ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 16, פרוטוקול מספר 351, 2004-12-14 11:30

מל פולישוק-בלוך: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה שלנו עוסקת באופן מוזר בקביעת תבחינים ואמות מידה להעברת התקציב הנוסף למוסדות החינוך במגזר החרדי.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו התבשרנו שראש-הממשלה חתם הסכם עם יהדות התורה על העברת 290 מיליון ש"ח מתקציב המדינה למוסדות חינוך של יהדות התורה.

מל פולישוק-בלוך: לחלק לישיבות ולגני-ילדים ובתי-ספר.

מל פולישוק-בלוך: מה שאנחנו רואים, שומעים יום יום בוועדת החינוך בכל ישיבה, זה על המצוקה התקציבית שיש במערכת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו בישיבה הקודמת שלנו דנו בתקציב הפיתוח ולמדנו שאין כיתות לשבת בהן כדי להיות בכלל במה שמוגדר "בית-ספר".

מל פולישוק-בלוך: אלא לילדים אין שולחן וכסא וקורת-גג לשבת.

מל פולישוק-בלוך: ואנחנו קיבלנו ב-30.11.04 ממזכיר הכנסת הסכם חתום על-ידי קובי הבר שלא מגיע לישיבות הוועדה (הוא הוזמן).

מל פולישוק-בלוך: אבל חתם על העברה של 140 מיליון ש"ח לתקציב הישיבות הגבוהות והכוללים ועוד 150 מיליון ש"ח לנושאים הבאים, כולם בהקשר של משרד החינוך או ועדת החינוך לצורך העניין, גני-הילדים, הסעות תלמידים, סמינרים, פנימיות, ביטוח תלמידים, תרבות יהודית ותלמוד תורה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לפתוח את הישיבה בציטוט מדברי כבוד הנשיא אהרון ברק בבג"ץ 59/88 יאיר צבן נגד שר האוצר - שאומר: "אכן כספי התקציב הם כספי מדינה.

מל פולישוק-בלוך: רשויות השלטון המוסמכות לפעול בהן אינן רשאיות לעשות בהן כטוב ביניהם.

מל פולישוק-בלוך: רשויות השלטון הם נאמני הציבור והוצאתם של כספים אלה וחלוקתם, צריכה להיעשות בדרך העולה בקנה אחד עם נאמנות זו.

מל פולישוק-בלוך: מבחינת המהות מחייבת דרך זו שכנוע כי המטרה לשמה נועדו הכספים, היא מטרה שיש למדינה עניין לתמוך בה.

מל פולישוק-בלוך: התמיכה צריכה להיעשות על-פי עקרונות של סבירות ושוויון".

מל פולישוק-בלוך: ואני באופן מוזר רוצה לשמוע כאן, מאנשי משרד האוצר והחינוך, כיצד מחלקים את אותם 290 מיליון ש"ח, ואין לי ספק שמבחינת המהות שוכנעה הממשלה כי המטרה היא מטרה שיש למדינה עניין לתמוך בה, אבל שהוא אכן מחולק לפי עקרונות של סבירות ושוויון.

מל פולישוק-בלוך: ואני יכולה לצטט לכם כאן

מל פולישוק-בלוך: עוד הרבה כותרות או משפטים מעניינים שהכל מכונס לבג"ץ נגד שרת החינוך ושר האוצר.

מל פולישוק-בלוך: עתירה שהגישו ארגון המורים, לא אנשי שינוי, אלא ארגון המורים בבתי-הספר העל-יסודיים כנגד ממשלת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: זה הוגש לפני כשנתיים, ובו הם מלינים על כך שכספי ציבור/כספי המדינה לא מחולקים בדרך הראויה שעולה עם מינהל תקין.

מל פולישוק-בלוך: ואומרת בדבריה, (רונית תירוש - המנכ"לית) היא חתומה על זה, הצטערתי שהיא לא נשארה אתנו, אבל דבריה נאמנים עלי, כי אם אני זוכרת נכון היא חתומה על תצהיר, זאת אומרת שהיא עומדת מאחורי דבריה.

מל פולישוק-בלוך: "שאכן העתירה נוגעת בבעיה אמיתית הקיימת ברישוי ותקצוב ופיקוח במערכת החינוך בישראל.

מל פולישוק-בלוך: והבעיה היא רק חלק ממערכת רישוי ותקצוב מורכבת שעוררה בעיות שונות מזה שנים רבות" וכו'.

מל פולישוק-בלוך: ואני לא רוצה להלאות אתכם, אבל בהחלט יש כאן הכרה בכך של משרד החינוך, ומי שעומדת בראשה, שכספי התקציב מחולקים, חלק מהם לפחות, בצורה לא שוויונית, לא ראויה ולא לפי אמות מידה מבוקרות.

מל פולישוק-בלוך: כאשר באים ומוסרים תקציב נוסף שהוא 290 מיליון ש"ח, סכום פשוט ענק בכל קנה מידה, אז אני חושבת שאנחנו צריכים לקבל תשובה.

מל פולישוק-בלוך: פנינו לאוצר כמובן, כמו שאתם יכולים לתאר לעצמכם, וביקשנו את השתתפותם.

מל פולישוק-בלוך: באופן לא מפתיע הם מאוד עסוקים בדברים מאוד חשובים, כל אחד ועניינו שלו, וגם הרפרנטית שהיתה לפני כמה דקות בישיבה הקודמת, מיכל צוק, אמרה לי ואני אצטט בשמה, אז בעצם לפרוטוקול של הישיבה הזאת, תשובת משרד האוצר.

מל פולישוק-בלוך: היא אומרת: "אין לנו קריטריונים, כשנדע את הקריטריונים ונדע למה הכסף מיועד - נודיע לכם ונשתף אתכם".

מל פולישוק-בלוך: ואני רוצה לסכם ולומר, יש כאן פגיעה, יש כאן חלוקה על-פי הבג"צים שמונחים לפני, חלוקה ללא סמכות, בצורה לא ראויה, "חריגה מסמכות" אומר בג"ץ, פוגעת בעקרון השוויון.

מל פולישוק-בלוך: ונוכח העובדה שחבר-הכנסת יוסי שריד נוטה לומר מדי ישיבה, יש כאן רשימה של כמה קיצצו, 6,000 שעות שבועיות מהחינוך הטכנולוגי למשל ב2001- וב-2002 - 50,000 שעות לימוד לתלמידים.

מל פולישוק-בלוך: ונסגרו מגמות טכנולוגיות ופערים חברתיים מונצחים ולא מוקצים תקציבים לילדים בסיכון ובעיות סמים ואלימות ויועצים פסיכולוגיים והכל והכל.

מל פולישוק-בלוך: ויש כאן רשימה ארוכה ויש כאן העדר הכשרה מקצועית ופגיעה בעתידה הטכנולוגית של מדינת ישראל.

מל פולישוק-בלוך: ושאנחנו עושים את כל הרשימה הזו ואנחנו רואים שכבוד הנשיא ברק אומר "שזה לא כסף של אף אחד פרטי ואף אחד לא הביא את זה מהבית שלו ולא מחלק את זה למי שבא לו, לכיס הפרטי של מישהו אחר".

מל פולישוק-בלוך: עוד בג"ץ אחד.

מל פולישוק-בלוך: בג"ץ של תנועות הנוער מ-1997 נאמר: "בעבר נהגה השיטה לא שיטה של הכספים הייחודיים.

מל פולישוק-בלוך: במשך שנים קבעו חוקי התקציב כי משרד פלוני יזכה בהקצבות כך וכמה מאות אלפים או מיליונים והמשרד חילק את הכספים כראות עיניו ללא כל אמות מידה ידועות".

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר פה לפרוטוקול הכנסת ומפה אנחנו נצא בקריאה ככל שחבריי יתמכו, כנגד השיטה לא שיטה כפי שאומר בג"ץ שכספים ייחודיים בצורה.

מל פולישוק-בלוך: ובכן, אנחנו נגד העניין הזה ואנחנו נדבר על העניין הזה, אנחנו נוציא מכאן את תגובתנו למשרד האוצר ולמשרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: והישיבה באמת תהיה קצרה כי אין להם תשובות.

מיכל סגל: את הקראת פשוט יותר בג"צים אחרים כשתלויים ועומדים שני בג"צים, אז אני חושבת שיהיה, בוא נגיד לא הוגן לומר, שלמשרדים אין תשובות שבעצם התשובה שלנו אמורה להינתן עד מחר בבוקר.

מיכל סגל: אמנם אין פה דוברים מהמשרדים, אבל להגיד שאין למשרדים תשובה - אני לא בטוחה שזה הוגן.

מל פולישוק-בלוך: לא אם אין תשובה קונקרטית לגבי ה-290.

מיכל סגל: מה זאת אומרת, הוגש בג"ץ והמדינה תיתן את התשובה שלה בעקבות הבג"ץ הזה.

מל פולישוק-בלוך: הבג"ץ של חמי דורון?

מיכל סגל: חמי דורון, כן.

מיכל סגל: יש שניים כאלה.

מל פולישוק-בלוך: ואת נציגת המשרד?

מיכל סגל: יש פה את אדי הרשקוביץ בחוץ.

מל פולישוק-בלוך: ואת יכולה להגיד לנו מה אמות המידה שעל-פיהם.

מיכל סגל: אישור, אני חושבת שמיכל צוק מאוד הבהירה זאת.

מיכל סגל: היא אמרה שאין עדיין קריטריונים ובאמת אין קריטריונים.

מל פולישוק-בלוך: איך קבעו את הסכום אם אין קריטריונים?

