל המשאבים והיא תוכל לאגם את המשאבים, היא תוכל לתת יותר פתרונות ממה שנותן היום משרד החינוך.

רוני מהצרי: אנחנו שמחים להגיש לך תמונות מהסיור היום.

מל פולישוק-בלוך: כל הכבוד, זה עוד לא קרה לי.

מל פולישוק-בלוך: מאוד נהניתי, טוב לראות שיש אנשים רציניים שעושים עבודה טובה.

מל פולישוק-בלוך: פה ושם נגענו בכמה נקודות ואני חושבת שאפשר להוציא מהן רק טוב.

מל פולישוק-בלוך: אם אתם רוצים שנלחץ על מי שאפשר בעניין בית-הספר היסודי, תנו לנו את כל הפרטים ואנחנו נלחץ הלאה.

2275: אמנון רובינשטיין, כשהיה שר החינוך, עזר לנו במימון המכללה, אבל מאז אף שר חינוך לא מוכן להשקיע שקל אחד במבנים.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לכם על האירוח ועל הסיור.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה נעולה.