מיכל סגל: אני באמת לא יודעת איך קבעו את הסכום.

מיכל סגל: חזקה על המשרדים שהכספים יחולקו, אם הם יחולקו בסופו של דבר בהתאם לקריטריונים ובהתאם לדין.

מיכל סגל: זאת אומרת, אם אין דוברים, אני לא יודעת האוצר בחר שלא להגיע, אבל האוצר מסר שאין קריטריונים ולכן עדיין כל זמן שאין קריטריונים - הכספים לא יחולקו.

משולם נהרי: את מהלשכה המשפטית?

מיכל סגל: כן.

משולם נהרי: אז אני חושב שאסור לכם בכלל לענות ולהשתתף בדיון בוועדת החינוך, כל זמן שיש עתירה.

משולם נהרי: אם יש עתירה ואתם הולכים לתת תשובה.

מיכל סגל: אנחנו זומנו.

משולם נהרי: אתם זומנתם, את יכולה רק להקשיב.

משולם נהרי: את יכולה להגיד שבכלל את לא יכולה לחוות דעה פה.

מיכל סגל: זה מה שאני אומרת, התשובה תינתן במסגרת הבג"ץ.

משולם נהרי: כולנו נקרא את התשובה.

אורי אריאל: אתמול ישבנו בהשתתפות השר לשעבר טומי לפיד, על תקציב התרבות וגם אז אמרו, יש כסף.

אורי אריאל: אפשר למצוא כסף למרות שהסבירו פה שאין חינוך טכנולוגי, אני לא אחזור על כל הדברים שאין, אני יכול להוסיף עוד כמה דברים, אין טיולים, לא הזכרת.

מל פולישוק-בלוך: אני רק ציטטתי מה שכתוב בבג"ץ.

אורי אריאל: אני אומר, אני יכול להוסיף עוד כמה.

אורי אריאל: ונניח שהיה בא שר האוצר, מה שכנראה יקרה, ויגיד: "אני מוסיף X מיליוני ש"ח לתרבות".

אורי אריאל: זה מן הסתם בסדר גמור.

אורי אריאל: אם היה בא שר האוצר ואומר: "יש עוד 60 מיליון ש"ח לתרבות", נניח, זה היה בסדר גמור ולא היו שאלות מאיפה הביאו את זה ואיך אין כסף לכיתות.

אורי אריאל: הרי זה בסדר, זה ועדה פוליטית ופה משחקים פוליטיקה בכנסת.

מל פולישוק-בלוך: לא זאת השאלה.

אורי אריאל: לא אמרתי מה השאלה, אני אומר מה דעתי עכשיו על החיים.

אורי אריאל: אני לא בהכרח מתייחס לדברייך או לדברי אחרים.

אורי אריאל: הרי זה מקום פוליטי וכל אחד יש לו את הסדר יום שלו ואת העדיפויות שלו וזה בסדר גמור.

אורי אריאל: עכשיו מה יותר חמור בעיני.

אורי אריאל: הרי שקיצצו בחינוך החרדי יותר מאחרים וזה המציאות העובדתית, על זה אין מחלוקת.

אורי אריאל: לא היה פה דיון בכלל.

אורי אריאל: אני אומר את זה על עצמי, אני לא יזמתי דיון, כי גם אני יכולתי הרי ליזום.

אורי אריאל: אבל אני יכול להגיד את זה גם ליושבי-ראש הוועדה לדורותיהם, זה לא רק בזמנך, זה היה קודמך שבמקרה או לא במקרה מאותה מפלגה.

אורי אריאל: אני אומר את זה לעצמנו כי אני מציע להיות רגישים לאיזה שהיא נורמה מינימלית.

אורי אריאל: עוד פעם, יכול להיות שגם אני חוטא לפעמים ויותר מדגיש דברים שאיכפת לי, מן הסתם ככה, אני לא צדיק פה.

אורי אריאל: אבל קיצצו הרבה יותר מהתחום החרדי, הרבה יותר.

אורי אריאל: ולכן השאלה הזאת היא בעיני היא לא במקומה, אם לא מביאים את זה בהקשר יותר רחב, יותר כולל.

אורי אריאל: אלא אם רוצים לעשות פוליטיקה, אני לא אומר את זה בצד הביקורתי או הציני, זה פה מקום פוליטי.

אורי אריאל: עכשיו אדי הרשקוביץ יענה, אדי לא יענה, זה נמצא הרי בבג"ץ.

אורי אריאל: אז מחר תהיה תשובה כתובה של המדינה, מה שאת מחפשת היום שאין פה את האנשים - יהיה מחר בבג"ץ, כי שם חייבים להביא תשובה.

מל פולישוק-בלוך: גם פה דרך אגב, חייבים להביא תשובה.

אורי אריאל: הוא נתן לך תשובה, הוא גמר את שלו, הוא כתב שלוש שורות.

אורי אריאל: אנחנו מכירים את זה הרי, שלא רוצים לבוא.

אורי אריאל: צריך - הוא נתן תשובה, והנה מיכל מהלשכה המשפטית ואדי הרשקוביץ פה.

אורי אריאל: תשובות כאלה עוד יהיו.

אורי אריאל: אני מציע להמתין עם הדיון הזה, לא יצא ממנו שום דבר כרגע.

אורי אריאל: אפשר להודיע שהתחיל דיון והוא יימשך אחרי הבג"ץ או אחרי שהאוצר ייתן תשובה, איך הוא מחלק את הכסף.

אורי אריאל: בכלל אני מציע להיות זהירים.

אורי אריאל: הרי אם היו באים ואומרים, לוקחים כסף מהחינוך ויש שם סעיף, לא חשוב עכשיו, כדורגל, ושמים לחינוך הזה או לזה, גם זה לא חשוב, לאו דווקא לחרדי, לתרבות או לכל דבר.

אורי אריאל: זה מאוד בעייתי, בעיקר לאלה היושבים פה שהם בוועדת החינוך.

אורי אריאל: מביאים כסף אחר, לא שאין גבול ותמיד יש, אף אחד לא תמים, זה הסכם קואליציוני ולכן זה מונח על השולחן, זו כל הפרוצדורה.

אורי אריאל: אני חושב שצריך לברך על זה שמגיע כסף נוסף לחינוך ולא חשוב אם זה ילדים כאלה או כאלה או כאלה, תמיד זה טוב בחינוך.

אורי אריאל: זה עדיפות שאני מסתכל פה על כל הוועדות, כולל חוץ וביטחון שאני יושב שם, יושב שם גם יוסי שריד, זה יותר חשוב מהביטחון, זה יותר חשוב מכל הדברים האלה.

אורי אריאל: וזה ודאי לא בזבוז, אין פה טענה שזה סתם בזבוז, זה לא למותרות.

יוסי שריד: יש דבר אחד בלבד שכנראה לא יכולים לקחת ממני וזה את הבטן, כל שאר הדברים לאחרים יש יתרונות אבטחה.

יוסי שריד: אני הייתי חבר ועד החינוך כבר ב-1974 ואני מוצא לנכון להעיר בפעם המי יודע כמה, שמעולם ועדת החינוך לא היתה בשקט כזה.

יוסי שריד: ואני אסביר מדוע.

יוסי שריד: הרי אנחנו יושבים ישיבה אחרי ישיבה.

יוסי שריד: והנציגים הבכירים של המשרדים אינם נמצאים כאן.

יוסי שריד: זה לא היה.

מל פולישוק-בלוך: סליחה, אדי הרשקוביץ יושב פה.

יוסי שריד: סליחה, אדי הוא חבר שלי ואני חלילה לא מערב על בחירתו והכל בסדר.

יוסי שריד: אדי הרשקוביץ הוא איש יקר, אני מאוד מכבד אותו.

יוסי שריד: המנכ"לית היתה, איננה, אנשי האוצר אינם ולא בפעם הראשונה.

יוסי שריד: ואנחנו מדברים בינינו לבין עצמנו, אנחנו איננו ישובים לקירות אבל בסך-הכל אנחנו מדברים אל הקירות.

יוסי שריד: והישיבות האלה אינן מעלות ואינן מורידות.

יוסי שריד: עכשיו זה לא במקרה שלא באים.

יוסי שריד: כי אף פעם לא רצו לבוא.

יוסי שריד: מי רוצה לבוא לוועדה פרלמנטרית, מישהו בא בהתנדבות.

יוסי שריד: אבל כאשר יודעים שאין ברירה ואני יכול להשקיף על הדברים האלה גם מנקודת ראותו של חבר-הוועדה וגם מנקודת ראותו של אדם ששימש תקופת זמן כשר.

יוסי שריד: שיודעים שאין ברירה - אז אין ברירה.

יוסי שריד: עכשיו מה זה אין ברירה, הרי לא שולחים אף פעם למשטרה, אבל יש איזשהו תוקף לוועדה.

יוסי שריד: ומכיוון שהוועדה היום היא בזילות גמורה אז אנשים לא מוצאים לנכון לבוא והם גם יודעים שזה לא מעלה ולא מוריד אם הם באים או לא באים.

יוסי שריד: זו הערה אחת.

יוסי שריד: ההערה השניה - אנחנו היה נדמה לנו בתקופות מסוימות שעניין הכספים הייחודיים עבר מן העולם.

יוסי שריד: ואני מניח שהכל ואם לא הכל מכל מקום בוודאי אנחנו ברכנו על זה שהכספים הייחודים היו ואינם עוד.

יוסי שריד: כל אחד כפי שאמר קודמי, כל אחד מאוהב בכספים הייחודים שלו.

יוסי שריד: אם הם שלו - אז הם כשרים.

יוסי שריד: אם הם של אחרים - אז טמאים.

יוסי שריד: אני מצר ושוב לא בפעם הראשונה על-כך שגם שינוי נתנה את ידה לשיטת הכספים הייחודיים.

יוסי שריד: בשנה שעברה כאשר הם יכלו לחמוד סכום של כמה עשרות מיליונים למטרה שמקובלת עלי, אבל יש הרבה מטרות שמקובלות עלי.

יוסי שריד: אז הם לא היססו מלהניח את ידם גם על התקציב הייחודי הזה.

יוסי שריד: דרך אגב, לעבור ליילל כאילו כספים ייחודיים הם כספים לא כשרים, אני חושב שהם כספים לא כשרים, זה קצת נלעג אני חייב לומר ליושבת-ראש ולשאר חברי-הוועדה.

יוסי שריד: חבר-הכנסת בריזון, חבל שאתה לא נמצא כאן, על ההערה אני אחזור גם באוזניך.

יוסי שריד: אם כולנו הסכמנו ואם לא כולנו - אז רובנו, אם לא רובנו - אז אתה ואני מספיק, הסכמנו שהמוסד הזה של כספים ייחודיים, הוא מוסד מפוקפק ביותר.

יוסי שריד: המטרה שלשמה הכספים מיועדים איננה מקדשת את הכספים.

יוסי שריד: כל אחד רואה בכספים הייחודים שלו כספים ראויים.

יוסי שריד: ובכספים הייחודים של הזולת כספים לא ראויים.

יוסי שריד: ולכן הבעתי צער עמוק על כך ששינוי השתלבה בשיטה הזו בשנה שעברה.

יוסי שריד: והיתה מוכנה להשתלב בשיטה הזו גם השנה, לו רק היה ניתן לה.

יוסי שריד: כאשר היא חמדה את עשרות המיליונים שנועדו למטרה מאוד טובה.

יוסי שריד: גם עלי היא מקובלת.

יוסי שריד: אבל גם לפי דעת חברים המטרה שלשמה הם מועידים את הכספים, בעיניהם גם זו מטרה ראויה.

יוסי שריד: אולי לא בעיני.

יוסי שריד: וכאשר משתתפים בשיטה ונוהגים באותן השיטות, אחר-כך לבוא ולטעון זה נראה לי קצת נלעג.

יוסי שריד: אבל מה לעשות כל אחד והטעם האישי שלו.

יוסי שריד: הדבר השלישי שאני רוצה לומר, דברים לא השתנו מן הקצה אל הקצה, למרות שיש כאלה שחושבים שרוצים שנאמין שמשהו השתנה.

יוסי שריד: במציאות החיים לא השתנה שום דבר.

יוסי שריד: בשעתו, לא אני מיניתי את הוועדה הזאת, בשעתו וזה לא היה לפני 2000 שנה, זה היה לפני זמן ארוך, ארבע שנים.

יוסי שריד: התמנתה ועדה, מי שמינה אותה היה אריה דרעי.

יוסי שריד: אני לא יודע אם הוא פורמלית הוא מינה אותה אבל הוא היה הדוחף.

יוסי שריד: וגם את ההרכב הוא קבע.

יוסי שריד: זה אני מספר לך דברים כהווייתם.

יוסי שריד: שם הוועדה, ועדת נאמן.

יוסי שריד: ועדת נאמן ישבה על המדוכה, אנשים כבר שוכחים, כי ארבע שנים זה נצח נצחים.

רוני בריזון: לא שכחנו.

רוני בריזון: בשני דברים קיימת לו זכות גדולה ליעקב נאמן.

רוני בריזון: במה הוא היה לו האומץ לומר על עולם הישיבות ומה שהיה לו האומץ לומר על העולם - - -

יוסי שריד: אני תמים דעים אתך לחלוטין, אתה רואה שלפעמים אנחנו בכל זאת תמימי דעות גם כאשר אתם נוהגים שלא כהלכה.

יוסי שריד: וועדת נאמן שלא ישבו שם אנשים פוליטיים באופן מיוחד ממגזר כזה או אחר.

יוסי שריד: קבעו שחור על גבי לבן, שלא זו בלבד שהמגזר החרדי איננו מקופח, אלא המגזר החרדי מועדף.

יוסי שריד: הם קבעו את זה, לא אני.

יוסי שריד: מנין נבעה ההתקוממות שלי בשעתו כשלא הייתי מוכן לתת אגורה אחת של כסף לא נקי - מן העובדה שלפני מונח דוח שחתומים עליו: יעקב נאמן ושמשון שושני והיה יוסי תמיר מנכ"ל הביטוח הלאומי שעבר.

יוסי שריד: בכל זאת שלושה אנשים שיש להם יתרון מסוים, לפחות בהשוואה אלי, שהם יודעים מספרים, הם יודעים לבדוק מספרים, הם יודעים לקרוא מספרים.

יוסי שריד: והם הגיעו למסקנה שחור על גבי לבן (הדוח זה עדיין קיים) שהמגזר החרדי מועדף לטובה מכל הבחינות ובמידה ניכרת.

יוסי שריד: אשר על כן, כאשר זה הדוח שמונח לפני, אני לא יכול להסכים שיעדיפו את המועדפים.

יוסי שריד: זה לא פשוט לא מתקבל על הדעת.

יוסי שריד: הרי לא אני מיניתי את הוועדה, זה בכלל מהממשלה הקודמת.

יוסי שריד: זה ביבי נתניהו בכלל מינה אותה.

יוסי שריד: אז מה איש כמוני צריך לעשות.

יוסי שריד: להגיד, אני לא מכיר את הדוח הזה.

יוסי שריד: אחר-כך זה ילך לבג"ץ, אחר-כך יגידו מה זה שריד הוא נותן כסף מלוכלך, שריד הוא בעד כספים ייחודיים, כמו שינוי.

יוסי שריד: הרי זה לא מתקבל על הדעת, אנחנו אנשים הגונים.

יוסי שריד: לכן העניין הזה של ה-290 מיליון ש"ח הוא עניין תמוה.

יוסי שריד: הוא באמת עניין תמוה, מה לעשות.

יוסי שריד: בעיקר שפה זה קודם יורים ואחר-כך מסמנים את המטרה.

יוסי שריד: זאת אומרת, הרי ילבישו את הקריטריונים.

יוסי שריד: קודם אומרים 290 מיליון, באמת למה לא 280, למה לא 380.

יוסי שריד: ועכשיו יקבעו את הקריטריונים ויביאו לנו קריטריונים.

יוסי שריד: אבל בכל זאת אני חושב שאנשי שינוי לא אלה שצריכים לבוא ולטעון את הטענה הזאת.

רוני בריזון: יש הרבה מה לומר בדברים האלה.

רוני בריזון: אני יושב על המדוכה ומנסה להבין מהם אותם כספים ייחודיים, אותם דברים שנאסרו באיסור חמור בשנת 92, אם אינני טועה, אז גם נחקק חוק יסודות התקציב.

רוני בריזון: אשר בו נאמרו כל הדברים שנאמרו, אני אינני יודע, אנחנו עד כמה שאני הבנתי כאשר ביקשנו את הכסף לתרבות, לא ביקשנו אותו, לא למוסד ייחודי ולא לגוף ייחודי.

יוסי שריד: אבל זה לא תקציב, זה כסף ייחודי.

מל פולישוק-בלוך: אני לא יכולה להשיב את יוסי שריד בלי מענה.

מל פולישוק-בלוך: קודם כל אני מסכימה אתך במענה שלך לאורי ואני לא צריכה לחזור על הדברים.

מל פולישוק-בלוך: אבל הכספים ששינוי ביקשה הם לא לאוכלוסייה מסוימת, וזה היוצא דופן ממה שאנחנו רואים פה.

מל פולישוק-בלוך: כאן זה מיועד לאוכלוסייה מאוד מאוד ספציפית.

מל פולישוק-בלוך: ואם אתה תבקש את הכסף לתלמידים אחרים, לא תקבל.

מל פולישוק-בלוך: ולכן זה הופך את זה לכספים ייחודים, מה שהם כן שאתה מבקש להגדיל תקציב של תרבות לפי אמות מידה שמקובלות.

מל פולישוק-בלוך: אף אחד לא שינה.

מל פולישוק-בלוך: אגב, היו אנשים שחשבו כמוך שזה כספים ייחודיים ופנו אלי בשנה שעברה ואמרו: "שמענו שלטומי לפיד יש כסף, אנחנו יכולים לקבל קצת".

מל פולישוק-בלוך: אמרתי להם: "זה לא נכון" והפניתי אותם ואמרתי שזה לא נכון, והפניתי אותם למשרד החינוך, כי הכסף ממשרד החינוך ולא אצל טומי לפיד.

מל פולישוק-בלוך: רק אנחנו בשינוי דאגנו שירחיבו קצת.

יוסי שריד: כמה הכסף שיבוא אליהם יבוא ממשרד החינוך, אל תדאגי.

מל פולישוק-בלוך: אבל רק לאוכלוסייה מסוימת וזה כל ההבדל.

יוסי שריד: גם אם תיאטרון אילו היינו מנתחים את זה.

מל פולישוק-בלוך: לא, כולם הולכים לתיאטרון, זה לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: לתרבות כל הציבור משתתף.

יוסי שריד: הלוואי שזה היה נכון.

אברהם לייזרזון: הציבור שלנו לא הולך.

רוני בריזון: העקרון בעצם שכספים ייחודיים, אם אני מבין נכון, זה שבספר התקציב הופיע נניח "תפארת ישראל", ואילו בספר התקציב היה מופיע תפארת ישראל או להבדיל תיאטרון הקאמרי, אז אני מבין שאלה כספים ייחודיים.

רוני בריזון: מפני שאתה מפנה אותם באופן ייחודי מספר התקציב.

יוסי שריד: זו היתממות.

יוסי שריד: הרי אתה יודע בדיוק לאיזה מוסדות זה הולך.

מל פולישוק-בלוך: אני רק רוצה לומר, אתמול ישבנו כאן שתי נשים חרדיות והן היו גם לפני שבועיים, והן דיברו גם על הציבור החרדי שרוצה תרבות.

מל פולישוק-בלוך: זה הכל.

מל פולישוק-בלוך: אז זאת אומרת גם בעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: אגב, אני רוצה להגיד לכם שברעננה שאני גרה, יש הרבה אנשים חרדיים גם כן, יש אוכלוסייה די רחבה וגם אני רואה אותם לפעמים בקונצרטים.

מל פולישוק-בלוך: מה יש אסור לכם אסור להם לצרוך קונצרט.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה רק רוצה לחזק את דבריך יוסי ולצטט פה מכתב של חשב משרד החינוך בעצמו במענה לבג"ץ, אותו בג"ץ שהזכרתי קודם של ארגון המורים העל-יסודיים.

הוא אומר: העובדה מדברת בעד עצמה במכתב.

הוא אומר: ולהערתך הנוספת שמזלזלים בכנסת, שאני מסכימה אתך לחלוטין, אני רוצה לומר לך שמשרד החינוך והאוצר כנראה ביחד, מזלזלים גם בבג"ץ.

הוא אומר: ובהחלטה של הבג"ץ עצמו כותבים שלושת השופטים הנכבדים: "תשובת המדינה כפי שהיא, אינה מניחה את הדעת".

הוא אומר: גם לבג"ץ לא נותנים תשובות במדינת ישראל.

יוסי שריד: נותנים לו תשובה, אבל לא מניחה את הדעת.

מל פולישוק-בלוך: הם לא נתנו את התשובה, יש כאן פירוט, אני לא רוצה להרחיב יותר מדי.

מל פולישוק-בלוך: לא שהיא לא תואמת את ההשקפה של בג"ץ, אלא לא נתנו תשובה על מה שביקשו לתת תשובה.

משולם נהרי: אני קודם כל רוצה לפתוח בהכרת טובה לחבר-הכנסת יוסי שריד.

משולם נהרי: הוא דיבר על ועדת נאמן.

משולם נהרי: ואני חושב שהסיפור של ועדת נאמן והרעש שהיה סביב ועדת נאמן, רק היטיבה עם מעיין החינוך התורני.

משולם נהרי: יכול להיות שלא לזה התכוון יוסי שריד, אבל טובה כזאת, אי אפשר היה לקבל יותר טוב מזה.

משולם נהרי: ועדת נאמן, הבדיקה שלה לא היתה בדיקה מקיפה בכלל.

משולם נהרי: היא בדקה רק כמה פרמטרים, היא לא התייחסה לדברים אחרים בתקצוב מוסדות חינוך, בכספים המגיעים למוסדות חינוך.

משולם נהרי: וזו היתה גם טענתי.

משולם נהרי: כשהאוצר בדק את הדברים, הרי יוסי שריד המליץ שתקום ועדה משותפת, ועדת השלושה ותבדוק את התקציב בעקבות דוח ועדת נאמן, שטענה שהמגזר החרדי מקבלים יותר, תקום ועדה ותבדוק.

משולם נהרי: עד אז התקציב של מעיין החינוך התורני, התקציב הבסיסי, היה 132 מיליון.

יוסי שריד: אני לא מיניתי שום ועדה לבדיקת נאמן.

משולם נהרי: הסכמת לוועדה הזאת, לוועדה מקצועית.

יוסי שריד: לא הסכמתי לשום ועדה שתבדוק את ועדת נאמן.

משולם נהרי: עם מנכ"לית משרד החינוך.

יוסי שריד: מנכ"לית משרד החינוך שתבדוק, מה זה, אבל לא הסכמתי לשום ועדה שתבדוק את נאמן.

משולם נהרי: הוועדה כשישבה, הבסיס שלה זה היה ועדת נאמן.

משולם נהרי: כשיושבת ועדה שמנהלת מנכ"לית משרד החינוך, אגף התקציבים ממונה על התקציבים, יושבים צוות שלם עם היועץ-המשפטי, יושבים ובודקים, התקציב הבסיסי היה 132 מיליון.

משולם נהרי: ההמלצה של השר היתה לסגור כ-40 בתי-ספר קטנים, הוא עמד על כך והוא אמר: "לא יקום ולא יהיה, צריך לסגור אותם".

משולם נהרי: ואכן נסגרו 40 בתי-ספר קטנים.

משולם נהרי: הנושא לאחר מכן נבדק, פתחו את התקצוב על-פי הפרמטרים של משרד החינוך, מה שמגיע להם.

משולם נהרי: התברר שמגיע להם בבסיס 162.5 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: ואכן זה מה שקיבלו.

מל פולישוק-בלוך: זה לאותם בתי-ספר שנסגרו?

משולם נהרי: לא, מה שנשאר.

משולם נהרי: ועל כך יש לי הכרת הטובה.

משולם נהרי: אני תמיד אומר את זה, אמנם לא התכוון לכך המשורר אבל רק טוב.

משולם נהרי: מי שמנופף בנושא של ועדת נאמן, אז הוא ישן, הוא עוד חי בהיסטוריה.

משולם נהרי: מפני שלאחר מכן קמה ועדת שושני.

משולם נהרי: ועדת שושני שאני הייתי מאלה היוזמים, שתיקח, שתעגן את כל המשאבים העומדים לרשותו של תלמיד במדינת ישראל, ותקבע תקצוב פר תלמיד.

משולם נהרי: גם בשעות, גם בתקציב פעולות וגם ברשויות המקומיות.

משולם נהרי: והתקציב עוד יותר גדל.

משולם נהרי: אז לאלה מכם, לאלה שחיים בתחושה שמקבלים יותר במגזר החרדי - הם לא מקבלים.

משולם נהרי: אני אומר לך שהם מקבלים פחות.

משולם נהרי: מקבלים פחות מפני שהנושא של הפעולות במשרד החינוך שזה השלב השני בדוח שושני, עדיין לא מיושם.

משולם נהרי: השלב השלישי של הרשויות המקומיות עדיין לא מיושם.

משולם נהרי: רק דבר אחד מסוים, הנושא של "השין-שינים", התקצוב הדיפרנציאלי בשעות, זהו.

משולם נהרי: אבל כל השאר עדיין לא מיושם.

משולם נהרי: זאת אומרת, אם ייושם בודאי שיהיה להם תוספת.

משולם נהרי: אבל עכשיו לנושא שבגינו נתכנסו פה.

משולם נהרי: ופה אני רוצה לומר לך משהו בנימה אישית, לך ליושבת-ראש.

משולם נהרי: אני אומר, אין לנו בעיה להשתתף בדיונים מקצועיים-ענייניים, כולם מסכימים וכולם יבואו.

משולם נהרי: אבל אי אפשר לחזור עוד פעם ועוד פעם ולקיים דיון בלי מוכנות.

משולם נהרי: אני הייתי מצפה ממך, או שתיקחי יועץ או שתתייעצי עם משרד החינוך, אם יש מקום לקיים דיון על נושא כזה.

משולם נהרי: מפני שעד כמה שאני יודע, ואפשר לשאול פה את אנשי המקצוע, אין מושג של כסף ייחודי.

משולם נהרי: אי אפשר היום להעביר כסף ייחודי.

משולם נהרי: המשוכות שצריכות לעבור הן גדולות, יש את האוצר ויש את הלשכה המשפטית של האוצר, יש את החשבות, יש את היועץ המשפטי לממשלה, כולם בודקים.

משולם נהרי: אין מושג להעביר כסף ישירות.

יוסי שריד: יש תמימות דעים בינך לבין חבר-הכנסת בריזון.

יוסי שריד: גם הוא טוען שהיה תקציב שאחר-כך נגמר על-פי קריטריונים.

משולם נהרי: אין.

משולם נהרי: אתה יכול להביא גם מיליארד, אבל לא תוכל לבצע אותו.

רוני בריזון: יכולה מפלגת פוליטית שהיא רוצה להוסיף עוד חצי מיליארד ש"ח לסעיף התקציבי הידוע 2029 בתקציב.

רוני בריזון: זה תקציב שכולו חינוך חרדי.

רוני בריזון: אין בו אגורה אחת שהולכת לחינוך שאיננו חרדי.

רוני בריזון: האם זה כסף ייחודי?

יוסי שריד: בעיני כן.

רוני בריזון: אז בעיניך כל כסף שעובר בתקציב ממקום למקום.

יוסי שריד: תאמין לי לא ככסף ייחודי למראית עין, הם יביאו את זה בסעיפים.

יוסי שריד: כסף ייחודי זה כסף שלא הגיע על-פי אמות המידה המקובלות והוא נוצר אך ורק כתוצאה מסחיטה פוליטית כזאת או אחרת ולא חשוב מי הסוחט.

מל פולישוק-בלוך: אבל זה בדיוק הנושא שלנו.

יוסי שריד: זו יכולה להיות ש"ס וזו יכולה להיות שינוי.

רוני בריזון: עכשיו עם ההסכם הקואליציוני תשיג הגדלת הקצבאות לקשישים.

רוני בריזון: האם גם זה כסף ייחודי?

יוסי שריד: זה לא בדיוק כסף ייחודי.

יוסי שריד: כי קשישים באמת זה הייתי אומר תופעה אוניברסלית שאני ממש לא מכיר ציבור אחד שאיננו מסכים.

רוני בריזון: אני חושב שחינוך גם היא תופעה ציבורית.

מל פולישוק-בלוך: התשובה לזה השאלה מי יציע.

מל פולישוק-בלוך: איך אפשר להגיד שאתה נותן לסעיף תקציבי כמו תרבות שכל אוכלוסיית ישראל צורכת תרבות מכל השכבות, אני בטוחה שגם אנשי ש"ס הולכים.

משולם נהרי: אבל זה לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: האוכלוסייה שלך לא הולכת לתרבות?

יוסי שריד: בוא אני אגיד לך מה ההבדל.

יוסי שריד: הנגזר של הזקנה קופץ על כולנו בלי יוצא מן הכלל, במקרה הזה ממש אין הבדל בין מגזר למגזר בעניין הזקנה.

יוסי שריד: הסיפור הזה שהתרבות נצרכת על-ידי הכל הוא פשוט חסר שחר באופן עובדתי.

יוסי שריד: ואנחנו נבדוק יחד מי בא ל"הבימה" ואתה תראה אם כל הסיפור הישראלי באה ל"הבימה".

מל פולישוק-בלוך: אבל תרבות זה לא רק "הבימה".

מל פולישוק-בלוך: זה מה שאני מנסה להסביר.

יוסי שריד: אבל זה הלך רק לתיאטרון.

מל פולישוק-בלוך: לא נכון.

משולם נהרי: אני שוב חוזר ואומר, אין מושג כזה של כסף ייחודי.

משולם נהרי: הכסף הזה בסופו של דבר מגיע לתקנות.

משולם נהרי: הכסף הזה לא מגיע ישירות לגוף.

משולם נהרי: הוא הולך לתקנה ומתווסף לתקנה ולכל תקנה היום, או שהיא תקנת תקצוב או שהיא תקנת תמיכה.

משולם נהרי: בין זה ובין זה, יש קריטריונים\

משולם נהרי: יש תקנות של כמויות.

משולם נהרי: אתה לא יכול ללכת ולהגדיל, אתה לא יכול לתת שעות.

משולם נהרי: יש תקנות שמגבילות גם כן.

מל פולישוק-בלוך: אתם תקבלו מהכסף הזה, זו השאלה?

משולם נהרי: אני מכיר דבר אחד ובתרבות, אולי את לא יודעת.

מל פולישוק-בלוך: עזוב את התרבות, אתם תקבלו מה-290?

משולם נהרי: בתרבות היה דוח מבקר המדינה ופה אני אגיד לך איפה דברים יכולים באמת להיות לא תקינים.

משולם נהרי: דוח מבקר המדינה בדק את הנושא של תרבות, והתברר שהביאו שם תוספת תקציבית והכסף הועבר לגופים כאשר לגירעונות וכיסוי גירעונות, כאשר הגוף לא ביקש בקשה; כאשר לא התכנסה ועדה תמיכות; ואין פרוטוקול של ועדת תמיכות.

משולם נהרי: בא מבקר המדינה ואומר, "שערורייה" זה דבר חמור, אלה הם דברים חמורים.

משולם נהרי: אבל אם אנחנו מדברים על תקציבים שוטפים - לתקנות שנמצאות - אין מושג כזה בלי קריטריונים.

משולם נהרי: עכשיו ה- 290 - לא איכפת לי עכשיו אם זה הם או מישהו אחר, זה לא מעניין אותי, כל מי שמביא.

משולם נהרי: במקרה הזה של המגזר החרדי, כל סכום, לא כל סכום, אני אומר גם ה-290 מיליון וגם שיש להם חסר בתקנות, קיצוץ גדול וקיצוץ שאת יודעת שזה היה קיצוץ סקטוריאלי.

משולם נהרי: דווקא שם, למשל ה-15 אחוז בגני-הילדים, גם יש מספיק תקנות ששם אם הכסף יגיע - הוא יוכל להתבצע.

מל פולישוק-בלוך: או-קיי.

מל פולישוק-בלוך: אז אתה אומר יעבירו את זה דרך תקנות, אני רק שואלת אותך, לישיבות שלכם, לגני-הילדים שלכם, מה-290 אתם תראו משהו?

משולם נהרי: אני אחדש לך חידוש.

משולם נהרי: 90 אלף ילדים במוכר שאינו רשמי קיצצו להם 15 אחוזים.

משולם נהרי: אי אפשר לתת לחלק ולחלק לא.

משולם נהרי: אם מחזירים קיצוץ, זה לכולם.

מל פולישוק-בלוך: אז אתה בונה שזה גם יגיע אליכם, בסדר, לגיטימי.

רוני בריזון: אני באמת לא מבין.

רוני בריזון: אתה אולי תסביר לי מה זה המנטרה הזו שאתם מסתובבים כולכם בש"ס או ביהדות התורה ומספרים לכל העולם, שרק את גני-הילדים החרדיים ורק אותם קיצצו ב-15 הרי זה הבל.

משולם נהרי: אני אמרתי עכשיו שהמוכר שאינו רשמי, זה מה שאני אמרתי.

אורי אריאל: הוא הסביר שצריך לתת לכולם.

רוני בריזון: הרי אתה יודע בדיוק כמוני שחבר-הכנסת אברהם רביץ אתמול גם התפרץ ועזב את המשא ומתן הקואליציוני, וגם הרב ישראל אייכלר וגם משה גפני מעל בימת הכנסת.

משולם נהרי: לא, לא רק אותנו, הוא אמר שאתה עושה צחוק ממני, אתה הולך ואומר, "הנה שינוי תוקפים אותי שקיבלתי".

רוני בריזון: משה גפני, נכון שרק את הגנים החרדיים קיצצו ב-15 אחוז.

רוני בריזון: מה לא היה ברור במה ששאלתי.

מל פולישוק-בלוך: הוא יודע טוב למה אתה מתכוון.

יוסי שריד: גפני, עושים לכם פה שמות ומקצצים לכם עוד ועוד ואתה לא יודע איפה אתה מסתובב.

משה גפני: שמחת זקנתי בשמן זית זך.

משה גפני: למה את מעלה את זה לדיון?

משה גפני: הרי אין הסכם בין תקציב.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה רק לאנשי משרד החינוך להקריא פסקה.

משה גפני: תדעי לך שאת הופכת את ועדת החינוך לסניף שינוי, אני אומר את זה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לצטט משפט.

מל פולישוק-בלוך: "ניכר כי משרד החינוך חיפש דרך ומוצא דרך להעניק כספים למוסדות המלמדים לימודי קודש בלבד.

מל פולישוק-בלוך: טעמיו של משרד החינוך עמו, יקשה למצוא להם סיבות ענייניות, מכל מקום שיטה זו".

משולם נהרי: מי כתב את זה, מי הגיש את העתירה?

מל פולישוק-בלוך: ארגון המורים העל-יסודיים לפני שנתיים.

מיכל סגל: 10296/02 שעדיין תלוי ועומד.

מל פולישוק-בלוך: מחר תהיה תשובה.

מל פולישוק-בלוך: "מכל מקום שיטה זו הינה בבחינת ניסיון לחזור לשיטת הכספים הייחודים שהיתה נוהגת לפני שנחקק חוק יסודות התקציב".

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, יש כאן עוד מישהו, וזה לא אנשי שינוי כתבו את העתירה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה הזאת המטרה שלה אחת.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו לא תמימים ולא נולדנו אתמול ואנחנו יודעים כולם שהמשחקים הם פוליטיים וזה בסדר וזה לגיטימי אפילו אני חושבת.

משולם נהרי: גם הקיצוץ היה פוליטי .

מל פולישוק-בלוך: כן, אני אין לי ויכוח על זה.

מל פולישוק-בלוך: אני רק אומרת דבר אחד.

מל פולישוק-בלוך: הישיבה הזאת, בדרך כלל אנחנו עושים ישיבות.

משולם נהרי: אבל לא שמתם לב שיחד עם זה גונבים לכם דברים אחרים.

מל פולישוק-בלוך: בדרך כלל אנחנו עושים ישיבות אחרי מעשה להראות מחדלים שנעשו.

מל פולישוק-בלוך: אני אמרתי, אני חושבת שמן הראוי לקיים ישיבה כדי שיבינו במשרד החינוך שוועדת החינוך של הכנסת תקפיד ותראה איך מחלקים את הכספים האלה שהושגו בדרך פוליטית לגיטימית או לא, זה לא אנחנו נשפוט כאן.

מל פולישוק-בלוך: אבל אנחנו אומרים שאם זה הולך לישיבות, אם זה הולך לחלוקה כלשהי, גני-ילדים, זה צריך ללכת על-פי קריטריונים ברורים.

משולם נהרי: אם זה היה בספר התקציב זה היה בסדר?

מל פולישוק-בלוך: על זה אני מדברת, זה צריך לבוא דרך ספר התקציב.

מל פולישוק-בלוך: על-פי קריטריונים שוויוניים.

משולם נהרי: זה ייכנס לספר התקציב.

מל פולישוק-בלוך: אז לכן רצינו להתריע לפני שזה יגיע.

משולם נהרי: זה לא משהו שנותנים אותו מהצד, אני פשוט לא מאמין.

משולם נהרי: אני מדבר על דיון מקצועי, לא פוליטי.

מל פולישוק-בלוך: על זה אנחנו מדברים.

מל פולישוק-בלוך: אל תיתמם ואתה יודע שזה לא בדיוק כך.

רוני בריזון: אומר לי האוצר שהם לא ישנו את ספר התקציב שמונח לפנינו והם לא מתכוונים, אלא במשך השנה.

משולם נהרי: אתה חבר ועדת הכספים?

רוני בריזון: אכן כן.

משולם נהרי: אתה יכול להגיד דבר כזה?

רוני בריזון: איזו שאלה.

משולם נהרי: זה שנכנס במהלך השנה איפה זה נכנס.

משולם נהרי: איפה זה נכנס ?

משולם נהרי: באוויר.

משולם נהרי: ולאן הוא נכנס, לתוך התקנות, זה ספר תקציב מעודכן.

רוני בריזון: במשך השנה מעדכנים את ספר התקציב.

משה גפני: אני מתנצל שאני איחרתי, אני רציתי לבוא בתחילת הישיבה, אני לא יודע למה, אבל רציתי לבוא אבל הייתי במשא ומתן בתל-אביב.

משה גפני: אני פונה אלייך כיושבת-ראש הוועדה, מותר לך לעשות מה שאת רוצה?

מל פולישוק-בלוך: לא מה שאני רוצה, אבל לפי הכללים.

משה גפני: הישיבה הזאת היא ישיבה מיותרת לחלוטין.

משה גפני: היא פשוט לא רצינית.

משה גפני: את רוצה לעשות פוליטיקה - תעשי פוליטיקה, תהפכי את הוועדה לפוליטיקה, ככה נתייחס אליה.

משה גפני: אנחנו התייחסנו לוועדת חינוך, גם בתקופתו של אילן שלגי, היה לנו הרבה בעיות אתו, הרבה בעיות פוליטיות, הרבה מאוד.

משה גפני: אבל התייחסנו לישיבות, התייחסנו ברצינות.

משה גפני: הוא גם עשה דברים שאני חייב לציין שהם היו דברים לא פוליטיים.

משה גפני: הוא למשל דאג, ואני אומר את זה לזכותו, שהמורים והמורות מפוטרי תשס"ג, יקבלו את התוספת לפנסיה.

משה גפני: אפילו שזה מורים חרדיים.

משה גפני: זאת אומרת, הוא תמיד יכול לנפנף עם זה, "אני לא אנטי חרדי".

משה גפני: הוא יוכל לנפנף עם זה, אפילו שלא חשוב מה דעתי בעניין הזה.

משה גפני: אבל בוועדה הוא שיחק ממלכתי.

משה גפני: מה שאת עושה מעשה שלא ייעשה, ואני אגיד מדוע.

משה גפני: עומד פה לדיון על-פי החוק, הנושא של תקנות אגרת תלמידי ….

משה גפני: שאת בעצמך אמרת שזה על-פי החוק חייבים להביא את זה.

משה גפני: את בעצמך אמרת בדיון שהתקיים שבתוך שבועיים את תביאי את זה.

משה גפני: יעידו החברים שנמצאים כאן.

משה גפני: עבר מאז לפי דעתי כבר חודשיים או יותר מחודשיים.

משה גפני: וקצהו לא נראה באופק.

משה גפני: את מדברת על ה-28 בחודש, בגלל שאת אומרת שיש דברים דחופים.

משה גפני: עכשיו אני רוצה לדבר על הדבר הדחוף שהעלית עכשיו.

משה גפני: חתמה יהדות התורה על הסכם עם אגף התקציבים, כפי שהיה נהוג עד היום, היועץ-המשפטי לממשלה העיר על העניין הזה, הוא אמר: "מכאן ואילך צריכים לחתום עם אנשים פוליטיים".

משה גפני: מצדי, שיחתום שר האוצר, לא משנה.

משה גפני: אמרת את יושבת-ראש ועדת החינוך, אמרת, אין לי את הפרוטוקול אבל אני אביא את זה.

משה גפני: אמרת את, "שלא יכול להיות דבר כזה" שיעשו בגני-ילדים, אני לא מדבר בתי-ספר, אני לא מדבר על-תיכוני, גני-ילדים שייקחו פתאום ילדים מסוימים, בגנים של ויצ"ו או של נעמ"ת או מוכר שאינו רשמי, חרדי ששמה אין משהו, רק זה.

משה גפני: פתאום הורידו להם 15 אחוז בהחלטה של שרה, לא היה דבר כזה מאז קום המדינה.

מל פולישוק-בלוך: אתה אמרת, אני לא אמרתי את זה .

משה גפני: את אמרת את זה גם, את יודע מה לא אמרת, מתאים להגיד, בסדר.

מל פולישוק-בלוך: נאמר לפני שנכנסת, שאתה כל הזמן אומר את ה-15 אחוז האלה ואתה מטעה את הציבור כל הזמן.

משה גפני: מה אני מטעה?

מל פולישוק-בלוך: משום שההפחתה הנוספת היתה על-פי מוכר ואינו רשמי ולא בגלל שהוא חרדי או לא חרדי.

מל פולישוק-בלוך: מה לעשות, אפילו השרה הזאת החליטה שהיא צריכה להיות מחויבת למה שבבג"ץ והכנסת חייבו אותה, שזה תכנית הליבה.

מל פולישוק-בלוך: מה לעשות.

משה גפני: מה זה קשור לליבה.

משה גפני: נחתם הסכם, עכשיו ההסכם הזה איננו תקף יותר.

משה גפני: ההסכם הזה שבין יהדות התורה לבין האוצר, איננו תקף מכיוון שהיה צריך להצביע על התקציב, הצבענו בעד התקציב והתקציב נפל.

משה גפני: הממשלה חייבת להניח הסכם חדש אם היא רוצה להניח תקציב חדש והיא הניחה תקציב חדש.

משה גפני: והיא צריכה להניח את ההסכם החדש, וככל הנראה מישהו אחר יצטרך לחתום עליו, ולא קובי הבר, עפ"י הנחיות היועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: דבר חדש.

משה גפני: עכשיו אין מציאות במדינת ישראל נקודה, לא יכולה להיות מציאות שיתנו כסף שלא על-פי קריטריונים ואמות מידה שוויוניות.

משה גפני: למה?

משה גפני: אל"ף יש דה-הרטוך במשרד המשפטים, שנית יש יועצים משפטיים במשרד החינוך.

משה גפני: שלישית, לא ראיתי אף הטבה עם הציבור החרדי על זה שעוד ילכו לפנים משורת הדין, בניגוד לקריטריונים.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: אני אומר לך, אין מציאות כזאת והיא לא קיימת.

משה גפני: עכשיו לקיים דיון בוועדת החינוך של הכנסת, כשכל-כך הרבה בעיות יש במערכת החינוך.

משה גפני: מערכת החינוך קורסת.

משה גפני: המציאות התקציבית של משרד החינוך על-הפנים.

משה גפני: מיליון סעיפים דיברנו עם החינוך של הילדים, לעשות ואמרת שתעשי ימי-עיון ואמרת שתעשי.

משה גפני: את יושבת לדון.

מל פולישוק-בלוך: זה מתוכנן.

משה גפני: מתוכנן.

משה גפני: הכל מתוכנן אבל דבר אחד עושים מהיום למחר.

משה גפני: זה דיון על ה-290 מיליון ש"ח שכבר לא בתוקף, אין לזה שום משמעות.

משה גפני: את אפילו את זה לא יודעת, שמדובר על החזרה בעיקר הנושא הזה של גני-הילדים שמחזירים את ה-15 אחוז שקיצצו, גם את זה לא מחזירים כל-כך מהר.

משה גפני: גם אחרי ההסכם, ועוד סיפור בפני עצמו.

משה גפני: על זה את מקיימת דיון ואת רוצה להגיד לי שאנחנו נתייחס ברצינות לדיונים בוועדה.

משה גפני: את דוחה את כל הדברים האחרים ועל זה את דנה.

משה גפני: אני את יבול השבוע של ועדת החינוך אני יכול לסכם שעיקר השבוע נעשה בדיון על התרבות שגם בזה הזמנת את טומי לפיד שתקף אותנו, את החרדים.

משה גפני: היום את עושה דיון על הנושא של החרדים.

משה גפני: אם את רוצה להמשיך בקו הזה - בבקשה.

משה גפני: אבל תדעי לך שאני אהיה יריב קשה לנושא הזה.

משה גפני: אם את רוצה ללכת בהגינות כיושבת-ראש ועדת החינוך - את תמצאי בי שותף נאמן.

משה גפני: אם זאת הדרך שאת מתכוונת לבחור בה - הדיונים יהיו כאלה.

מל פולישוק-בלוך: עכשיו ברשותך וברשות יוסי שריד, שלא אוהב שאני אשמיע את קולי.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר לך דבר כזה.

מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר לך שדווקא בגלל כל המצוקות שבשמן אתה מדבר ואנחנו פה בוועדת החינוך רואים אותן יום יום, והרשימה היא ארוכה כפי שדיברנו גם עכשיו וגם בישיבה הקודמת.

מל פולישוק-בלוך: דווקא בגלל זה שבכזאת קלות פתאום לאוצר יש 290 לאוכלוסייה מאוד מאוד ספציפית, אותי זה מקומם.

מל פולישוק-בלוך: אתה יכול לא להסכים עם זה כמובן, אני בטוחה שאתה לא תסכים, אבל אתה לא יכול לקחת ממני את זעקת המחאה.

מל פולישוק-בלוך: שמעת מחבר-הכנסת שהיה שר החינוך, אני הקראתי לפני שהגעת, מפי אחרים לא מפי, איך הכספים, מחשב משרד החינוך שאומר שהכספים מחולקים לא כמו שצריך.

משה גפני: איזה כספים?

מל פולישוק-בלוך: כספים שמיועדים לאוכלוסייה הזאת שמפלה אותם לטובה.

משה גפני: מאיפה את לוקחת את האמירה החמורה הזאת?

מל פולישוק-בלוך: אני יכולה להראות לך את כל המקורות שלי.

משה גפני: חשב משרד החינוך אומר את זה?

מל פולישוק-בלוך: כן.

משה גפני: לפי דעתי צריך לפטר אותו.

משה גפני: מה פירוש הוא מחלק כסף לא על-פי קריטריונים, יש חוק.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, תפטר אותו.

משה גפני: ודאי שאין דבר כזה.

אדי הרשקוביץ: זה החשב הקודם.

משה גפני: גם החשב הקודם לא יכול.

מל פולישוק-בלוך: סליחה, זה לא מישהו, זה ארגון מאוד מאוד רציני.

משה גפני: אבל תצטטי גם מהבג"ץ של חמי דורון.

מל פולישוק-בלוך: זה לא עתירה של חבר-כנסת.

משה גפני: אני אמרתי "עתירה של חבר-כנסת".

מל פולישוק-בלוך: העתירה היא לא פוליטית, זה מה שאני להסביר לך.

משה גפני: זה הנושא שזה פוליטי או לא פוליטי?

מל פולישוק-בלוך: לא.

משה גפני: תגידי את יודעת שבמדינת חוק ובמדינה שיש במערכת משפט, מותר לכל אחד לעתור לבג"ץ, הוא יכול לדבר את השטויות הכי גדולות בעולם.

מיכל סגל: זה מהעיתון.

מל פולישוק-בלוך: אני מצטטת מההחלטה של שלושה שופטים ואת אומרת לי שזה מעיתון.

מיכל סגל: את ציטטת עכשיו מההחלטה ביניים יש עוד הרבה תגובות שהוגשו ויוגשו.

מל פולישוק-בלוך: סליחה, גבירתי, המדינה הואשמה בחלוקת כספים בצורה לא שוויונית.

משה גפני: היא לא הואשמה, עתרו לבג"ץ על זה.

מל פולישוק-בלוך: לא הואשמה, אתה צודק, עתירה לבג"ץ.

מל פולישוק-בלוך: שחולקו כספים שלא על-פי קריטריונים נכונים, ובכלל לא לפי הקריטריונים.

מל פולישוק-בלוך: יש כאן טיעונים שהם מחלקים כספים מכל מיני מקורות נוספים.

מל פולישוק-בלוך: לאותו ציבור שאתה טוען שהוא כל-כך מקופח.

משה גפני: מאיפה את יודעת שלא, בדקת?

מל פולישוק-בלוך: ואני קוראת את התשובה של חשב משרד החינוך שהוא יודע יותר.

מל פולישוק-בלוך: ואני דיברתי עם אנשי ועדת דברת.

מל פולישוק-בלוך: אנשים שהפכו שקל על שקל במשרד החינוך וישבו עם האנשים שמחלקים את הכספים.

מל פולישוק-בלוך: ומהם אני שומעת שיש אפליה לטובה של אוכלוסייה מסוימת החרדית.

משה גפני: אני צריך לשתוק על מה שאת אומרת?

משה גפני: לא, מה את מצטטת אנשים אלמונים, דיברת עם שלמה דברת, עם מי דיברת?

מל פולישוק-בלוך: ואני מנסה להסביר לך ולחברי-הכנסת.

מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שמתפקידי זה להביא את הדברים לשולחן הזה, כי זה המקום שבו מבררים עובדות.

מל פולישוק-בלוך: לדעתי, זה מאוד רציני.

מל פולישוק-בלוך: ואני רוצה להגיד לך שאם היית טורח והיה לך זמן לבוא הנה בשעה 9:00 עד 11:00 ושאנחנו דיברנו כאן שעתיים עם מנכ"לית משרד החינוך, ודיברנו על תקציב הפיתוח והבינוי והתיקונים שהם צריכים לעשות במשרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: והיית שומע את מה שקורה במערכת החינוך וכמה הולכים לתת יותר למגזר החרדי, כי בנושא הזה בהחלט יש אפליה לרעה.

מל פולישוק-בלוך: אז אם היית שומע את כל הדברים האלה, אני חושבת שהיית מקבל תמונה קצת יותר מאוזנת בפעילות של יושבת-ראש ועדת החינוך.

מל פולישוק-בלוך: אבל כאשר תוקפים אתכם, אז בוודאי שאתה מוציא את העוקץ מה שמעניין אותך ואתה מציג את הנתונים כמו שאתה אוהב לעשות מעל כל במה בצורה לא מאוזנת.

מל פולישוק-בלוך: וזה זכותך המלאה, אבל כמובן שאין לזה שום בסיס עובדתי כפי שאתה בדרך-כלל עושה.

משה גפני: אני לא מסכים לצטט מעתירות לבג"ץ.

משולם נהרי: יושבים שלושה חברי-כנסת, את ממש מתעתעת בנו.

מל פולישוק-בלוך: אתה ממש לא חייב לשבת פה, כפי שאתה לא עושה בישיבות חשובות אחרות של הכנסת.

משולם נהרי: יש לך ישיבה חשובה?

משולם נהרי: אני עוד לא ראיתי, עד עכשיו זה קרקס מה שאת עושה.

מל פולישוק-בלוך: תקציב הפיתוח לא חשוב?

מל פולישוק-בלוך: חסר כיתות בבתי-ספר.

משולם נהרי: קרקס מה שאת עושה.

מל פולישוק-בלוך: אז לך החוצה.

משולם נהרי: תתחילי להביא דיונים רציניים.

משולם נהרי: חסר דברים?

משולם נהרי: ניתן לך הצעות.

משולם נהרי: מתקשקשת כל פעם על מה שאת רואה בעיתון, את מייצגת עכשיו מפלגה פוליטית או שאת דואגת למערכת החינוך?

אברהם לייזרזון: אחרי שנציגינו ענו לך, הרב גפני ענה, אין לי מה להוסיף מילה, מפני שהוא מייצג אותנו בכבוד.

אברהם לייזרזון: אני מאוד מכבד את הוועדה, אני בדרך-כלל נענה להזמנות שאני מקבל לבוא לדיון כאן.

אברהם לייזרזון: אני לא הבנתי כשקיבלתי את ההזמנה מהנהלת החינוך העצמאי לבוא לפה.

אברהם לייזרזון: אגב, אני רואה שהוזמנו לפי ההזמנה שקיבלתי בפקס, נציגי ועדי הורים וארגוני הורים, אני באמת לא רואה פה אותם.

אברהם לייזרזון: אבל אני לא ידעתי כן לבוא לא לבוא, רציתי לבוא.

אברהם לייזרזון: אני רוצה פשוט להבין לשם מה, נעים מאוד לשבת פה בכנסת באמת.

אברהם לייזרזון: למה הזמינו את נציגי החינוך העצמאי לשבת פה.

אברהם לייזרזון: אני מבין, יש לנו בעיות לשבת פה, אני מדבר על התקציביות, על הקיפוחים, על האפליות, על הפגיעות, על חוסר הפיתוח.

אברהם לייזרזון: את גם אמרת.

מל פולישוק-בלוך: על זה דיברנו שעתיים.

אברהם לייזרזון: לא הזמנת אותי לדיון של השעתיים.

אברהם לייזרזון: הדיון על 290 מיליון ש"ח שזה- - -

מל פולישוק-בלוך: אני באמת לא יודעת למה לא הזמינו אותך.

מל פולישוק-בלוך: לישיבה הקודמת.

אברהם לייזרזון: גבירתי הנכבדה, זה פיצוי מינימלי, סמלי לקיפוח ולאפליה של כל השנים.

אברהם לייזרזון: אנחנו מתמודדים בצורה- - -

מל פולישוק-בלוך: אז אני רוצה לומר לך שחבל שלא הזמינו אותך לישיבה הקודמת.

מל פולישוק-בלוך: כי דובר רבות על המגזר החרדי ואם תקרא את הפרוטוקול אתה תראה שמילה לא נאמרה כנגד המגזר החרדי שצריך כיתות.

מל פולישוק-בלוך: להפך, אנחנו חושבים שאם יש צורך בכיתות -צריך לספק כיתות לכל תלמיד.

אברהם לייזרזון: אבל יש בעיה, אני לא מוזמן לבעיות שיש לנו בחינוך העצמאי.

אברהם לייזרזון: רק אם מישהו מדמיין שיש עודף תקציבי משהו, רק אנחנו מוזעקים.

מל פולישוק-בלוך: מכיוון שאני לא רשמתי את הדברים, אני באמת שאלתי לא הוזמנת וחבל שלא הוזמנת.

מל פולישוק-בלוך: אז אני מצטערת.

מל פולישוק-בלוך: הישבה הקודמת אכן עסקה רבות במגזר החרדי שחסר כיתות ואנחנו למדנו שהמגזר הערבי והחרדי, שם עיקר הבניה של הכיתות ואנחנו ברכנו על כך.

מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת, אנחנו לא מתקיפים איפה שאומרים "חרדי", אנחנו ישר מתקיפים, זה ממש לא נכון וזה הטעייה.

מל פולישוק-בלוך: ואין לי שום דבר נגד המגזר החרדי.

מל פולישוק-בלוך: כל מה שאני רוצה, שאם יש תקציבים שהם יחולקו בצורה שוויונית על-פי אמות מידה, על-פי קריטריונים ואם יש כל-כך הרבה מצוקות לאוצר וכאן הביקורת לא נגד יהדות התורה, ממש לא.

מל פולישוק-בלוך: שלא יבינו אותי לא נכון.

מל פולישוק-בלוך: אין לי שום ביקורת נגד הרב משה גפני.

מל פולישוק-בלוך: אני רק אומרת שאם לאוצר אין כסף וכל-כך הרבה תקציבים חסרים בתחומים אחרים, אני חושבת שהם צריכים למצוא את הדרך לתקן את זה.

מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת נהרי, הייתי מודאגת אם היינו מסכימים יותר מדי.

מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שאנחנו לא מסכימים.

מל פולישוק-בלוך: אין לי ספק שאנחנו לא מסכימים בנושאים האלה.

מל פולישוק-בלוך: אני רק מקווה רק שאתה תקבל, ואת מי שאתה מייצג כמובן, תקבלו חלק מהתקציבים לישיבות וגני-הילדים וכל מה שנמצא עכשיו בהסכם החדש שיהיה כמובן.

משה גפני: מה שייך ההסכם לחינוך העצמאי?

מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת למה הזמינו, את מי הזמינו.

משה גפני: לא, את דיברת כל הזמן על החינוך העצמאי וגם חמי דורון בעתירה שלו מדבר על החינוך העצמאי.

משה גפני: מה החינוך העצמאי קשור להסכם הזה?

מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת.

משה גפני: גני-הילדים זה לא החינוך העצמאי, מה חינוך עצמאי?

מל פולישוק-בלוך: ככל שאנחנו יודעים החינוך העצמאי הוא ניזון מהכספים של כספי יהדות התורה דואגת להם.

משה גפני: לא היה, לא נברא ולא משל ולא נמשל.

משה גפני: העתירה של חמי דורון הופכת להיות אצלנו ספר שנלמד אותו ונתלה אותו על הקיר בפורים.

משה גפני: הוא כתב בעתירה, הוא חבר-כנסת שהחינוך העצמאי הוא המטריה, מטרית הגג של כל התקציבים החרדיים.

משה גפני: אני מצטט: "החינוך העצמאי אחראי על חלוקת הכסף לישיבות, לכוללים, לגני ילדים…".

מל פולישוק-בלוך: ואתה אומר שזה לא נכון?

משה גפני: אני לא אומר כלום.

משה גפני: את חברת-כנסת, יושב-ראש ועדת החינוך.

משה גפני: וחבר-הכנסת בריזון הוא חבר-כנסת מאוד מכובד בשינוי.

משה גפני: כתוב בחוק יסודות התקציב, החינוך העצמאי הוא גוף.

משה גפני: הוא ומעיין החינוך התורני הוא גוף מוכר בחוק.

משה גפני: אי אפשר להוציא עיפרון בחינוך העצמאי בלי החשבת שהיא עובדת משרד האוצר.

משה גפני: שהגוף העצמאי עובד כמו משרד ממשלתי.

משה גפני: אם יוציאו משם עיפרון לישיבה במדינת ישראל, או לפנימיה, או לגן-ילדים, אנשים הולכים לבית-סוהר.

מל פולישוק-בלוך: יש כמה באמת בבית-סוהר.

משה גפני: אני מציע שבשינוי לא ידברו על בעיות פליליות, אני מייצג מפלגה שמאז הקמת המדינה אנחנו פה בכנסת, אף אחד אצלנו לא עמד בפליליים.

מל פולישוק-בלוך: תשאל על ביקור חולים, מאותה מפלגה שלך.

משה גפני: רצית לדעת את המצב החוקי, אז אני אומר לך רק את המצב החוקי.

משה גפני: החוק קובע, אגב זה התקבל כבר מזמן, זה נכנס בחוק יסודות התקציב ב-1982 אבל זה קיים מאז יגאל אלון, לפי דעתי מאז קום המדינה.

משה גפני: החינוך העצמאי היא יחידת סמך ממשלתית.

משה גפני: אין מציאות כזאת, הרב לייזרזון הוא יושב-ראש החינוך העצמאי.

רוני בריזון: אין דבר כזה.

משה גפני: סליחה, החינוך העצמאי הוא גוף עצמאי שתקציבו ממומן על-ידי משרד החינוך.

משה גפני: משרד החינוך ומשרד האוצר קובעים את הכללים של כל העברת שקל.

משה גפני: לא יכול הרב לייזרזון או כל אחד אחר בחינוך העצמאי להגיד, "יש לי מחסור בסעיף מסוים ואני רוצה להעביר מסעיף לסעיף", הוא לא מבקש כסף נוסף ממשרד החינוך.

משה גפני: אומרת החשבת, שהיא עובדת משרד האוצר "לא בא בחשבון".

מל פולישוק-בלוך: חבר-הכנסת גפני סליחה שאני עוצרת אותך, את כל זה אנחנו יודעים.

מל פולישוק-בלוך: אתה לא מחדש לי שום דבר.

משה גפני: אז לכן החינוך העצמאי לא קשור לעניין הזה.

מל פולישוק-בלוך: כל הדברים האלה אנחנו יודעים, זה לא דבר חדש.

מל פולישוק-בלוך: וזה שיש ספר ירוק, אני הולכת עם הספר הזה, תסלח לי, לישון ואני קוראת אותו ואני מכירה כבר כמעט כל משפט פה וכל הדברים האלה ידועים לי.

משה גפני: לכן החינוך העצמאי לא שייך לישיבה הזאת.

מל פולישוק-בלוך: בסדר, היא הזמינה את כל הרשתות, אתם באתם.

מל פולישוק-בלוך: אני לא הזכרתי את העתירה של חמי דורון כי כרגע אני לא רוצה להתייחס אליה.

מל פולישוק-בלוך: אני בכוונה הזכרתי עתירה של גוף מאוד מכובד שזה ארגון המורים העל-יסודיים, שזה גוף מאוד גדול ומאוד מכובד בעיני.

מיכל סגל: אבל זה עוד לא הסתיים.

מל פולישוק-בלוך: ואני יודעת שזה לא הסתיים.

משה גפני: אבל מה זה קשור להסכם הזה?

מל פולישוק-בלוך: אני רואה קשר ואת יכולה לחלוק עלי.

מל פולישוק-בלוך: אני רואה קשר בין דברים שנאמרים במסגרת הדיונים שנעשים כבר שנתיים ויותר בבג"ץ, דברים של אלה ואלה וציטוטים גם מבג"צים קודמים.

מל פולישוק-בלוך: ואני קוראת חומרים פה שאומרים אנשי משרד החינוך כמו החשב הכללי שהוא אמנם קשור לחשב הכללי, אבל הוא בהחלט עובד במשרד החינוך.

מל פולישוק-בלוך: ואני מתרשמת מכך שיש לנו בעיה.

מל פולישוק-בלוך: המטרה היתה לומר למי שצריך לשמוע, זה אנשי האוצר ואנשי משרד החינוך, ולא לכם.

מל פולישוק-בלוך: שהכספים האלה צריכים להיות מועברים.

משה גפני: אני משרד החינוך, אני חבר-כנסת, אני צריך להגן עליהם.

משה גפני: גם תפקידך, אלא אם כן הם לא עושים דבר לא בסדר.

מל פולישוק-בלוך: תפקידי להגן על הכספים של ממשלת ישראל, של מדינת ישראל ולומר להם, אנא תקפידו איך מחלקים את הכסף, כי אני רוצה שלגני הילדים הכסף יגיע.

מל פולישוק-בלוך: זה תפקידי וזאת היתה מטרת הישיבה.

משה גפני: ומשרד הביטחון שמוצף בבג"צים, גם עליהם תדון עליהם ועדת חוץ וביטחון?

מל פולישוק-בלוך: אנחנו נמשיך ונעקוב וזאת המטרה של הישיבה, נמשיך ונעקוב על איך יחולק ההסכם החדש שיהיה.

מל פולישוק-בלוך: אנחנו מתפקידנו לפקח על המערכת וזאת ההצעה שלי, אנחנו נמשיך ונפקח ונראה איך הכסף מחולק, כדי שיהיה ככל שאנחנו מכירים בצורה שוויונית.

משה גפני: אני גם יש לי הצעת סיכום.

משה גפני: הצעת הסיכום שלי אומרת, שהישיבה בעניין הזה היא ישיבה מיותרת, לא היה בה צורך מכיוון שחזקה על משרדי הממשלה שלא יפעלו בניגוד לחוק ובניגוד לקריטריונים, אלא אם כן יוכח אחרת.

משה גפני: ולכן לפי דעתי משרד החינוך עושה את עבודתו, משרד האוצר עושה את עבודתו.

משה גפני: שום דבר לא ייעשה בניגוד לחוק, אלא אם כן הוא הוכח אחרת ולכן הישיבה מיותרת.

משה גפני: אני מבקש להצביע על זה.

משולם נהרי: אני מבקש להצביע על זה.

משולם נהרי: הצעה מול הצעה, תעמידי את זה להצבעה.

מל פולישוק-בלוך: ואני לא חייבת להגיש הצעה, ואני לא חייב להצביע על שום דבר.

מל פולישוק-בלוך: אני אצביע בישיבה הבאה.

משה גפני: למה?

מל פולישוק-בלוך: כי ככה אני קובעת.

מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, הישיבה נעולה.